В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" серпня 2025 р. місто Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження, в залі Дніпровського районного суду міста Києва, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000703 від 22 липня 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Селидове Донецької обл., українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

22 липня 2025 року приблизно о 09 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за адресою: м. Київ, пр-т Леоніда Каденюка, 7, біля дерева знайшов згорток обмотаний чорною ізоляційною стірчкою всередині якого знаходився прозорий поліетиленовий зіп-пакет, всередині якого була кристалоподібна речовина світлого кольору. Будучи особою, що періодично вживає психотропні речовини, ОСОБА_3 , припустив, що у знайденому прозорому поліетиленовому зіп-пакеті, всередині якого знаходилась кристалоподібна речовина світлого кольору, міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP. Після чого, ОСОБА_3 , підняв із землі знайдений ним прозорий поліетиленовий зіп-пакет, всередині якого була кристалопобідна речовина світлого кольору та, роздивившись її вміст, впевнився, що дійсно в ньому міститься психотропна речовина - PVP, тим самим вчинивши безоплатне незаконне придбання для подальшого власного вживання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP.

В цей час у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел спрямований на незаконне зберігання для подальшого власного вживання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено -PVP.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_3 , помістив незаконно придбаний ним прозорий поліетиленовий зіп-пакет, всередині якого містилась кристалопобідна речовина світлого кольору, в якій знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено PVP, який в свою чергу поклав до правої зовнішньої кишені штанів, в, які був одягений, та став незаконно зберігати її при собі, для власного вживання без мети подальшого збуту.

Того ж дня, а саме 22 липня 2025 року приблизно о 10 годин 04 хвилин, за адресою: м. Київ, пр-т Леоніда Каденюка, 9, працівниками поліції було зупинено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що зберігає при собі заборонену речовину, а саме - PVP.

В подальшому, в період часу з 10 години 30 хвилин до 10 години 36 хвилин, за адресою: м. Київ, пр-т Леоніда Каденюка, 9, співробітниками поліції, а саме дізнавачем ВД Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, під час безперервного відеозапису за участю двох понятих було проведено особистий обшук, в ході якого у ОСОБА_3 , з правої зовнішньої кишені штанів, в які останній був одягнутий, було вилучено прозорий поліетиленовий зіп-пакет всередині якого знаходилась психотропна речовина, обіг якої заборонено -PVP, масою 0, 330 г., яку він незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/111-25/45817-НЗПРАП від 29 липня 2025 року: у наданій на дослідження речовині виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено. У наданій на дослідження речовині виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP в речовині становить 0,330 г.

PVP, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» «Список № 2 Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиці І», є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Згідно наказу МОЗ України №188 від 01 серпня 2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини - PVP, у невеликих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: 0,15 г.

Прокурор звернувся до суду із клопотанням про розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Частинами другою та третьою статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до вимог частини третьої статті 302 КПК України до обвинувального акта додано письмову заяву ОСОБА_3 , складену в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 , щодо беззаперечного визнання обвинуваченим винуватості у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 309 КК України, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно із частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Крім того, в заяві захисником обвинуваченого - адвокатом ОСОБА_4 засвідчено добровільність та беззаперечність визнання винуватості обвинуваченим, підтверджено його згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Відповідно до частин другою та третьої статті 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Враховуючи викладене, положення підпункту 6 пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2617-VIII, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням заяви та клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини четвертої статті 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений частиною першою статті 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, встановлені судом.

Як вбачається із заяви, поданої ОСОБА_3 , останній зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акта підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за частиною першою статті 309 КК України.

При ухваленні вироку стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Згідно статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до статті 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненні кримінального проступку.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.

При обранні виду покарання обвинуваченому, суд враховує, що частина перша статті 309 КК України передбачає можливість суду призначити покарання за вчинення діянь встановлених у частині першій статті 309 КК України у виді штрафу, виправних робіт, пробаційного нагляду або обмеження волі.

Обрання покарання ОСОБА_3 у виді штрафу або випраних робіт не можливе, оскільки офіційні відомості про працевлаштування обвинуваченого у матеріалах кримінального провадження відсутні.

Висновку про неможливість призначення судом обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді штрафу або виправних робіт, суд дійшов, зокрема, на підставі роз`яснень наведених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, спосіб життя (раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, суспільно корисною працею не займається), відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме класифікацію за статтею 12 КК України, яка визначається не тільки положеннями статті 12 КК України, виходячи з формального критерію та виду і розміру покарання, а і фактичними обставинами, при яких було вчинено кримінальний проступок; вчинення кримінального проступку було припинено лише втручанням правоохоронного органу; суспільній небезпечності останнього, яке передбачено розділом XIII Особливої частини КК України «Злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші злочини проти здоров`я населення», що відносяться до діянь, які створюють загрозу заподіяння шкоди або заподіюють фактичну шкоду здоров`ю невизначеного кола осіб від незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів; можливих наслідків від вчинення даної категорії кримінальних правопорушень, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій, та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини першої статті 309 КК України у виді пробаційного нагляду.

Відповідно до частини першої статті 59-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду, згідно частини другої статті 59-1 КК України, визначені даною статтею обов`язки.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 59-1 КК України суд може покласти на засудженого до пробаційного нагляду обов`язок виконання заходів, передбачених пробаційними програмами.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду, згідно з частиною першою статті 49-2 Кримінально-виконавчого кодексу України обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

На думку суду, таке покарання у вигляді пробаційного нагляду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому кримінальному правопорушенню, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за кримінальне правопорушення повинно бути домірним кримінальному правопорушенню.

Процесуальні витрати згідно матеріалів кримінального провадження складають 3 565 гривень 60 копійок за проведення судової експертизи матеріалів, речовин і виробів у кримінальному провадженні № 0000703 від 22 липня 2025 року (висновок експерта № СЕ-19/111-25/45817-НЗПРАП від 29 липня 2025 року).

Відповідно до частини другої статті 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Цивільний позов у справі не заявлявся, потерпілих немає, майнову шкоду нікому не заподіяно.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 309 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду.

На підставі частин другої та третьої статті 59-1 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу);

5) виконати заходи, передбачені пробаційними програмами «Зміна прокримінального мислення» та «Попередження вживання психотропних речовин».

Строк відбуття покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_3 , на підставі частини першої статті 49-2 КВК України, обчислювати з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Матеріали кримінального провадження № 0000703 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням зі справою № 755/14468/25 (провадження № 1-кп/755/1465/25).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 3 565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Речові докази: оптичний носій інформації (CD-R «ALERUS» 700MB/80 min), який знаходиться в матеріалах кримінального провадження № 0000703 - зберігати при матеріалах кримінального провадження; особливо небезпечну психотропну речовина - РVP масою 0,330 г., яка передана на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП у місті Києві (квитанція № 024581 від 30 липня 2025 року) - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення

У відповідності до частини першої статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя Дніпровського районного суду

міста Києва ОСОБА_1