Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/290/25 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 941/390/22 Доповідач в колегії апеляційного суду
Категорія 115 (93, 94) П ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2025 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000312 по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні та захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Петрівського районого суду Кіровоградської області від 06.02.2025, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новий Стародуб Петрівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою - спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України на 7 (сім) років позбавлення волі.

Вирішено долю речових доказів по справі.

За участі учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_6 скоїв вбивство, тобото умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, при наступних обставинах.

Так, 28.02.2022 близько 20 години 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилося можливим, ОСОБА_6 , знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_1 , в ході сварки з рідним братом ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний умисел на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи, що нанесення ударів ножем у грудну клітину зліва є життєво-небезпечним для життя людини, оскільки там сконцентровані життєво - важливі органи життєзабезпечення людини, бажаючи настання невідворотного наслідку у вигляді смерті людини, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, викликаних образами їх матері з боку ОСОБА_10 , кухонним ножем із полімерним руків`ям, який ОСОБА_6 приніс із собою з будинку за місцем свого мешкання, наніс ОСОБА_10 не менше вісімнадцяти травматичних впливів, із яких в грудну клітину зліва, тобто в частину тіла, де перебувають життєво - важливі органи чотири, з яких проникаючі колото-різані у грудну та черевну порожнини, з одночасним пораненням легень, серця, печінки, які викликали велику крововтрату у ОСОБА_10 від чого останній помер.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи фактичних обставин провадження, юридичної кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини, просить скасувати даний вирок районного суду з підстав: невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через м`якість, а також через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність через незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та ухвалити новий вирок, якимОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і призначити йому покарання у виді 7 (семи) років 6 (шість) місяців позбавлення волі. Включити в мотивувальну частину вироку обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_6 , передбачену п. 6-1 ч. 1 ст. 67 КК України, а саме вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних відносинах. Зазначити в резолютивній частині вироку про зарахування на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 з 01.03.2022 по день набрання вироком законної сили. Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дати винесення вироку районного суду. У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Свої апеляційні доводи прокурор обґрунтовує тим, що відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Незважаючи на це районний суд, визнавши ОСОБА_6 винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, безпідставно призначив обвинуваченому покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі, тобто без дотримання загальних засад призначення покарання, а саме без врахування ступеня тяжкості кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого та обставини справи, що обтяжують покарання (ст.65 КК України), внаслідок чого не забезпечено мету покарання у вигляді виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як самим засудженим, так і іншими особами (ст.50 КК України).

Відповідно до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_6 відносяться до категорії особливо тяжких. Разом з тим, судом залишено поза увагою те, що ступінь тяжкості будь-якого кримінального правопорушення, насамперед характеризує його суспільна небезпечність та наслідки, з урахуванням обставини і характеру вчинених обвинуваченим дій.

Наслідком вчиненого обвинуваченим злочину є смерть людини, що неможливо усунути, відшкодувати чи мінімізувати.

Водночас, судом встановлено, що ОСОБА_6 наніс ОСОБА_10 не менше вісімнадцяти травматичних впливів із яких в грудну клітину зліва, тобто в частину тіла, де перебувають життєвоважливі органи, чотири з яких проникаючі колото-різані у грудну та черевну порожнини, з одночасним пораненням легень, серця, печінки, які викликали велику крововтрату у ОСОБА_10 від чого останній помер.

Також, суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що полягає в наступному.

Висунуте прокурором обвинувачення ОСОБА_6 містило обтяжуючу обставину, передбачену п. 6-1 ч.1 ст. 67 КК України, а саме вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних відносинах.

Разом з тим, суд розглянувши кримінальне провадження суд безпідставно не зазначив та як результат, в порушення ст. 65 КК України, не врахував об`єктивну існуючу обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого, що передбачена п. 6-1 ч.1 ст. 67 КК України.

Також, суд першої інстанції всупереч припису п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України не зазначив початок строку відбування покарання ОСОБА_6 .

Отже, строк відбування покарання ОСОБА_6 слід обраховувати з дня ухвалення вироку районного суду, а саме з 06.02.2025, зарахувавши попереднє ув`язнення з 01.03.2022 до вступу вироку в законну силу.

У своїй апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , просить змінити даний вирок районного суду, перекваліфікувавши дії його підзахисного з ч.1 ст. 115 КК України на ст. 116 КК України та призначити йому покарання у виді 3-х років позбавлення волі.

