Справа № 333/1898/25
№ 1-кп/333/597/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«16» червня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000296 від 10.02.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Генічеськ, Херсонської області, яка має повну вищу освіту, офіційно працевлаштованої лікарем-гастроентерологом КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР, розлученої, яка має на утриманні малолітню дитину, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.27, ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 369 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

29.07.2015 наказом головного лікаря Комунальної установи «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради №141-О на посаду лікаря-гастроентеролога відділення гастроентерології та ендоскопії призначено ОСОБА_3 .

29.04.2021, останню було ознайомлено з вимогами посадової інструкції лікаря-гастроентеролога відділення гастроентерології та ендоскопії.

Відповідно до пункту 1.3 посадової інструкції, лікар-гастроентеролог у своїй роботі керується Конституцією України, рішеннями та розпорядженнями Запорізької обласної ради, наказами Департаменту охорони здоров`я, наказами та інструкціями, розпорядженнями, протокольними дорученнями директора підприємства, нормативно-правовими актами МОЗ України, Кодексом законів про працю України, правилами внутрішнього трудового розпорядку підприємства, цією посадовою інструкцією та іншим чинним законодавством України.

Розділом 2 посадової інструкції, визначено завдання та обов`язки лікаря-гастроентеролога.

Відповідно до пункту 2.1 зазначеного розділу лікар-гастроентеролог зобов`язаний забезпечувати належний рівень лікування і дослідження пацієнтів. Вести (оформлювати) встановлену медичну документацію відповідно до вимог галузевих нормативних документів, в тому числі в електронній формі.

Пунктом 2.9 того ж розділу визначено, що лікар-гастроентеролог планує свою роботу та проводить аналіз її результатів, веде лікарську документацію, записи щоденників спостереження в стаціонарній карті (історії хвороби).

Відповідно до пункту 2.11 зазначеної посадової інструкції, лікар-гастроентеролог у процесі своєї діяльності керує роботою середнього та молодшого медичного персоналу.

Згідно пункту 2.12 лікар-гастроентеролог зобов`язаний вносити до медичної інформаційної системи, у відповідності до професійних обов?язків і налаштованих ролей співробітників в МІС «Доктор Елекс», своєчасну та достовірну інформацію, в тому числі медичну документацію та звіти про медичні послуги, медичні записи, записи про направлення і рецепти у порядку, встановленому законодавством, з урахуванням положень специфікації.

Відповідно пункту 2.25 лікар-гастроентеролог не має права вимагати від пацієнта незаконну винагороду в будь-якій формі, яка є попередньою чи наступною умовою для отримання пацієнтами медичних послуг, що надаються згідно договору за програмою медичних гарантій.

Відповідно пункту 3.6 лікар-гастроентеролог має право вживати дії для запобігання та усунення випадків будь-яких порушень або невідповідностей, самостійно приймати рішення в межах своєї компетенції.

Пунктом 4.2 визначено, що лікар-гастроентеролог за правопорушення, скоєнні в процесі своєї діяльності несе відповідальність в межах визначених чинним адміністративним, кримінальним та цивільним законодавством України.

Пунктом 4.3 визначено, що лікар-гастроентеролог окрім іншого, несе відповідальність за недостовірність інформації, що вноситься до документації.

Так, 12.11.2024 у період часу з 10-45 до 11-15 годин, ОСОБА_6 , перебуваючи у службовому кабінеті лікаря-гастроентеролога КНП ЗОКЛ ЗОР ОСОБА_3 , що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Оріхівське шосе, 10, звернувся до останньої з метою консультації щодо оформлення необхідних медичних документів для подальшого проходження військово-лікарської комісії та отримання висновку про його непридатність для проходження військової служби.

Під час розмови, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що визначення стану придатності особи до проходження військової служби відноситься до компетенції військово-лікарських комісій та будучи обізнаною, що для отримання висновку ВЛК про непридатність до військової служби, особа має отримати довідку про проходження стаціонарного лікування у відповідному медичному закладі з відповідним діагнозом, повідомила, що для підтвердження діагнозу та позитивного вирішення вказаного питання ОСОБА_6 потрібно буде пройти додаткові обстеження та госпіталізацію у гастроентерологічному відділенні цієї ж лікарні, за результатами яких отримати відповідні виписки завідуючого гастроентерологічного відділення.

