Провадження № 11-кп/824/3485/2025 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

представника потерпілого - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0001633 від 03.05.2024 року за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та представника потерпілого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2025 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років;

цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1989 (одну тисячу дев`ятсот вісімдесят дев`ять) грн. 83 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди 60000 (шістдесят тисяч) грн., а в задоволенні іншої частини цивільного позову відмовлено;

вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, 03.05.2024 року приблизно о 08 годині 20 хвилин, ОСОБА_10 виходив з під`їзду № 2 за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , де надворі, при виході з під`їзду зустрівся з ОСОБА_7 та між ними раптово виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, припускаючи можливість спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, перебуваючи поблизу входу в під`їзд № 2, буд. АДРЕСА_2 , правою рукою дістав з правої кишені куртки ніж, який переклав у ліву руку та умисно завдав ОСОБА_10 один удар ножем в область живота, чим спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді проникаючої рани живота з ушкодженням тонкої кишки та брижі тонкої кишки, внутрішньочеревної кровотечі, які відносяться тяжких тілесних ушкоджень та є небезпечними для життя.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого вважає вирок незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав, що суд першої інстанції помилково в оскаржуваному вироку посилається на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.03.2024, яка підтверджує конфлікт між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 та якою ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, як на доказ наявності конфлікту між ОСОБА_7 та сусідами, адже ОСОБА_11 не був допитаний в судовому засіданні в якості свідка. Також вважає, що суд першої інстанції надав неправильну оцінку показам свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та необґрунтовано зазначив їх покази на обґрунтування вини обвинуваченого, оскільки вони не були учасниками та свідками події та не надали жодних обставин щодо вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення або ж спростування таких обставин, і не могли їх надати. Крім цього, захисник вважає, що суд першої інстанції не надав об`єктивної та належної оцінки показам потерпілого на предмет їх правдивості, адже саме потерпілий неодноразово вводив суд в оману, зокрема вказуючи, що ОСОБА_7 провокував конфлікти, тоді як з долученого стороною захисту відеозапису вбачається, що саме потерпілий погрожував фізичною силою, ходив із гумовим кийком у під`їзді будинку та погрожував обвинуваченому, при цьому покази обвинуваченого з приводу побиття потерпілим взагалі не були перевірені під час досудового слідства та в судовому засіданні, тоді як під час затримання у ОСОБА_7 були видимі тілесні ушкодження, на що суд не звернув увагу. Разом з цим, захисник вважає, що під час призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України суд першої інстанції з недостатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини скоєння кримінального правопорушення, дані про його особу, наявність кількох обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, частково визнав вину в тому, що наніс удар ножем потерпілому з метою захисту від дій потерпілого, але не мав наміру завдати тяжких тілесних ушкоджень, має позитивну характеристику та подяку з ізолятора тимчасового тримання, має постійне місце проживання, жалкував, що так сталось та просив вибачення у потерпілого, а тому призначив ОСОБА_7 занадто суворе і явно несправедливе покарання. За таких обставин, просив оскаржуваний вирок скасувати та постановити новий вирок, яким перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч. 1 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_9 , не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає, що вирок в частині вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди необхідно змінити та збільшити розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з 60 000 грн. на 200 000 грн. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав, що судом першої інстанції не було враховано, що потерпілий ОСОБА_10 після отримання тілесного ушкодження, яке було завдане обвинуваченим, переніс дві операції, друга з яких була в грудні 2024 року, що свідчить про тривалий час лікування, і на сьогодні потерпілий досі відновлюється після операції. Крім того, судом не враховано, що потерпілий є особою похилого віку, йому вже виповнилося 66 років і ці операції переносились ним дуже важко. Вважає, що наведені обставини підтверджують те, що ОСОБА_10 було заподіяно психоемоційних та фізичних страждань, які знайшли свій прояв в отриманні больових відчуттів внаслідок тілесного ушкодження, постійному лікуванні, що потягли за собою значні зміни способу життя, а саме тривале нераціональне витрачання життєвого часу потерпілим, необхідність залучення фізичних та душевних ресурсів на їх подолання і компенсацію. Додатково зазначив, що обвинувачений ОСОБА_7 цивільний позов в частині моральної шкоди не визнав та формально попросив вибачення у потерпілого, не будучи щирим, в той же час в судових засіданнях намагаючись перекласти всю провину на потерпілого, що також викликає психоемоційні переживання. Також вказав, що судом не враховано, що після вказаної події ОСОБА_10 не міг займатися своєю улюбленою справою, а саме бджолярством, яке доставляло потерпілому не тільки моральне задоволення, а і матеріальний прибуток на пенсії, а також не міг допомагати ЗСУ, яким він, будучи людиною не призивного віку, з перших днів повномасштабного вторгнення допомагав боронити Україну. Просив оскаржуваний вирок змінити в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в розмірі 60 000 грн. та збільшити суму, яка підлягає стягненню до 200 000 грн.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги захисника, просили її задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілого заперечували; представника потерпілого, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника; прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника, апеляційну скаргу представника потерпілого просив задовольнити частково, зауваживши, що в апеляційній скарзі визначена до відшкодування сума моральної шкоди є завеликою; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку вказаних вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції в частині фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у його вчиненні та правильності кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 121 КК України стверджуються зібраними у справі доказами.