При цьому захисник вказує на те, що висновки районного суду не повною мірою узгоджується з зібраними у справі доказами з огляду на що дії ОСОБА_6 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 116 КК України - умисне вбивство, вчинене в стані сильного душевного хвилювання, зумовленому жорстоким поводженням, або таким, що принижує честь і гідність особи, а також за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого.

Доказами вчинення обвинуваченим вбивства в стані сильного душевного хвилювання, зумовленому жорстоким поводженням самого потерпілого, а також наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого, є показання матері потерпілого та самого ОСОБА_6 .

Так, потерпіла ОСОБА_9 повідомила суду, що ОСОБА_10 протягом тривалого періоду часу регулярно зловживав спиртними напоями, у стані алкогольного сп`яніння становлячись агресивним та жорстоким, постійно висловлював образливі слова як на її адресу, так і на адресу брата. У день, коли ОСОБА_6 потерпілому були заподіяні тілесні ушкодження, потерпілий перебував у стані сильного алкогольного спяніння, висловлював на адресу матері необґрунтовані претензії у грубій нецензурній формі, побив її, намагався конфліктувати з обвинуваченим, у той час як останній всіляко намагався уникнути конфлікту.

Обвинувачений ОСОБА_6 надав суду аналогічні показання, повідомивши крім того, що безпосередньо перед заподіянням братові тілесних ушкоджень, протягом тривалого часу намагався словесно заспокоїти брата, який, проявляв агресію по відношенню до нього та до їх матері. Саме потерпілий першим узявся за ніж та намагався завдати ним удару ОСОБА_6 , що змусило останнього захищатись та також узяти ніж, який лежав на подвір`ї будинку.

Отже, з урахуванням зібраних у справі доказів, зокрема пояснень ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_9 , свідків, висновків судово-психіатричного експерта № 83 від 21.02.2023 та № 384 від 10.07.2024 та з наданих у ході судового розгляду пояснень експертів, вбачається, що при скоєнні інкримінованого ОСОБА_6 діяння, останній перебував у стані вираженого емоційного збудження, що може розглядатись як психологічна підстава сильного душевного хвилювання, оскільки зазначений стан суттєво вплинув на його свідомість та поведінку, що цілком підпадає під диспозицію ст. 116 КК України та свідчить про необхідність зміни правової кваліфікації вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

Провівши судове слідство в частині повторного допиту обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_9 та повторно дослідивши в судовому засіданні докази, які на думку обвинуваченого отримали неналежну оцінку судом першої інстанції, а саме висновки судово-психіатричного експерта, характеризуючі дані обвинуваченого, заслухавши думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту заперечував, заслухавши думку обвинуваченого його захисника, які підтримали апеляційну скаргу подану захисником, проти апеляційної скарги прокурора заперечували, заслухавши потерпілу ОСОБА_9 , яка підтримала апеляційну скаргу сторони захисту, проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечувала, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та сторони захисту підлягають задоволенню частково, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положеннями статті 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Суд першої інстанції, оцінивши кожний доказ, наданий як стороною обвинувачення, так і стороною захисту з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозвязку, дійшов правильного висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України.

Колегія суддів за наслідком апеляційного розгляду вважає такий висновок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим, виходячи з такого.

