Справа № 182/542/25
Провадження № 1-кп/0182/832/2025
У Х В А Л А

Іменем України

24.07.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд, Дніпропетровської області, у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт за кримінальним провадженням, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001401 від 14.11.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 309 КК України, -

за участю

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 знаходяться матеріали кримінального провадження №0001401 від 14.11.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 309 КК України.

Прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки ризики передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати, а саме ризик вчинення іншого кримінального правопорушення та ризики переховування від суду. За думкою прокурора ризики, які були враховані при обранні запобіжного заходу на теперішній час не минули.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за місцем проживання за адресою АДРЕСА_1 , за місцем проживання матері та реєстрації обвинуваченого.

Захисник ОСОБА_5 підтримав думку підзахисного, посилався на міцні соціальні зв`язки обвинуваченого. Також захисник вважав, що клопотання прокурора не мотивоване, а згадані ризики нічим не підтверджуються.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Суд, розглядаючи клопотання, враховує обставини, передбачені ст.178 КПК України, вік та стан здоров`я обвинуваченого, його соціальні зв`язки, тяжкість покарання, що загрожує в разі визнання винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, стадію судового розгляду, репутацію обвинуваченого.

Оцінюючи доводи сторін кримінального провадження, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Даний висновок не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Домашній арешт щодо ОСОБА_3 суд вважає застосувати недоцільно, оскільки у нього немає родичів, які б змогли належним чином контролювати його поведінку та гарантувати виконання ним умов домашнього арешту. ОСОБА_3 офіційного доходу не має та обвинувачується у вчиненні злочинів саме за адресою свого проживання, що свідчить про можливість продовження обвинуваченим злочинної діяльності..

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України і на які посилається прокурор, для зміни стосовно обвинуваченого на більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою судом не встановлено.

За сукупності таких обставин, на даний час, суд вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Раніше визначену заставу у розмірі 151 400 гривень залишити без змін.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 задовольнити, в задоволенні клопотання обвинуваченого - відмовими.

Продовжити щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою не більш ніж на два місяці, рахуючи з 24.07.2025 року до 24.09.2025 року включно.

Раніше визначену заставу у розмірі 151 400 гривень залишити без змін.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга на протязі п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1