Так, з показань допитаного в суді першої інстанції потерпілого ОСОБА_10 вбачається, що 03.05.2024 року зранку, приблизно о 08 годині 20 хвилин він вигнав авто з гаража та поставив його біля будинку на АДРЕСА_5, а коли він наближався до під`їзду, то вийшов ОСОБА_7 і показав йому середній палець, на що він розвернувся та запитав у ОСОБА_14 скільки це буде продовжуватися та коли це все закінчиться, хотів підійти до нього, щоб поговорити, однак ОСОБА_7 мовчки наніс йому 1 удар в ліву сторону правою рукою, після чого розвернувся та побіг, він інтуїтивно кинув ключі, які тримав у руці, в ОСОБА_7 . Після чого відчув біль та сів на лавку, потім ліг, побачив кров та пішов додому. Вдома син викликав швидку допомогу й поліцію. Зазначив, що при ньому були лише ключі, жодних ножів він при собі не мав. Повідомив, що до цієї події між ним та ОСОБА_7 були конфлікти, адже він неодноразово провокував і викликав сам бійку, в під`їзді будинку побив плафони, плитку, залишав сміття біля його дверей, порізав кабель сусідам, був постійний терор. Жителі будинку постійно викликали дільничного, писали колективні заяви в поліцію, але відповідь не отримали. Пояснив, що він є членом правління ОСББ, на засіданнях ОСББ неодноразово розглядали питання поведінки ОСОБА_7 . Пояснив, що жодних коштів не отримував і йому необхідна операція, яка пов`язана з отриманням тілесних ушкоджень, а його життя змінилося, немає сну, спокою, здоров`я. Пояснив, що тримає пасіку, але у зв`язку із травмою не може нічого піднімати, змушений на допомогу наймати людей. Обвинуваченому не погрожував, не пред`являв вимоги щодо грошових коштів, обвинуваченого не бив, робив зауваження, коли останній кричав. Цивільний позов підтримує в повному обсязі.

Будучи допитаний в судовому засіданні в суді першої інстанції, свідок ОСОБА_12 пояснив, що ОСОБА_10 це його батько. 03.05.2024 року він перебував вдома, хворів та приблизно в період часу з 08.00 год до 09.00 год. відчинилися двері в квартиру, зайшов батько та покликав його, попросив викликати швидку та поліцію. Батько пояснив, що зустрів сусіда - ОСОБА_7 і той його чимось вдарив та показав в ділянці живота. Батько зайшов до кімнати, ліг та показав йому рану, з неї сочилася кров. Це була колота рана, десь 3-4 см. в області паху, була кров. Батько був у шоковому стані, в нього боліло. Зазначив, що в нього із ОСОБА_7 не було жодних стосунків, від останнього надходила агресія. ОСОБА_7 викидав сміття під двері, батько робив йому зауваження, а той вів себе неадекватно. Із ОСОБА_7 всі сварилися, це була колективна сварка. Батько розповідав йому, що він зробив ОСОБА_7 зауваження, а останній вдарив його біля під`їзду. У батька із ОСОБА_7 було декілька конфліктів, йому відомо про 3, на одному він був присутнім. ОСОБА_7 вдарив батька, а тому останній захищався та вдарив ОСОБА_7 . Про цю подію йому відомо зі слів батька та свідків конфлікту. Вважає, що батько ОСОБА_7 не погрожував, зазначив, що резинова палиця є, але батько не часто виходить з нею, з ножем на вулиці батька не бачив. Батько має проблеми зі здоров`ям. Після порізу в батька з`явилися грижі, він постійно знаходиться в стані занепокоєння. Випадків крадіжок під час війни в під`їзді не було. Просив, щоб ОСОБА_7 залишив їх у спокої, але не погрожував йому, з кулаками на обвинуваченого не кидався. При конфлікті був присутнім сусід, який хотів щоб вони заспокоїлися.