Так, допитаний у судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_6 пояснив суду, що поведінка його брата ОСОБА_10 декілька останніх років є агресивною, постійно були погрози вбивства йому та матері ОСОБА_9 . Така поведінка брата пов`язана із зловживанням ним спиртними напоями. Близько трьох - чотирьох місяців перед цим, пив алкоголь кожного дня. Було таке, що ОСОБА_10 бив та душив маму. Постійно відчували страх від ОСОБА_10 . У цей день, 28.02.2022 він був на лікарняному. Приблизно в обід брат ОСОБА_10 попросив зустріти його з сином із автобуса, що він і зробив. По дорозі брат зустрів друга, вони були вдома пили чай, а післяобід брат провів друга, та повернувся додому вже зі спиртним. Мама приготувала брату їсти, йому не сподобалось, став ображати маму. Брат продовжив пиячити в цей день, поводився агресивно, а він всіляко намагався заспокоювати його. Це було тривалий час. Потім вийшли на вулицю поговорити, приблизно після 18.00 год. Намагався заспокоїти брата, який начебто заспокоювався, казав, що зараз вип`є і ляже спати, однак потім знову якість приступи агресії, погрожував, що зараз влаштує матері. Через деякий час вийшла мати та запитала чи довго вони будуть розмовляти, кликала їх до будинку. Він відповів, що зараз трошки поговорять і зайдуть. Він захотів до туалету, а коли вийшов, то його брат знову почав кричати, нецензурно виражатися, кричав, що зараз вб`є його, розмахував руками. У руці брата він помітив ніж, він злякався, почав відходити, брат продовжував кричати, що вб`є його, а потім тих, що в хаті. Брат наближався до нього з ножем, він схопив його за руку і між ними почалася боротьба. В якусь мить він відскочив від свого брата і почав тікати, побіг у двір зробив коло, однак брат гнався за ним. Тому він побіг через госпорадський двір, побачив там на столі ніж, який взяв і побіг далі в сторону городу. Вибігши на город, він спіткнувся, впав, коли почув, що його брат позаду, він лежачи перевернувся, брат наскочив на нього та почав душити. Він сильно злякався, відчув паніку, страх за своє життя, тому рефлекторно наніс йому удари ножем, скільки разів не пам`ятає. Потім скинув брата з себе, ніж відкинув, розуміючи, що він поранив його, намагався надати допомогу, однак кров зупинити не міг, тому побіг до веранди будинку де лежав його телефон, зателефонував у швидку допомогу, просив їх приїхати. Викликав поліцію, представився їм, назвав адресу, пояснив, що відбулась бійка з братом, він його поранив. Приїхала швидка допомога, констатувала, що брат помер. У цей же день він був затриманий працівниками поліції. Наміру вбивати свого брата він не мав і не планував, шкодує, що так сталося. З приводу неправомірних дій свого брата по відношенню до нього та матері, раніше вони не зверталися до правоохоронних органів, оскільки матері було соромно за дії свого сина. На уточнююче питання прокурора зазначив, що коли вийшов з туалету, напевно він наносив удари брату ножем тим, що був у руці брата, оскільки були сліди крові по дворі. Під час огляду у нього істотних тілесних ушкоджень, виявлено не було, були лише синці. Щодо кількості ударів нанесених ножем, то він точно не пам`ятає, але це було більше одного, двох. Не заперечує щодо тієї кількості ударів зазначених у висновку експерта.

Допитана у судовому засіданні апеляційного суду потерпіла ОСОБА_9 пояснила суду, що 28.02.2022 її син ОСОБА_10 перебував у стані алкогольного сп`яніння, був агресивний. У цей день син ОСОБА_10 , бив її, штовхав через те, що не так приготувала яєчню. Погрожував їй, що вб`є. У той день побоїв не було, а раніше у неї були всі руки у синцях. Син ОСОБА_6 постійно її захищав від сина ОСОБА_10 . Син ОСОБА_6 також говорив з братом, заспокоював його. Ввечері вони вийшли на вулицію, говорили, через деякий час вона також вийшла на вулицю і покликала синів, щоб йшли до хати. ОСОБА_6 відповів їй, що скоро зайдуть. Коли вона вийшла з будинку вдруге, то побачила, що її син ОСОБА_10 лежав на землі і вже не дихав, вона злякалася. Як все сталося, вона не бачила і син ОСОБА_6 нічого їй про це не говорив, тільки сказав, що все буде добре, щоб вона не хвилювалась. Вона зайшла до будинку, бо не могла на це дивитися. Потім приїхала швидка допомога та поліція. Її сина ОСОБА_6 у той вечір затримали працівники поліції.

Допитана в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_11 пояснила, що покійний ОСОБА_10 був її колишнім чоловіком та регулярно зловживав спиртними напоями та у стані алкогольного сп`яніння ставав агресивним та жорстоким, застосовував фізичне насильство.

Допитана в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_12 пояснила, що покійний ОСОБА_10 був її спвімешканцем. Останній регулярно зловживав спиртними напоями та у стані алкогольного сп`яніння ставав агресивним та жорстоким, застосовував фізичне насильство.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_13 пояснив, що він товаришував з обвинуваченим ОСОБА_6 та знає ситуацію, яка склалася в останнього в сім`ї, а саме те, що покійний ОСОБА_10 протягом тривалого періоду часу регулярно зловживав спиртними напоями, у стані алкогольного сп`яніння ставав агресивним та жорстоким. Йому відомо про те, що обвинувачений ОСОБА_6 неодноразово заспокоював свого брата ОСОБА_10 та захищав від нього матір ОСОБА_9 .

