Провадження №11-кп/801/5/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0004625, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 04.12.2018 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2019 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця села Приборівка Вінницького району Вінницької області, проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше судимого:

-05.06.2006 Ямпільським районним судом Вінницької області за ст. 185 ч. 2, 289 ч. 2 70 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі; ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 30.08.2006 вирок змінено на підставі ст. 75 КК України звільнено засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки;

-20.03.2008 Вінницьким районним судом Вінницької області за ст. 289 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки;

-25.12.2009 Ленінським районним судом міста Вінниці за ст. 289 ч. 2 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі; звільнений 22.11.2013 умовно достроково на строк 5 (п`ять) місяців 23 (двадцять три) дні;

-29.09.2016 Липовецьким районним судом Вінницької області за ст. 289 ч. 2 КК України до 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення; ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 28.03.2017 вирок змінено призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 27 ч. 3, 358 ч. 3, 358 ч. 4 КК України,-

Зміст судового рішення та встановлені судом обставини.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2019 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 27 ч. 3, 358 ч. 3 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Визнано винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначено покарання у виді 6 (шести) місяців арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 29.09.2016 та остаточне покарання визначено у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Стягнуто з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в сумі 2860 (дві тисячі вісімсот шістдесят) гривень.

Вирішено питання про забезпечення заходів кримінального провадження у виді арешту майна, а також долю речових доказів.

Місцевим судом установлено, що ОСОБА_7 , маючи умисел на використання завідомо підробленого документу, попередньо домовившись із невстановленою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, в червні 2018 року, точні дату та час не встановлено, придбав підроблене посвідчення водія, видане на своє ім`я та зі своїм зображенням, серії НОМЕР_1 . Зокрема, бланк посвідчення водія серії НОМЕР_2 не відповідає зразкам, що перебувають в офіційному обігу на території України. Реквізити бланку документа виконано за допомогою кольорового струминного принтера, тобто має ознаки підробки.

Після зазначеного, 04.12.2018 р. близько 10.04 год., під час руху за кермом автомобіля марки «ВАЗ 21083», державний номерний знак НОМЕР_3 , по проспекту Коцюбинського, 35 в місті Вінниці, ОСОБА_7 був зупинений працівниками Управління патрульної поліції у Вінницькій області. В ході перевірки документів, на підставі яких ОСОБА_7 здійснював рух на вищевказаному транспортному засобі, останній, достовірно знаючи про те, що наявне у нього посвідчення водія є підробленим, надав для перевірки працівниками патрульної поліції вищевказане посвідчення водія зі своїм фото, видане на ім`я ОСОБА_7 серії НОМЕР_1 , таким чином використавши завідомо підроблений документ.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що їх подала.

В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_9 ставиться питання про скасування вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2019 року через істотні порушення кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Просить ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому за ст. 27 ч. 3, 358 ч. 3 КК України покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 358 КК України 2 (два) роки обмеження волі. За сукупністю кримінальних правопорушень призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, а остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Апеляційна с карга мотивована тим, що виправдовуючи ОСОБА_7 за ст. 27 ч. 3, 358 ч. 3 КК України суд не взяв до уваги установлені в ході розгляду фактичні обставини, а саме показання обвинуваченого про спосіб отримання ним посвідчення водія, який не відповідає встановленій чинним законодавством процедурі а також оплати послуг за отримання такого посвідчення без внесення коштів до банківської установи. Окрім того суд не взяв до уваги досліджені письмові докази про факт підроблення документу (посвідчення водія).

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Просить призначити покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу.

У своїх доводах вказує на неврахування судом пом`якшуючих обставин визнання вини, каяття та активне сприяння в розкритті злочину, адже він вказав на особу, за допомогою якої отримав підроблене посвідчення, шкодує про вчинене. Також на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_10 ставиться питання про скасування вироку через неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та закриття провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді та вичерпанням можливості їх отримання.

На переконання захисника неповнота судового розгляду полягає у відхиленні клопотання сторони захисту про допит свідків, присутніх під час спілкування обвинуваченого із невстановленою особою в приміщенні сервісного центру МВС з приводу заміни втраченого посвідчення водія. Невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження полягає в тому, що в ході судового розгляду не було встановлено умисел обвинуваченого на пред`явлення саме підробленого документу, оскільки ОСОБА_7 не усвідомлював, що наявне у нього посвідчення водія є несправжнім (підробленим), вважаючи його належним, виданим в установленому порядку.

Позиції учасників судового провадження.

В ході апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 відмовився від своєї апеляційної скарги та апеляційної скарги, поданої в його інтересах захисником адвокатом ОСОБА_10 та одночасно заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 також просив закрити апеляційне провадження за апеляційними скаргами сторони захисту у зв`язку з відмовою від апеляційних скарг та задовольнити клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності.

