Справа № 489/5404/25
Провадження № 1-кс/489/1841/25
Інгульський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

29 липня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

встановив:

11.07.2025 до слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого від 31.03.2025 про закриття кримінального провадження №0000710.

Вирішуючи питання дотримання скаржником строку на подання скарги, слідчий суддя виходить з того, що за приписами ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Матеріали кримінального провадження містять супровідний лист про направлення постанови на адресу ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» для вручення ОСОБА_3 , проте доказів вручення скаржнику постанови немає. Оскільки і ОСОБА_3 зазначає, що не отримував копії оскаржуваної постанови, і матеріали кримінального провадження не містять доказів її отримання, слідчий суддя вважає, що строк подання скарги на постанову про закриття кримінального провадження ОСОБА_3 не пропущено.

Скарга обґрунтована тим, що закриття кримінального провадження відбулось передчасно, слідчим не досліджені всі обставини кримінального провадження, порушено завдання кримінального процесу. ОСОБА_3 не визнано потерпілим, не допитано, не проведено дослідження документів, на підставі яких він стверджує про порушення конституційного права. Оцінка про відсутність складу кримінального правопорушення є передчасною, а досудове розслідування проведено неповно й упереджено.

У судовому засіданні скаржник вимоги скарги підтримав. В цілому, доводи скаржника зводяться до того, що його не визнано потерпілим, не допитано та не досліджено наданих ним документів, не надано оцінки доказам. У зв`язку з чим, оцінка про відсутність складу кримінального правопорушення є передчасною, а досудове розслідування неповним та упередженим.

Слідчий до суду не з`явився, подав письмові заперечення на скаргу, просив провести судовий розгляд за його відсутності. Відсутність слідчого, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

На запит суду через канцелярію суду слідчим надано матеріали кримінального провадження №0000710.

Заслухавши скаржника, вивчивши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов таких висновків.

З матеріалів скарги та кримінального провадження слідчим суддею встановлено, що 30.09.2024 ОСОБА_3 звернувся із заявою до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, із повідомленням про вчинення кримінального правопорушення оперуповноваженим УСБУ ОСОБА_4 , однак відомості за заявою не були внесені до ЄРДР.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.11.2024 скаргу ОСОБА_3 задоволено. Зобов`язано уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення працівником УСБУ ОСОБА_5 .

На виконання ухвали слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР у м. Миколаєві відомості про кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 163 КК України внесено до ЄРДР 28.01.2025 за №0000710.

В подальшому, постановою від 31.03.2025 кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення в діях працівників правоохоронних органів.

З наданих слідчим матеріалів кримінального провадження №0000710 слідчим суддею встановлено, що в заяві про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 зазначав, що вироком суду його визнано винуватим за ч. 2 ст. 111 КК України. Оперуповноважений УСБУ м. Миколаєва ОСОБА_6 27.02.2023 написав рапорт про виявлення обставин кримінального правопорушення, в додатках до якого зазначив, що зробив виїмку кореспонденції («в ході технічного проникнення до пристрою ОСОБА_3 ідентифікатором месенджеру «Телеграм» 24»). Зазначена дія вчинена до внесення відомостей до ЄРДР, без ухвали слідчого судді. Таким чином, ОСОБА_3 вбачає в діях оперуповноваженого УСБУ ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 163 КК України.

Дослідженням матеріалів кримінального провадження №0000710 встановлено, що слідчим було допитано в якості свідків старшого оперуповноваженого УСБУ в Миколаївській області ОСОБА_7 та старшого слідчого УСБУ в Миколаївській області ОСОБА_8 , витребувано у Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону рапорт ОСОБА_7 від 27.02.2023 з додатками та ухвалу слідчого судді про дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно ОСОБА_3 .