Допитана в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_14 пояснила, що вона проживає по сусідству з сім`єю ОСОБА_15 . Їй відомо, що покійний ОСОБА_10 протягом тривалого періоду часу регулярно зловживав спиртними напоями, у стані алкогольного спяніння ставав агресивним та жорстоким та висловлювався на адресу матері ОСОБА_9 нецензурною лайкою. Також їй відомо і про те, що обвинувачений ОСОБА_6 неодноразово заспокоював свого брата ОСОБА_10 та захищав від нього матір.

Допитані в судовому засіданні суду першої інстанції експерти ОСОБА_16 та ОСОБА_17 в судовому засідані пояснили, що ними проводилась 21.02.2023 судово - психіатрична експертиза № 83, висновок якої відповідає дійсності.

Також вина обвинуваченого підтверджується дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції матеріалами кримінального провадження а саме:

- протоколом огляду місця події від 28.02.202 2, згідно якого в присутності понятих, з участю спеціалістів та ОСОБА_9 , оглянуто домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено труп ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який направлено до моргу на дослідження, вилучено змиви зі слідами РБК, предмет схожий на ніж (Т.1 а.п.48-60);

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 28.02.2022, згідно якого ОСОБА_9 повідомила до Олександріського РВП ГУНП в Кіровоградськвій області про те, що її син ОСОБА_6 спричинав ножем тілесні ушкодження її сину ОСОБА_18 за адресою: АДРЕСА_1 (Т.1 а.п.61);

- висновком експерта № 99 від 08.04.2022 згідно якого у ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синця - 1) на лівому плечі у середній третині по передній поверхні; саден - 1) на лівому коліні; 2,3) по зовнішній поверхні лівого ліктя в кількості 2 х; ран - 1) на основній фаланзі 5-го пальця лівої кисті по тильній поверхні; 2) по тильній поверхні лівої кисті у основи 4-го пальця; 3) на ребрі лівої кисті; 4) під зовнішнім краєм лівої ключиці; 5) попередній паховій лінії на рівні 5-го ребра; 6) під реберною дугою зліва в 3,5 см вліво від мечоподібного відростка; 7,8,9) по передній поверхні грудної клітини на рівні 6-7 ребер в 2 см від передньої пахвової лінії; 10) по середній ключичній лінії на рівні 5-го ребра; 11) по середній ключичній лінії на рівні 6-го ребра; 12) на рівні 6-го ребра в 4 см від грудини; 13) на рівні 6-го ребра в 2 см від грудини. Ушкодження правої та лівої легені по передній поверхні у середніх долях, серцевої сорочки та серця, діафрагми, малої долі печінки; тілесні ушкодження у вигляді синця та саден були спричинені предметом з ознаками тупого твердого та могли бути спричинені рукою та ногою; тілесні ушкодження у вигляді ран №№ 1,2,3,7,8,9 були спричинені предметом з ознаками ріжучого та могли бути спричинені ножем; тілесні ушкодження у вигляді ран №№ 4,5,6,10,11,12,13 були спричинені предметом з ознаками колючо-ріжучого та могли бути спричинені ножем; тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран №№ 10,11,12 з проникненням у плевральну порожнину та ушкодженням внутрішніх органів з крововтратою понад 2100 мл, класифікуються як тілесні ушкодження тяжкого ступеню, оскільки є небезпечними для життя в момент спричинення та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті та тілесні ушкодження у вигляді синця, саден, ран №№ 1,2,3,4,5,6,7,8,9,13 класифікуються як тілесні ушкодження легкого ступеню (Т.1 а.п 64-68);

- висновком експерта № 42 від 30.03.2022, згідно якого досліджувались клапті шкіри трупа ОСОБА_10 (Т.1 а.п. 71-82)

- протоколом огляду місця події від 01.03.2022, згідно якого в присутності понятих, з участю ОСОБА_9 , оглянуто домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , та виявлено і вилучено лезо від ножа зі слідами РБК (Т.1 а.п.84-89);

- протоколом огляду трупа від 01.03.2022, згідно якого оглянуто труп ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( Т.1 а.п. 91-96);

- висновком експерта № 33 від 01.03.2022, згідно якого у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент огляду на ділянках тіла тілесні ушкодження не виявлені (Т.1 а.п.126-127);