Будучи допитаною в судовому засіданні в суді першої інстанції, свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона є головою правління та проживає в першому під`їзді, а ОСОБА_10 проживає в другому під`їзді. Вранці, коли вона прокинулася, то виглянула у вікно. За вікном все було спокійно, ОСОБА_10 сидів на лавці. Це було після 8 години ранку, все було видно. Пізніше прибиральниця - ОСОБА_15 , повідомила їй, що ОСОБА_10 підрізав ОСОБА_7 . Коли вона вибігла на вулицю, там нікого не було. Під`їхала швидка допомога та ОСОБА_10 винесли на ношах з квартири. Вона бачила на східцях у другому під`їзді кров. Також зазначила, що на будинку є 4 камери. Відео вилучалося в обслуговуючої компанії, оскільки ОСББ не має такого доступу. ОСОБА_10 є членом правління, порядний, відповідальний. ОСОБА_7 порушував комендантську годину, показував непристойні жести, викидав сміття та речі матері через балкон, також зазначила, що останній причепив на її двері свою квитанцію за комунальні послуги, вночі телефонував в її домофон і показував непристойні жести, тероризував її сина, зазначила, що вони навіть зверталися в поліцію з цього приводу та ОСОБА_7 отримав штраф. Раніше між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 був конфлікт, вона була тоді присутня, останні билися. Чи погрожував ОСОБА_10 ОСОБА_7 їй невідомо, на вулиці з палицею ОСОБА_10 не бачила. Вона збирала підписи сусідів, бо ОСОБА_7 тероризував весь будинок, сусіди його бояться. З початком війни в будинку було мало людей та люди боялися, просили, щоб ОСОБА_7 не ходив та не катався ліфтом, щоб не порушував громадський порядок. Також зазначила, що грошей в матері ОСОБА_7 вона не вимагала, особистих речей ОСОБА_7 в неї немає.

Як вбачається з дослідженого в суді першої та апеляційної інстанції відеозапису з камер відеоспостереження за адресою АДРЕСА_4, який надано 03.05.2024 року директором ТОВ «СМАРТ ХАУС СИСТЕМ» ОСОБА_16 на запит старшого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Білоцерківського РУП ГУНП України в Київській області, (відео без звуку), 03.05.2024 року, о 08 год. 25 хв. ОСОБА_7 виходить з під`їзду будинку, а потерпілий ОСОБА_10 йде в напрямку під`їзду. Потерпілий розвернувся та пішов від під`їзду, ОСОБА_7 також розвернувся та пішов на зустріч потерпілому, правою рукою витяг ніж, переклав його в ліву руку та наніс удар в живіт ОСОБА_10 і побіг, потерпілий побіг за ним. Через 3 хв. потерпілий повертається до під`їзду (а.с. 142-143 том 1, а.с. 19 том 2).