Прокурор ОСОБА_6 не заперечував проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за спливом строків давності та з цих же підстав просив частково задовольнити апеляційну скаргу прокурора.

Мотиви суду.

Заслухавши заявлене обвинуваченим клопотання, думку інших учасників провадження з цього приводу, дослідивши матеріали провадження та обговоривши наведені учасниками процесу доводи, апеляційний суд приходить до висновку, що провадження за апеляційними скаргами сторони захисту підлягає закриттю, апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, а клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності необхідно задовольнити з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 403 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. Зважаючи на такі положення кримінального процесуального закону та подану обвинуваченим заяву про відмову від своєї апеляційної скарги та скарги його попереднього захисника, суд приходить до висновку про необхідність закриття апеляційного провадження у цій частині.

Стосовно клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності суд виходить з того, що звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави в особі відповідного суду від офіційного осуду, призначення покарання та визнання судимою особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у випадках, передбачених КК та у порядку, встановленому КПК.

Застосування інституту давності обумовлене зменшенням суспільної небезпечності кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила внаслідок спливу певного проміжку часу.

Строк давності - передбачений ст. 49 КК певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Чинна ч. 1 ст. 49 КК передбачає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Вказаною нормою встановлено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Вирішуючи ці питання суд також виходить з того, що у цьому провадженні 15.03.2022 ухвалою Вінницького апеляційного суду було зупинено провадження у зв`язку з оголошенням розшуку обвинуваченого ОСОБА_7 (т. 2, а. п. 180).

У свою чергу обвинувачений 04.04.2025 самостійно з`явився до суду та надав пояснення про те, що йому не було відомо про його виклики в судове засідання та при цьому місце проживання та роботи не змінював.

З наданих стороною захисту (повідомлення начальника Вінницького РУП ГУНП ОСОБА_11 від 15.04.2025 за № 98747-2025) та витребуваних судом доказів (повідомлення начальника управління карного розшуку НУНП у Вінницькій області ОСОБА_12 від 02.07.2025 за № ) установлено, що правоохоронними органами розшук обвинуваченого не здійснювався, та він не був внесений до обліку інформаційно-комунікаційної системи «Інфопрмаційний портал Національної поліції України» до ІП «Розшук».

Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року №5-1кс15, а в подальшому в Постанові Касаційного кримінального суду в складі Верховного суду від 30.05.2019 року у справі № 639/793/17, під ухиленням від слідства або суду слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що вчинила певний злочин і здійснила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Давність персоніфікована, у зв`язку з чим про ухилення особи від слідства можна говорити лише тоді, коли слідство проводиться щодо конкретної особи. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. Із законодавчого положення про відновлення перебігу строку давності з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання випливає, що особу винного встановлено і здійснюються заходи, спрямовані на встановлення її місцезнаходження.

При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

З наведених вище обставин установлено, що правоохоронними органами не здійснювались заходи щодо встановлення місця перебування обвинуваченого, внаслідок чого слід дійти висновку про те, що ОСОБА_7 не ухилявся від суду.

У свою чергу особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку (ст. 285 КПК).

Згідно з частинами 1, 4 ст. 286 КПК звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (ч. 3 ст. 288 КПК).

Згідно зі ст. 417 КПК суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.

У цьому провадженні установлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 27 ч. 3 - 358 ч. 3, 358 ч. 4 КК України, останнє з яких вчинено 04.12.2018. У сою чергу кримінальне правопорушення, передбачене ст. 27 ч. 3 358 ч. 3 КК України відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України віднесено до нетяжких злочинів, для якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України установлено строк давності п`ять років. Також кримінальне правопорушення, передбачене ст. 358 ч. 4 КК України відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України віднесено до проступків, для якого відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України установлено строк давності три роки.

Ураховуючи, що з моменту чинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень до цього часу минули строки давності, передбачені ст. 49 КК України та за відсутності обмежень для застосування цього інституту звільнення від покарання, суд приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ст. 27 ч. 3 - 358 ч. 3, 358 ч. 4 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття провадження відповідно до положень ст. 284, 417 КПК України.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 417, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Закрити апеляційне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 у зв`язку з відмовою від апеляційних скарг.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2019 року у кримінальному провадженні № 0004625, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 04.12.2018 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 27 ч. 3, 358 ч. 3, 358 ч. 4 КК України скасувати.

На підставі п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ст. 27 ч. 3 - 358 ч. 3, 358 ч. 4 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0004625, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 04.12.2018 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 27 ч. 3 - 358 ч. 3, 358 ч. 4 КК України закрити.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: /підписи/

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Помічник судді ОСОБА_13

18.07.2025