- висновком експерта № 150 від 04.04.2022, згідно якого кров трупа ОСОБА_10 належить до групи Ав за ізосерологічною системою АВ0, кров ОСОБА_6 належить до групи АВо за ізосерологічною системою АВ0. При визначенні гупової належності на об`єкті 3 встановлено групу Ав за ізосерологічною системою АВ0, в об`єктах 1,2 виявлено антиген А. Таким чином кров в даних об`єктах може похолити від особи групи Ав і може належати потерпілому ОСОБА_10 (Т.1 а.п.133-137);

- висновком експерта № 36 від 29.03.2022, згідно якого при судово-медичні експертизі змивів руків`я від ножа (об`єкт №1) та руків`я (об`єкт №2) і клинка (обєкт №3) кухонного ножа знайдено кров людини. Враховуючи отримані результати і антигену характеристик осіб, які проходять по справі, походженя виявленої крові від особи в крові якої міститься антиген А ізосерологічною системою АВ0, від трупа ОСОБА_10 , з властивим йому антигеном А ізосерологічною системою АВ0 не виключається, та виключається від підозрюваного ОСОБА_6 ( Т.1 а.п.144-146);

- висновком експерта № 35 від 29.03.2022, згідно якого при судово-медичній експертизі змивів з клинка (обєкт №3) від ножа знайдено кров людини. Враховуючи отримані результати і антигену характеристик осіб, які проходять по справі, походження виявленої крові від особи в крові якої міститься антиген А ізосерологічною системою АВ0, від трупа ОСОБА_10 , з властивим йому антигеном А ізосерологічною системою АВ0 не виключається, та виключається від підозрюваного ОСОБА_6 (Т.1 а.п.153-155);

- висновком експерта № 138 від 11.03.2022, згідно якого було досліджено кров трупа ОСОБА_10 , яка належить до групи Ав зі ізосерологічною системою АВ0 (Т.1 а.п.161);

- висновком експерта № 34 від 29.03.2022, згідно якого при судово-медичні експертизі піднігтьового вмісту з правої (об`єкт №1) та лівої (обєкт №2) рук трупа ОСОБА_10 знайдена кров. Враховуючи отримані результати і антигену характеристик осіб, які проходять по справі, походження виявленої крові від особи в крові якої міститься антиген А ізосерологічною системою АВ0, від трупа ОСОБА_10 , з властивим йому антигеном А ізосерологічною системою АВ0 не виключається, та виключається повністю від підозрюваного ОСОБА_6 (Т.1 а.п.166-168);

- висновком експерта № 142 від 28.03.2022 згідно якого кров трупа ОСОБА_10 належить до групи Ав за ізосерологічною системою АВ0, кров ОСОБА_6 належить до групи АВо за ізосерологічною системою АВ0. При визначенні гупової належності крові на одязі трупа ОСОБА_10 встановлено групу Ав за ізосерологічною системою АВ0. Таким чином кров на одязі може походити від особи групи Ав і може належати потерпілому ОСОБА_10 (Т.1 а.п.174-176)

- висновком експерта № 143 від 28.03.2022, згідно якого при визначенні гупової належності крові на одязі з місця події: куртці (об`єкт 1-5), штанах джинсових (обєкти 6,7) встановлено групу Ав за ізосерологічною системою АВ0. Таким чином кров на одязі може походити від особи групи Ав і може належати потерпілому ОСОБА_10 , і не може належати підозрюваному ОСОБА_6 (Т.1 а.п. 183-185);

- висновком експерта № 140 від 14.03.2022, згідно якого досліджено кров ОСОБА_6 , яка належить до групи Ав за ізосерологічною системою АВ0 (Т.1 а.п.192-193);

- висновком судово - психіатричного експерта № 109 від 19.04.2022, згідно якого обвинувачений ОСОБА_6 в момент скоєння правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає, не знаходиться в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію ст. 19 ч. 1 КК України. У відношенні інкримінуємого правопорушення ОСОБА_6 слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує (Т.1 а.п. 195-197);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.05.2022, з відеозаписом, за участю потерпілої ОСОБА_9 , підозрюваного ОСОБА_6 в ході якого останній відтворив події, які відбулися 28.02.2022 на території домоволодіння АДРЕСА_1 , та розповів яким чином він кухонним ножем наніс ОСОБА_10 тілесні ушкодження (Т.1 а.п.206-213) .

У суді апеляційної інстанції за клопотанням сторони захисту дослідженно повторно письмові докази, а саме: висновок судово - психіатричного експерта № 83 від 21.02.2023 (Т.2 а.п.49-52), висновок судово - психіатричного експерта № 384 від 10.07.2024 (Т.3 а.п.43-48), лист Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області від 23.09.2024, згідно якого повідомлення про вчинення злочину надійшло від ОСОБА_6 (Т.3 а.п.92), характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_6 (Т.1 а.п. 111,115, 116-117, 119).