З дослідженого в судовому засіданні в суді першої інстанції протоколу огляду предмета (оптичного носія інформації) від 03.05.2024 року, вбачається, що в період часу з 16 год. 10 хв. до 16 год. 38 хв. за допомогою комп`ютерного обладнання оглянуто DVD-R диск, при відкритті якого виявлено відеофайл «08», при перегляді відеофайлу вбачається фото № 1, на якому зображено вхід до під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_2 , зазначена дата та час 08:00:19, 03.05.2024. На фото № 2, яке міститься на вказаному диску, зображено вхід до під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_2 , зазначена дата та час 08:25:38, 03.05.2024, також в напрямку до входу в під`їзд іде ОСОБА_10 , одягнений в чорні штани та курточку чорного кольору. На фото № 3, яке міститься на вказаному диску, зображено вхід до під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_2 , зазначена дата та час 08:25:40, 03.05.2024, також в напрямку до входу в під`їзд іде ОСОБА_10 , ОСОБА_7 одягнений в сіру кофту, синьо-білі шорти з сірим портфелем вийшов з під`їзду. На фото № 4, яке міститься на вказаному диску, зображено вхід до під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_2 , зазначена дата та час 08:25:43, 03.05.2024, ОСОБА_10 , не зайшовши до під`їзду, розвернувся та направляється в бік ОСОБА_7 . На фото № 5, яке міститься на вказаному диску, зображено події біля входу до під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_2 , зазначена дата та час 08:25:46, 03.05.2024, також видно, що на певній відстані стоять ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , який щось говорить, а ОСОБА_7 з правої кишені кофти дістає предмет схожий на ніж. На фото № 6, яке міститься на вказаному диску, зазначена дата та час 08:25:49, 03.05.2024 зображено як ОСОБА_17 переклав ніж у ліву руку та направляється у сторону ОСОБА_10 . На фото № 7, яке міститься на вказаному диску, зазначена дата та час 08:25:50, 03.05.2024, зображено, як ОСОБА_7 зробивши випад у сторону ОСОБА_10 , наніс останньому один удар в область живота ножем, який тримав в лівій руці. На фото № 8, яке міститься на вказаному диску, зазначена дата та час 08:25:52, 03.05.2024 зображено, як ОСОБА_7 , нанісши удар, прямує в невідомому напрямку, а за ним прямує ОСОБА_10 .. На фото № 9, яке міститься на вказаному диску, зазначена дата та час 08:28:43, 03.05.2024 зображено, як ОСОБА_10 прямує до під`їзду (а.с. 146-151 том 1).

Висновком експерта № 477/д судово-медичної експертизи від 05 липня 2024 року, встановлено, що при вивченні медичної документації на ім`я ОСОБА_10 знайдені наступні ушкодження - проникаюча рана живота з ушкодженням тонкої кишки та брижі тонкої кишки, внутрішньочеревна кровотеча (400 мл крові та згортків). Згідно медичної документації поранення колото-різане, тому повинно було бути заподіяне гострим предметом, можливо в строк указаний в постанові. Дані ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя. Локалізація та характер ушкоджень дає змогу вважати, що мала місце бути одна точка прикладання сили (а.с. 179-180 том 1).

Згідно з висновком експерта № 90-мк розпочатої 25.07.2024 року та закінченої 29.07.2024 року судово-медичної криміналістичної експертизи предметів одягу та ножа, при судово-медичному криміналістичному дослідженні предметів одягу та ножа встановлено, що при дослідженні куртки на правій полочці в нижній третині, в межах планки правої кишені з пересіченням правої половинки тасьми застібки, внутрішньої тканини кишені та підкладки, виявлене одне наскрізне пошкодження з ознаками колото-різаного, яке виникло від дії плаского предмету з колюче-ріжучими властивостями. Найбільша ширина слідоутворюючої частини травмуючого знаряддя в пошкодженні була 2,3 см. При досліджені футболки, на переді в середній третині справа, виявлено наскрізне пошкодження, з ознаками колото-різаного, яке виникло від дії плаского предмету з колюче -ріжучими властивостями. Найбільша ширина слідоутворюючої частини травмуючого знаряддя в пошкодженні була 2,3 см. Можливість виникнення виявлених пошкоджень на куртці та футболці від одномоментної дії одного предмету не виключається. Індивідуальні ознаки травмуючого предмету в пошкодженнях на куртці та футболці не виявлено. Виникнення виявлених пошкоджень на куртці та футболці від одномоментної дії клинка ножів №№1-3 не виключається, від дії клинка ножа №4 - малоймовірно (а.с. 181-186 том 1).

Як вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту від 28.05.2024 року з доданим до нього DVD-R диском з відеозаписом, який досліджено в судовому засіданні в суді першої інстанції, потерпілий ОСОБА_10 повідомив та продемонстрував, як 03.05.2024 року, вранці він повертався до свого місця проживання на АДРЕСА_2 , де зустрів ОСОБА_18 , який виходив із під`їзду. Останній показав потерпілому непристойний жест і потерпілий розвернувся в бік ОСОБА_17 , щоб зробити зауваження. Відтворив, як ОСОБА_17 , неочікувано, наніс удар лівою рукою, в якій був ніж, в область живота потерпілого (а.с. 200-204 том 1).