Так, свідок ОСОБА_7 дав показання про те, що ним було отримано інформацію про можливе вчинення військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 111 КК України, що виражалось у передачі різних відомостей військового характеру ворогу. Під час здійснення перевірочних заходів вказана інформація підтвердилась. ОСОБА_7 складено рапорт про виявлення кримінального правопорушення, до якого додано матеріали на ОСОБА_3 , а саме: витяги з реєстрів (майна, РАЦС тощо). Після погодження рапорту керівництвом його було передано до слідчого відділу УСБУ в Миколаївській області та розпочато кримінальне провадження. У ході досудового розслідування свідку доручено проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно ОСОБА_3 . За результатами проведення НСРД складено відповідні протоколи. На підставі отриманої інформації після розсекречення матеріалів НСРД, ОСОБА_7 складав короткі довідкові матеріали, зокрема, довідку зі скріншотами переписки ОСОБА_3 в месенджері «Телеграм», доступ до якого було отримано за результатами проведення НСРД. Вказану довідку передано до слідчого підрозділу в якості довідкових матеріалів за результатами НСРД. Будь-яких проникнень до пристрою ОСОБА_3 до внесення відомостей в ЄРДР не здійснювалось, всі негласні слідчі (розшукові) дії проводились виключно на підставі ухвал слідчого судді. При ознайомленні з додатками до рапорту від 27.02.2023 ОСОБА_7 пояснив, що це не ті додатки, які він долучав. До рапорту були долучені витяги з реєстрів щодо ОСОБА_3 . А вказані документи є довідковими матеріалами, які він зробив за результатами НСРД та надав до слідчого підрозділу. Свідок припустив, що матеріали могли покласти туди випадково під час систематизації матеріалів кримінального провадження.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_8 слідчий, який здійснював досудове розслідування у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_3 за ч. 2 ст.111 КК України, пояснив, що кримінальне провадження розпочате на підставі матеріалів оперативного підрозділу УСБУ в Миколаївській області, а саме: рапорту про виявлення кримінального правопорушення оперуповноваженого ОСОБА_9 . До рапорту було додано матеріали на ОСОБА_3 , а саме: витяги з реєстрів (майна, РАЦС тощо). У ході досудового розслідування було отримано ухвалу слідчого судді щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно ОСОБА_3 . Проведення НСРД було доручено оперативному підрозділу УСБУ в Миколаївській області. За результатами проведення НСРД оперативним працівником було складено відповідні протоколи. На підставі отриманої інформації після розсекречення матеріалів НСРД, оперуповноваженим ОСОБА_4 були надані короткі довідкові матеріали, зокрема, довідка зі скріншотами переписки ОСОБА_3 в месенджері «Телеграм», доступ до якого було отримано за результатами проведення НСРД. Вказану довідку оперуповноважений передав до слідчого підрозділу в якості довідкових матеріалів за результатами НСРД. Будь-яких проникнень до пристрою ОСОБА_3 до внесення відомостей в ЄРДР не здійснювалось, всі негласні слідчі (розшукові) дії проводились виключно на підставі ухвал слідчого судді. При ознайомленні з додатками до рапорту від 27.02.2023 свідок пояснив, що це не додатки до рапорту, оскільки до рапорту були долучені витяги з реєстрів щодо ОСОБА_3 , а вказані документи є довідковими матеріалами, які зробив ОСОБА_7 за результатами НСРД та надав до слідчого підрозділу. Свідок припустив, що під час систематизації матеріалів кримінального провадження міг помилково покласти вказану довідку за рапортом про виявлення кримінального правопорушення, замість додатків, які були спочатку.

Рапорт оперуповноваженого ОСОБА_7 від 27.02.2023 досліджувався судом у справі №483/925/23, в якій вироком від 22.04.2024 ОСОБА_3 визнано винуватим за ч. 2 ст. 111 КК України (вирок оскаржено до Миколаївського апеляційного суду). Як зазначено прокурором у листі слідчому від 31.03.2025, а також підтверджується текстом вироку, який розміщено в загальному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень, під час судового розгляду судом досліджено письмові матеріали справи, у тому числі щодо підстав внесення відомостей до ЄРДР, проведення НСРД, рішення щодо яких про визнання недопустимими чи отримання з порушеннями вимог КПК України не приймалось. Як слідує з тексту вироку, позиція обвинуваченого ґрунтувалась, серед іншого, на незаконному знятті інформації з інформаційних систем.

У судовому засіданні під час розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження ОСОБА_10 підтвердив, що звертав увагу суду, який розглядав обвинувальний акт, на недопустимість доказів, однак суд був упередженим та не взяв його доводи до уваги.

