УХВАЛА

04 червня 2025 року

м. Київ

справа № 454/2083/13-к

провадження № 51-6914зно18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 14 березня 2019 року,

встановив:

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 25 січня 2018 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали слідчого судді цього ж суду від 27 вересня 2013 року у справі № 454/2083/13-к за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 25 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу Сокальського районного суду Львівської області 25 січня 2018 року - без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 14 березня 2019 року касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 25 січня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 25 травня 2018 року закрито.

28 травня 2025 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 14 березня 2019 року.

Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 травня 2025 року заяву ОСОБА_4 залишено без руху з наданням йому п`ятнадцятиденного строку для усунення недоліків з дня її отримання.

Так, в цій ухвалі вказано, що заява ОСОБА_4 у порушення вимог статті 462 КПК не містила обґрунтування для перегляду саме ухвали Верховного Суду від 14 березня 2019 року з посиланням на обставини, що відповідно до статті 459 КПК є нововиявленими, що могли вплинути на вказане судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду і особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, а також обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених чи виключних обставин.

Також, зазначено, що ОСОБА_4 у своїй заяві, посилаючись на постанову Верховного Суду від 07 травня 2025 року в іншому кримінальному провадженні (справа № 463/11488/20), яку він отримав 20 травня 2025 року, не зазначав, які обставини, на його думку, відповідно до частини 2 статті 459 КПК є нововиявленими обставинами у цьому кримінальному провадженні і суд якої інстанції першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин та коли йому стало відомо про ці обставини.

При цьому ОСОБА_4 , посилаючись на рішення Конституційного суду № 5-р(ІІ)/2024, яке постановлено 10 квітня 2024 року та є загальновідомим з часу його опублікування, не зазначав, до яких обставин згідно з вимогами частин 1, 2 статті 459 КПК він відносить цю обставину, і не наводив відповідного обґрунтування з врахуванням положень вказаної статті та статей 461, 462, 463 цього Кодексу.

Крім того, ОСОБА_4 у прохальній частині заяви просив скасувати ухвалу Сокальського районного суду Львівської області 25 січня 2018 року, ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 25 травня 2018 року, ухвалу Верховного Суду від 14 березня 2019 року та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, що не відповідає положеннями статті 463 КПК та не узгоджується із повноваженнями суду касаційної інстанції.

Водночас ОСОБА_4 у резолютивній частині цієї ухвали визначено строк на усунення недоліків та роз`яснено порядок їх виконання.

В межах встановленого строку на усунення недоліків ОСОБА_4 звернувся до касаційного суду з повторною заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 14 березня 2019 року.

Однак, ОСОБА_4 повторно в порушення вимог статті 462 КПК не навів обґрунтувань для перегляду ухвали Верховного Суду від 14 березня 2019 року.

Зокрема, ОСОБА_4 , вказуючи на те, що нововиявленими обставинами, на його думку, є постанова Верховного Суду від 07 травня 2025 року в іншому кримінальному провадженні (справа № 463/11488/20), яку він отримав 20 травня 2025 року, знову не обргрунтовує таку позицію з урахуванням положень статті 459 КПК та не зазначає суд якої інстанції першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин та коли йому стало відомо про ці обставини.

При цьому ОСОБА_4 у повторній заяві наводить власне трактування змісту частини 2 статті 459 КПК.

Також, у прохальній частині повторної заяви ОСОБА_4 просить розглянути по суті касаційну скаргу на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області 25 січня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 25 травня 2018 року, що знову не узгоджується з повноваженнями суду касаційної інстанції при розгляді заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Так, відповідно до частини 3 статті 464 КПК до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими статтею 462 цього Кодексу, застосовуються правила частини 3 статті 429 цього Кодексу.

Отже, ОСОБА_4 не усунув недоліки, на які йому вказувалося в ухвалі касаційного суду від 29 травня 2025 року про залишення без руху його заяви, а тому його заява підлягає поверненню.

На підставі наведеного, керуючись статтями 429, 464 КПК, Суд

постановив:

Заяву ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 14 березня 2019 року повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3