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 також підтверджується іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, з якого вбачається, що внесено відомості до ЄРДР за № 0001633, про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України (а.с. 102 том 1);

- даними протоколу огляду місця події з фототаблицею до нього від 03.05.2024 року, з якого вбачається, що в період часу з 10.04 год. до 10.20 год., проведено огляд приміщення під`їзду № 2, що на АДРЕСА_2 (а.с. 109-115 том 1);

- даними протоколу огляду приміщення з фототаблицею до нього від 03.05.2024 року з якого вбачається, що в період часу з 13.22 год. до 14.07 год., за добровільною згодою ОСОБА_12 , відповідно до його заяви від 03.05.2024 року, в присутності понятих та користувача квартири, проведено огляд квартири АДРЕСА_3 , де при огляді ванної кімнат на підлозі наявне пластикове відро білого кольору, у якому наявні елементи одягу, а саме футболка кольору хакі та спортивна кофта синього кольору із записом на передній частині, та при огляді футболки на передній частині справа в нижній частині наявний слід речовини бурого кольору розміром 5х13 см. На вказаній плямі наявне пошкодження у вигляді порізу довжиною близько см. Вказану футболку поміщено до паперового конверту, опечатано та вилучено. При огляді спортивної кофти синього кольору встановлено, що в ділянці правої передньої кишені виявлено сліди речовини бурого кольору. При огляді кишені виявлені пошкодження у вигляді порізу довжиною приблизно 2,5 см. та пошкодження змійки у вигляді порізу. На внутрішній частині кофти наявна підкладка білого кольору на якій наявна пляма РБК та поріз. Кофту поміщено до паперового конверту та вилучено (а.с. 116-126 том 1);

- даними протоколу огляду приміщення з фототаблицею та DVD-R диском до нього від 03.05.2024 року, з яких вбачається, що в період часу з 14.02 год. до 14.51 год., за добровільною згодою ОСОБА_19 , відповідно до його заяви від 03.05.2024 року, та добровільної згоди ОСОБА_7 , відповідно до його заяви про надання дозволу на проведення огляду належної йому сумки від 03.05.2024 року, в присутності понятих, за участю підозрюваного ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , користувача приміщення ОСОБА_19 , проведено огляд приміщення «Нова Пошта» на вул. Запорізькій 2 А в м. Біла Церква, де за касовими стійками виявлено ОСОБА_7 , а також рюкзак сірого кольору, в якому, в тому числі, виявлено ножі металеві в кількості 4 шт, а саме розкладний ніж чорного кольору «Browning» довжиною 22 см., розкладний ніж «Browning» довжиною 22,5 см. з мотузкою, ніж косий з чохлом 18 см, ніж розкладний 18 см., які поміщені до паперового конверту (а.с. 127-135 том 1);

- даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 03.05.2024 року та доданим до нього DVD-R диску з відеозаписом, з якого вбачається, що 03.05.2024 року о 12.35 год., в присутності захисника ОСОБА_8 , затримано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 136-141 том 1);

- даними протоколу зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-,кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 03.05.2024 року та дослідженим в судовому засіданні протоколом огляду предмета (оптичного носія інформації) від 03.05.2024 року (а.с. 152-154, 157-166 том 1).

- даними протоколів огляду речових доказів (а.с. 167-171, 172-175, 176-178 том 1);

- висновком експерта № СЕ-19/111-24/29995 - БД від 31.07.2024 року, таблицею та зображеннями до нього (а.с. 191-197 том 1);

- висновком судово-психіатричного експерта № 765 від 25.06.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_7 в період часу відповідний до інкримінованого кримінального правопорушення виявляв ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок поєднаного вживання психоактивних речовин (алкоголь, психостимулятори), епізодичне вживання (згідно МКХ-10, шифр F.19.25). За психічним станом, в період часу, відповідний інкримінованому правопорушенню, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_7 виявляє ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок поєднаного вживання психоактивних речовин (алкоголь, психостимулятори), епізодичне вживання (згідно МКХ-10, шифр F.19.25). За психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 за психічним станом, надання психіатричної допомоги не потребує, а у період кримінального правопорушення, в скоєнні якого він підозрюється, не перебував у вираженому емоційному стані (афекті), в т.ч. і в стані фізіологічного афекту (а.с. 205-215 том 1).