Отже, законність підстав та порядку зняття інформації з інформаційних систем вже досліджувалась судом під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_3 , будь-яких процедурних порушень судом встановлено не було.

Крім того, слідчий суддя виходить з того, що додані до рапорту від 27.02.2023 додатки не містять дати їх складення, відтак посилання ОСОБА_3 на те, що скріншоти його переписки в месенджері «Телеграм» здійснені до отримання ухвали слідчого судді, є лише припущеннями. Рапорт оперуповноваженого від 27.02.2023 не містить посилання на здійснення виїмки кореспонденції. Помилка при систематизації паперових матеріалів кримінального провадження не свідчить про порушення таємниці листування, іншої кореспонденції, що передаються засобами зв`язку або через комп`ютер.

Оскільки в ході досудового розслідування не отримано будь-якої інформації, яка б свідчила про протизаконне зняття інформації з електронних інформаційних систем, зокрема, мобільного терміналу Григор`єва, слідчим правомірно закрито кримінальне провадження №0000710 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Щодо не визнання ОСОБА_3 потерпілим та не проведення його допиту слідчий суддя зазначає, що відповідне клопотання слідчим було розглянуте, за результатами чого прийнято постанову від 31.03.2025 про відмову у визнанні потерпілим, яка не скасована та є чинною.

Які саме документи, нібито надані ОСОБА_3 , не досліджені під час досудового розслідування, скаржник не зазначив, до заяви про вчинення кримінального правопорушення будь-які документи не додавались. Тим більше, заява про вчинення кримінального правопорушення ґрунтувалась лише на аналізі рапорту й додатків до нього, складених оперуповноваженим УСБУ, і не стосувалась будь-яких документів, які наявні у ОСОБА_3 .

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у сукупності (статті 9, 283, 284 КПК України).

Положеннями статті 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася із повідомленням про кримінальне правопорушення та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі та зумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, слідчого та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення так і обставин встановлених ним в кримінальному провадженні, і чи маються передбачені статтею 284 КПК України підстави для його закриття.

Слідчий суддя, на якого КПК України покладає обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, під час досудового розслідування зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу кримінального правопорушення, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад усіх обставин, за яких заявник вважав, що особою вчинено злочин, та чи усі ці обставини перевірені та їм надана належна правова оцінка.

Отже, оцінка процесуального рішення слідчого передбачає 1) оцінку відповідності його форми вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України; 2) оцінку його законності, тобто, наявності для ухвалення цього рішення відповідних правових підстав; 3) оцінку його обґрунтованості, тобто, відповідності цього рішення фактичним обставинам, за яких його було ухвалено.

Так, за оцінкою слідчого судді, постанова слідчого від 31.03.2025 про закриття кримінального провадження №0000710 містить всі передбачені ч. 5 ст. 110 КПК України реквізити та відомості, зокрема, зміст обставин, які є підставами для її прийняття, мотиви, якими керувався слідчий, їх обґрунтування та посилання на положення кримінального процесуального закону, на підставі яких її винесено.

Повноваження слідчого безпосередньо в цьому кримінальному провадженні належним чином підтверджуються відповідними процесуальними документами.

Постанова про закриття кримінального провадження містить виклад етапів досудового розслідування, детальний опис усіх елементів складу кримінального правопорушення, які підлягають доказуванню, тобто, в достатньому обсязі містить обґрунтування її постановлення.

Висновки, викладені у постанові, відповідають фактичним обставинам справи, встановленим за наявними в провадженні матеріалами, зокрема викладено зміст матеріалів, які стали підставою для внесення відомостей до ЄРДР, описано проведені слідчі дії та встановлені слідчим обставини кримінального провадження, здійснено аналіз отриманої інформації, а також наведено мотиви прийняття такої постанови. Матеріали кримінального провадження не містять вказівок процесуального керівника, які залишились невиконані слідчим.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що постанова слідчого від 31.03.2025 про закриття кримінального провадження №0000710 є належним чином оформленим, законним та обґрунтованим процесуальним рішенням, що має наслідком відмову в задоволенні скарги ОСОБА_3 .

Керуючись статтями 303-308, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали виготовлено 30.07.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1