Оцінюючи вищезазначені досліджені докази і аналізуючи їх в сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину є доведеною та його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України.

Твердження сторони захисту про те, що дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ст. 116 КК України, оскільки на час вчинення злочину останній перебував у стані вираженого емоційного збудження, що може розглядатись як психологічна підстава сильного душевного хвилювання, колегія суддів вважає помилковими, виходячи з наступного.

Відповідальність за ст. 116 КК України настає за умисне вбивство, вчинене у стані сильного душевного хвилювання, зумовленому жорстоким поводженням, або таким, що принижує честь і гідність особи, а також за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого.

Субєктивна сторона складу цього злочину характеризується особливим емоційним станом суб`єкта його сильним душевним хвилюванням, а умисел на позбавлення життя потерпілого виникає раптово і реалізується негайно.

Сильним душевним хвилюванням (фізіологічним афектом) є раптовий емоційний процес, викликаний поведінкою потерпілого, що протікає швидко та бурхливо, і певною мірою знижує здатність особи усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Таким, що виник раптово, визнається стан сильного душевного хвилювання, процес виникнення і протікання якого характеризується неочікуваністю, миттєвістю, бурхливістю, швидкоплинністю.

Станом сильного душевного хвилювання вважають стан, який має кримінально-правове значення, оскільки особа значною мірою втрачає здатність усвідомлювати власні діяння та (або) керувати ними.

Колегія суддів зазначає, що обовязковою умовою юридичної кваліфікації дій винуватця за ст. 116 КК України є не вчинення умисного вбивства в стані фізіологічного афекту, що є суто медичним, психолого-психіатричним критерієм, а в стані сильного душевного хвилювання, що є критерієм кримінально-правовим, за яким кваліфікація дій винного за вказаною статтею можлива лише у разі, якщо стан сильного душевного хвилювання раптово виник внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання або тяжкої образи з боку потерпілого. При цьому, встановлення фактичних даних, які б свідчили про наявність обставин, передбачених ст. 116 КК України, і які могли б викликати у винного стан сильного душевного хвилювання, є компетенцією суду.

Так, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 83 від 21.02.2023, який був предметом дослідження суду першої інстанції, так і повторного дослідження судом апеляційної інстанції, встановлено, що ОСОБА_6 на момент скоєння протиправних дій знаходився в емоційному стані емоційної напруги, сильний страх, пригніченість, що впливав на його поведінку під час інкримінованого правопорушення, в момент конфлікту, здійснення агресивних дій знаходився в стані фізіологічного афекту вид кумулятивний ефект (Т.2 а.п.49-52).

Іншим висновком судово-психіатричного експерта № 384 від 10.07.2024 встановлено, що ОСОБА_6 при скоєнні інкримінованого йому діяння перебував у стані вираженого емоційного збудження, що може розглядатися, як психологічна підстава сильного душевного хвилювання, оскільки зазначений стан суттєво вплинув на його свідомість і поведінку. При цьому, при скоєнні інкримінованого йому діяння не перебував у стані фізіологічного афекту (Т.3 а.п.43-48).

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що психологи - експерти у зазначених висновках свої міркування базували суто лише на поясненнях самого обвинуваченого ОСОБА_6 , без урахування інших фактичних обставин справи, а тому колегія суддів оцінює їх кричино та не приймає до уваги.

Водночас, з пояснень обвинуваченого ОСОБА_6 , наданих у суді апеляційної інстанції, колегією суддів встановлено, що коли він вийшов з туалету, то його брат ОСОБА_10 знову почав кричати, що вб`є його, а потім тих, що в хаті, розмахував руками. У руці брата він помітив ніж, він злякався, почав відходити, брат наближався до нього з ножем, він схопив його за руку і між ними почалася боротьба. В якусь мить він відскочив від свого брата і почав тікати, побіг у двір зробив коло, однак брат гнався за ним. Тому він побіг через госпорадський двір, побачив там на столі ніж, який взяв і побіг далі в сторону городу. Вибігши на город, він спіткнувся, впав, коли почув, що його брат позаду, він лежачи перевернувся, брат наскочив на нього та почав душити. Він сильно злякався, відчув паніку, страх за своє життя, тому рефлекторно наніс йому удари ножем, скільки разів не пам`ятає.