Крім того, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що перебування у стаціонарному відділенні є безкоштовним, а також правила перебування на стаціонарному лікуванні, під час розмови повідомила ОСОБА_6 про необхідність передачі завідуючому відділення неправомірної вигоди у розмірі 500 доларів США за вчинення дій з використанням службового становища останнього, а саме виписку із медичної карти стаціонарного хворого про перебування ОСОБА_6 , який не мав відповідних медичних показань і хвороб, на стаціонарному лікуванні з діагнозом, що не відповідатиме дійсності, та поміщення останнього на стаціонарне лікування без фактичного проходження такого лікування, тим самим умовляючи ОСОБА_6 надати неправомірну вигоду службовій особі.

Надалі, у той же день, ОСОБА_3 , під час розмови з ОСОБА_6 в приміщенні свого службового кабінету відділення гастроентерології КНП ЗОКЛ ЗОР, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Оріхівське шосе, 10, повідомила останньому про порядок отримання виписки із медичної карти стаціонарного хворого з встановленим діагнозом, що не відповідатиме дійсності, поміщення останнього на стаціонарне лікування без фактичного проходження такого лікування та, використовуючи своє службове становище, оформила медичні документи, відповідно до яких ОСОБА_6 помістили на лікування до стаціонару в гастроентерологічне відділення КНП «ЗОКЛ» ЗОР на період з 12.11.2024 по 21.11.2024 з діагнозом, що не відповідатиме дійсності, без фактичного проходження такого лікування.

Далі, 21.11.2024, приблизно 15-00, ОСОБА_6 перебуваючи у приміщенні КНП «ЗОКЛ» ЗОР, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Оріхівське шосе, б.10 отримав виписку із медичної карти стаціонарного хворого про його перебування на стаціонарному лікуванні № 27059, про що повідомив ОСОБА_3 .

Після надходження вказаної інформації, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на підбурювання ОСОБА_6 до надання неправомірної вигоди, 22.11.2024 о 14-30 годині, перебуваючи за адресою: м. Запоріжжя, вул. Оріхівське шосе, б.10, ОСОБА_3 , у черговий раз, шляхом надання порад та словесного умовляння переконала ОСОБА_6 про необхідність надання ОСОБА_7 , який обіймає посаду завідувача гастроентерологічного відділення КНП ЗОКЛ ЗОР і є службовою особою, неправомірної вигоди у розмірі 20 000 гривень за вже отриману ним виписку із медичної карти стаціонарного хворого про перебування на стаціонарному лікуванні з діагнозом, що не відповідає дійсності, та поміщення ОСОБА_6 на стаціонарне лікування без фактичного проходження такого лікування.

Таким чином, ОСОБА_3 в період часу з 12.11.2024 по 22.11.2024 шляхом умовлянь та іншим чином підбурила ОСОБА_6 до надання неправомірної вигоди в сумі 20 000 гривень завідувачу гастроентерологічного відділення КНП ЗОКЛ ЗОР ОСОБА_7 , який є службовою особою, за отримання виписки із медичної карти стаціонарного хворого про перебування ОСОБА_6 , який не мав відповідних медичних показань і хвороб, на стаціонарному лікуванні з діагнозом, що не відповідатиме дійсності, та поміщення останнього на стаціонарне лікування без фактичного проходження такого лікування, виконавши всі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинила підбурювання ОСОБА_6 до закінченого замаху на надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення дій з використанням службового становища.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст.27, ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 369 КК України, визнала повністю та пояснила, що обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності. Так, обвинувачена ОСОБА_3 пояснила, що вона працює на посаді лікаря-гастроентеролога у гастроентерологічному відділенні КНП ЗОКЛ ЗОР, завідувачем відділення є ОСОБА_7 . У листопаді 2024 року до неї на прийшов ОСОБА_8 , який просив проконсультувати його та мав намір лікуватись у відділенні, цікавився діагнозами, які у подальшому при проходженні ВЛК надають можливість отримати відстрочку. Вона повідомила ОСОБА_9 , що їх відділення займається такими діагнозами, треба лягати до стаціонару та проходити лікування, потім він отримає висновок, з яким буде проходити ВЛК. Запропонувала ОСОБА_9 ,який не мав відповідних медичних показань і хвороб, з діагнозом, що не відповідатиме дійсності, пройти обстеження та виписала йому направлення. Крім того, вона повідомила ОСОБА_9 , що за стаціонарне лікування йому потрібно заплатити кошти і потім забрати виписку у завідувача відділенням ОСОБА_7 , сума лікування коштувала 20 000 грн. ОСОБА_9 фактично рахувався на стаціонарному лікуванні, але не був там. У подальшому, після проходження стаціонарного лікування, коли виписка була готова, вона ще раз просила ОСОБА_10 передати 20 000 гривень завідувачу відділенням ОСОБА_7 за виписку. Щиро розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати.