Дослідивши вказані докази та надавши їм належну юридичну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності кожного доказу, а сукупності зібраних доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 та правильності кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 121 КК України.

Апеляційна скарга захисника обвинуваченого не містить обґрунтованих доводів, які би указували на незаконність ухваленого вироку та наявність підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_7 з ч. 1 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України, так само вказані підстави не навів захисник обвинуваченого і в судовому засіданні.

Зокрема, доводи обвинуваченого, висловлені в судовому засіданні в суді першої інстанції про те, що удар потерпілому ножем наніс, бо захищався від неправомірних дій ОСОБА_10 та боявся за своє життя повністю спростовані висновками суду першої інстанції, зробленими за результатами дослідження наявних у справі доказів, зокрема дослідженим відеозаписом з камер відеоспостереження за адресою АДРЕСА_4, на якому не вбачається наявність в потерпілого за поясом ножа, який він намагався дістати із-за поясу, як і того, щоб він його кидав навздогін обвинуваченому. Навпаки вказаний відеозапис свідчить про напад ОСОБА_7 на ОСОБА_10 , тобто його ініціативність, що не може свідчити про заподіяння ним тяжких тілесних ушкоджень при перевищенні меж необхідної оборони, яке могло б бути кваліфіковано за ст. 124 КК України.

Щодо доводів захисника про те, що суд першої інстанції не надав об`єктивної та належної оцінки показам потерпілого на предмет їх правдивості, адже саме потерпілий неодноразово вводив суд в оману, зокрема вказуючи, що ОСОБА_7 провокував конфлікти, тоді як з долученого стороною захисту відеозапису вбачається, що саме потерпілий погрожував фізичною силою, ходив із гумовим кийком у під`їзді будинку та погрожував обвинуваченому, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки як встановлено судом наданий стороною захисту відеозапис не стосується подій, які відбувались 03.05.2024 року, а тому вони не можуть бути предметом оцінки у цьому судовому провадженні та свідчити про наявність умислу потерпілого на заподіяння ОСОБА_7 будь-яких тілесних ушкоджень саме 03.05.2025 року. Підстав ставити під сумнів покази потерпілого колегія суддів не вбачає, а захисником в ході розгляду провадження не наведено об`єктивних доводів на спростування наданих ним показань.

А щодо тверджень сторони захисту про те, що покази обвинуваченого з приводу побиття потерпілим взагалі не були перевірені під час досудового слідства та в судовому засіданні, тоді як під час затримання у ОСОБА_7 були видимі тілесні ушкодження, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки з цього приводу суд першої інстанції зауважив та послався на відповідь КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2» від 28.05.2024 року, відповідно до якої 03.05.2024 року ОСОБА_7 звертався до відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги, в т.ч. цілодобового травматологічного пункту, проведена оцінка стану здоров`я (на момент огляду ургентної госпіталізації не потребував). Також у відповіді не зазначено про виявлення будь-яких тілесних ушкоджень ( а.с. 216 том 1). Крім того, з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 03.05.2024 року, вбачається, що жодних зауважень чи доповнень до протоколу, зокрема щодо наявності у ОСОБА_7 видимих тілесних ушкоджень, ні захисником, ні самим ОСОБА_7 не зазначено.

Також необґрунтованим визнає колегія суддів і твердження захисника про те, що суд першої інстанції в оскаржуваному вироку посилається на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.03.2024 як на доказ наявності конфлікту між ОСОБА_7 та сусідами, однак як вбачається з оскаржуваного вироку суд першої інстанції навпаки вказує про те, що вказана постанова не стосується подій 03.05.2024 року і не посилається на неї як на доказ вини ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України.