Тобто, стверджував, що стан сильного душевного хвилювання виник у нього раптово, внаслідок протизаконного насильства потерпілого, який почав його душити.

Поряд з цим, відповідно до висновку судово-медичного експерта № 33 від 01.03.2022 у ОСОБА_6 не виявлено будь-яких тілесних ушкоджень, що спростовує його показання в тій частині, що він зазнав суспільно небезпечного посягання, яке могло створювати реальну загрозу заподіяння шкоди його здоров`ю та життю. ( Т.1 а.п.126-127)

На уточнююче питання прокурора чи наносив обвинувачений ОСОБА_6 удари ножем потерпілому неподалік туалету під час їхньої бійки, обвинувачений відповів, що напевно так, оскільки мали місце сліди крові у дворі біля будинку, господарської будівлі, а не тільки на місці виявлення трупа потерпілого ОСОБА_10 . На питання, яким ножем наносив удари, обвинувачений відповів, що тим ножем, який був у руці потерпілого ОСОБА_10 . У подальшому наносив удари потерпілому ножем з чорною рукояткою, який він взяв на господаському дворі, що лежав на столі.

Згідно протоколу огляду місця події від 28.02.2022 та фототаблиць до нього, сліди бурого кольору були виявлені з локалізацією біля будинку та господарської будівлі. Місцем виявлення трупу потерпілого ОСОБА_10 є прибудинкова територія в огороді на задньому дворі домоволодіння (Т.1 а.п 48-60).

Крім того, згідно слідчого експерименту від 11.05.2022, за участю обвинуваченого ОСОБА_6 , останній підтвердив, що потерпілий напав на нього з ножем, але тримаючи за руки брата, він почав захищатися, однак у ході конфлікту наніс брату ОСОБА_19 два удари ножем у грудну клітину. Потім ніж відкинув, та побіг на подвіря, а брат за ним. Вони почали слідувати до госпорадчих приміщень, де на столі, він схопив ніж та побіг в сторону земельної ділянки, де спіткнувся та впав на землю. Його брат ОСОБА_19 впав на нього та почав його душити, в ході чого він наніс йому один-два удари ножем у грудну клітину (Т.1 а.п.206-213).

Згідно висновку експерта № 99 від 08.04.2022 вбачається, що ОСОБА_6 наніс потерпілому ОСОБА_10 не менше вісімнадцяти травматичних впливів із яких в грудну клітину зліва, тобто в частину тіла, де перебувають життєвоважливі органи, чотири з яких проникаючі колото-різані у грудну та черевну порожнини, з одночасним пораненням легень, серця, печінки, які викликали велику крововтрату у ОСОБА_10 від чого останній помер (Т.1 а.п 64-68).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні питання щодо кваліфікації діяння ОСОБА_6 належним чином врахував характер, послідовність, рішучість дій обвинуваченого, який умисно, з достатньою силою завдав не менше 18 траматичних впливів, використовуючи знаряддя злочину - ніж, локалізацію поранення та механізм його спричинення, а саме нанесення ударів ножем в життєво важливі органи, а відтак правильно прийшов до висновку, що ОСОБА_6 вчинив саме умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 115 КК України.

Твердження обвинуваченого, що він спричинив умисне вбивство ОСОБА_10 в стані сильного душевного хвилювання, внаслідок протизаконного насильства потерпілого, який почав його душити, фактичними обставинами справи не підтверджується, з огляду на те, що наносити удари ножем він розпочав ще раніше до цього, а саме під час їхньої боротьби неподалік туалету.

За таких обставин, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги захисника про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність необґрунтованими та такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження.

В апеляційній скарзі прокурор не погоджуючись з призначеним ОСОБА_6 покаранням, вважає його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого внаслідок мякості.