Дані обвинуваченою в судовому засіданні показання відповідають обставинам справи.

Суд, з`ясувавши в учасників судового провадження чи правильно вони розуміють зміст обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, пояснивши, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати обставини, не досліджені в судовому засіданні, в апеляційному порядку, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, врахувавши згоду учасників судового провадження, ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обмежитися допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують його особу.

Аналізуючи зібрані докази в ході слухання кримінального провадження, суд вважає, що вина обвинуваченої знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Суд кваліфікує діяння, вчинені ОСОБА_3 за ч.4 ст.27, ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 369 КК України, як підбурювання до закінченого замаху на надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, обставини, що обтяжують і пом`якшують вину обвинуваченої, а так само дані про особу обвинуваченого.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Разом з тим, обвинувачена ОСОБА_3 є особою, раніше не судимою, на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває, щиро покаялась у скоєному правопорушенні, що судом визнається обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 прокурором не зазначено, судом не встановлюються.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , враховуючи промову прокурора в судових дебатах щодо призначення покарання обвинуваченій покарання у вигляді штрафу, суд вважає можливим виправлення і перевиховання обвинуваченої ОСОБА_3 без ізоляції її від суспільства, призначивши покарання в межах санкції інкримінованої їй статті у вигляді штрафу.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженню відсутні.

Питання про речові докази суд вважає необхідним вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.27, ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 369 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 /двадцять п`ять тисяч п`ятсот/ гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази:

- ноутбук «Lenovo», s/n СВ16598001, p/n: 59337439 з зарядним пристроєм, грошові кошти на загальну суму 9410 гривень, які відповідно до постанови слідчого від 20.12.2024 року визнано речовими доказами по кримінальному провадженні №0000296 та передано на зберігання ОСОБА_3 залишити за належністю ОСОБА_3 ;

- 4 аркуші паперу, а саме списки пацієнтів відділення гастроентерології та їх розташування на 12.11.2024, 13.11.2024, 20.11.2024, 21.11.2024, серед яких вказаний пацієнт ОСОБА_6 , які відповідно до постанови слідчого від 20.12.2024 року визнано речовим доказом по кримінальному провадженні №0000296 знищити;

- медичні документи відносно ОСОБА_6 , 1995 р.н. на 8-ми арк.,які відповідно до постанови слідчого від 20.12.2024 року визнано речовим доказом по кримінальному провадженні №0000296 повернути ОСОБА_6 ;

- медичні документи відносно ОСОБА_11 , 1981 р.н. на 9 арк.,які відповідно до постанови слідчого від 20.12.2024 року визнано речовим доказом по кримінальному провадженні №0000296, та відповідно до квитанції про отримання на зберігання речових доказів, упаковані до сейф-пакету №HYQ 0020068 повернути ОСОБА_11 ;

- 9 відтисків печатки « ОСОБА_7 » на 1 арк. А4, які відповідно до постанови слідчого від 20.12.2024 року визнано речовим доказом по кримінальному провадженні №0000296, та відповідно до квитанції про отримання на зберігання речових доказів, упаковані до паперового конверту знищити;

- 12 відтисків печатки « ОСОБА_3 , лікар» на 1 арк. А4, які відповідно до постанови слідчого від 20.12.2024 року визнано речовим доказом по кримінальному провадженні №0000296, та відповідно до квитанції про отримання на зберігання речових доказів, упаковані до паперового конверту знищити;

- мобільний телефон «Iphone 15 Pro Max» НОМЕР_1 , imei2 НОМЕР_2 з сім-картою оператора стільникового зв`язку «Київстар» з м.н. НОМЕР_3 , який відповідно до постанови слідчого від 20.12.2024 року визнано речовим доказом по кримінальному провадженні №0001782 та відповідно до квитанції про отримання на зберігання речових доказів, упакований до сейф-пакету №WAR0083611 повернути ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченій та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1