Щодо посилання захисника на неправильну оцінку судом першої інстанції показів свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , колегія суддів зазначає, що вони хоч і не були безпосередніми свідками події, однак оцінюючи їх у сукупності з іншими доказами, наявними в матеріалах провадження, вони дають змогу суду відтворити обставини вчинення кримінального правопорушення та зробити висновок про винуватість особи у його вчиненні. Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що під час розгляду справи судом апеляційної інстанції стороною захисту не ставилось питання про повторне дослідження показів вказаних свідків у вказаному кримінальному провадженні з метою надання їм іншої оцінки, ніж та, що була надана судом першої інстанції, що в силу положень ч. 1 ст. 22, 26 КПК України позбавляє суд апеляційної інстанції самостійно вирішувати питання про їх повторне дослідження з метою надання їм іншої оцінки ніж та, що була надана судом першої інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про невідповідність призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом ч. 1 і ч. 2 ст. 65 КК України покарання призначається судом у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України є умисним тяжким злочином, спосіб вчинення кримінального правопорушення, а саме із застосуванням ножа, наслідки, що настали, відсутність обставин, які пом`якшують покарання та наявність обставин, які обтяжують покарання, якими суд визнав вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, притягався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_2 не перебуває, має місце реєстрації та місце постійного проживання, за яким характеризується негативно, офіційно не працює, суспільно корисною працею не займається, не одружений, утриманців не має, має позитивну характеристику з ізолятора тимчасового тримання, а також позицію потерпілого ОСОБА_10 , який просив призначити ОСОБА_7 покарання у виді 8 років позбавлення волі, тобто максимальне покарання, передбачене санкцією статті.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що призначене судом обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та відповідає меті покарання, визначеній ч. 2 ст. 50 КК України. З визначеним судом першої інстанції ОСОБА_7 видом та розміром покарання за вчинене кримінальне правопорушення колегія суддів погоджується.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали кримінального провадження не містять будь-яких даних, які б указували на можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та свідчили б про необхідність застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України. На підтвердження такого висновку, колегія суддів звертає увагу на те, що ті доводи, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, а саме те, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, має позитивну характеристику та подяку з ізолятора тимчасового тримання, має постійне місце проживання, вже достатньою мірою враховані судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому та не є такими, що дають суду можливість застосувати при призначенні ОСОБА_7 покарання положення ст. 75 КК України. Крім того, визнання ОСОБА_7 своєї вини в тому, що він наніс удар ножем потерпілому з метою захисту від дій потерпілого, але не мав наміру завдати тяжких тілесних ушкоджень, не можна розцінювати як часткове визнання ним своєї вини при призначенні покарання за ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки таке визнання спрямоване на уникнення відповідальності за вчинене шляхом перекладання відповідальності на іншу особу з відповідною перекваліфікацією його дій на менш тяжке кримінальне правопорушення. Відповідно твердження захисника з приводу того, що ОСОБА_7 жалкує про те, що так сталось та просить вибачення у потерпілого не можна розцінювати як щирий жаль та осуд за вчинене.

Таким чином, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, які містяться в матеріалах провадження, спосіб та характер вчиненого, а саме, із застосуванням ножа, на думку колегії суддів, вказують на підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого ОСОБА_7 та неможливість досягнення мети покарання, зокрема виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень за умови звільнення від відбування покарання з випробуванням. З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для застосування положень ст. 75 КК України при призначенні обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 121 КК України.

Щодо доводів апеляційної скарги представника потерпілого щодо необхідності збільшення розміру заподіяної моральної шкоди, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що рішення суду першої інстанції про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_10 моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням вирішено судом першої інстанції відповідно до вимог закону та з урахуванням обставин справи та наданих доказів, вирок суду в цій частині належно вмотивований, а визначений судом розмір моральної шкоди, заподіяної потерпілому, на думку колегії суддів, відповідає вимогам розумності та справедливості, є адекватним ступеню моральних страждань потерпілого, вимушених змін у його повсякденному житті та побуті. Доводів, які би заслуговували на увагу щодо необхідності збільшення розміру завданої потерпілому моральної шкоди представником потерпілого в апеляційній скарзі не наведено, а тому колегія суддів вказані доводи апеляційної скарги представника потерпілого вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.

Наведене у своїй сукупності вказує на необґрунтованість апеляційних скарг захисника обвинуваченого та представника потерпілого та відсутність підстав для їх задоволення.

Враховуючи викладене, вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2025 року щодо ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування колегією суддів не встановлено, а тому колегія суддів вважає за необхідне вказаний вирок залишити без змін, а апеляційні скарги захисника обвинуваченого та представника потерпілого - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, засудженим, який перебуває під вартою - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4