Перевіривши доводи сторни обвинувачення в цій частині, колегією суддів встановлено, що призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарання - ст.ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини, що пом`якшують покарання, яким визнав його активне сприяння у розкритті злочину, а також встановив відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Зокрема, суд першої інстанції, врахував обставини вчинення злочину ОСОБА_6 , та дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого тільки з призначенням покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Водночас, строк такого покарання суд першої інстанції призначив без належного врахування даних про особу обвинуваченого, а також без врахування конкретних обставин, які стали причиною вчинення ним кримінального правопорушення, а саме те, що саме потерпілий ОСОБА_10 постійно застосовував насильство до їх матері протягом тривалого часу, бив її, так і в день його вбивства також вчинив насильство стосовно потерпілої ОСОБА_9 , що підтверджується її поясненнями, схильність до агресивної поведінки потерпілого ОСОБА_10 , застосування ним фізичного насильства підтверджено також і поясненнями свідків допитаних у суді першої інстанції.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 , визнав свою провину у вчиненому ним злочині, щиро розкаявся, переживає з приводу вчиненого, оскільки від його дій загинув його рідний брат. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення обвинуваченого до наслідків своїх дій, який після вчинення злочину намагався допомогти потерпілому, одразу викликав швидку допомогу та поліцію, активно сприяв у розкритті злочину. За місцем проживання, так і за місцем роботи характеризується виключно позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває. Також колегія суддів бере до уваги і позицію потерпілої ОСОБА_9 , яка просила суворо не карати обвинуваченого та просила йому помякшити покарання з врахуванням конкретних обставин справи та протиправною поведінкою потерпілого.

Зазначені обставини, на думку колегії суддів слід визнати такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення та дають достатні підстави для призначення йому основного покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, а саме, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу.

Переконливих доводів про необхідність призначення ОСОБА_6 більш суворого покарання в апеляційній скарзі прокурора не наведено, а тому його апеляційна скарга в цій частині не підлягає задоволенню.

Також, колегія суддів вважає безпідставними доводи сторони обвинувачення і з приводу не врахування судом першої інстанції обтяжуючої обставини, передбаченої п. 6-1 ч. 1 ст. 67 КК України, а саме вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних відносинах, оскільки посилання лише на те, що потерпілим від злочину є член сім`ї обвинуваченого, недостатньо для того, аби стверджувати, що потерпілий від інкримінованого злочину, за встановлених судом фактичих обставин справи, є у той же час і жертвою домашнього насильства.

Навпаки, колегією суддів апеляційного суду встановлено з пояснень обвинуваченого ОСОБА_6 , так і потерпілої ОСОБА_9 , що вчиненню злочину ОСОБА_6 передувала протиправна поведінка саме потерпілого ОСОБА_10 . Харектеризуючи особу потерпілого ОСОБА_10 , допитані у судовому засіданні суду першої інстанції свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , підтвердили його схильність до агресивної поведінки, та застосування саме ним фізичного насильства.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині правильності зазначення районним судом початку строку відбування покарання, оскільки всупереч припису п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України районний суд не зазначив початок строку відбування покарання ОСОБА_6 , та застосування правил зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, передбачених ч. 5 ст. 72 КК України, що місцевим судом належним чином не виконанно, а тому на думку колегії суддів апеляційного суду такі доводи прокурора є слушними і в цій частині апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Як передбачено вимогами п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, відповідно до яких у разі визнання особи винуватою, суд спочатку приймає рішення про початок строку відбування покарання, тобто в даному випадку з дня постановленя вироку, а потім уже приймає рішення про залік досудового тримання особи під вартою.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Згідно ст. 1 Закону України «Про попереднє увязнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Частиною 1 та 2 статті 532 КПК України передбачено, що вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_6 помилково визначив, що строк відбування покарання обвинуваченому слід рахувати з 01.03.2022, поряд з цим не вирішив питання про залік досудового тримання під вартою, відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України, а саме періоду його перебування під вартою по даному кримінальному провадженню.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України 01.03.2022.

Ухвалою слідчого судді Олександійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.03.2022 до ОСОБА_6 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою (т. 1 а.п. 128-129).

Таким чином, строк досудового тримання ОСОБА_6 під вартою з 01.03.2022 по день постановлення даного вироку, тобто до 06.02.2025, є попереднім ув`язненням ОСОБА_6 та підлягає зарахуванню йому у строк покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовною підставною для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 слід задовольнити частково, вирок суду першої інстанції на підставі ч. 2 ст. 404 КПК України змінити в частині призначеного обвинуваченому покарання.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та захисника - адвоката ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Петрівського районого суду Кіровоградської області від 06.02.2025 стосовно ОСОБА_6 змінити в частині початку строку відбуття покарання та зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання, а також на підставі ч. 2 ст. 404 КПК України змінити даний вирок суду в частині призначеного обвинуваченому покарання.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 115 КК України із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з дня ухвалення вироку, а саме з 06.02.2025, зарахувавши йому на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у термін відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 01.03.2022 по день ухвалення вироку, тобто до 06.02.2025, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, а в іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, як до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, у той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2