Справа 185/6447/25
Провадження № 1-кп/185/1190/25
У Х В А Л А

іменем України

18 червня 2025 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000107 від 22 січня 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Липняжка Добровеличківського району Кіровоградської області, громадянина України, військовослужбовця військово морських сил Збройних Сил України, матроса, водій взводу охорони роти охорони батальйону логістики військової частини НОМЕР_1 , має середню освіту, неодружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 (режимі відеоконференції),

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

установив :

В провадженні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходяться матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою суду від 11.06.2025 по вказаному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстав для закриття кримінального провадження чи повернення обвинувального акту прокурору немає, у зв`язку з чим прокурор просить призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту. Крім того, заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою на 60 днів. Обґрунтовуючи, що ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, та спростовують можливість застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав думку прокурора та просив суд призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту. Заявив, що заперечує проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого. Вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде достатнім

Обвинувачений ОСОБА_3 , не заперечував проти призначення судового розгляду одноособовим складом суду. Водночас заперечив проти продовження строку тримання під вартою, пославшись на бажання повернутись до військової служби.

Захисник ОСОБА_6 проти призначення кримінального провадження до судового розгляду не заперечував. Стосовно клопотання прокурора про продовження тримання під вартою зазначив, що обвинувачений перебуває під вартою з 22.01.2025, тобто майже п`ять місяців, усвідомив протиправність своїх дій та зробив відповідні висновки. Підкреслив, що обвинувачений раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, а наявність ризиків, зазначених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не підтверджена належними доказами. Також звернув увагу, що обвинувачений не заперечує свою причетність до вчинення кримінального правопорушення, а тому просив змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у підготовчому судовому засіданні, суд доходить висновку про необхідність закінчення підготовчого провадження і можливість призначення судового розгляду, виходячи з таких обставин.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п. 1, 4, 6 ч. 3 ст. 314 КПК України, судом під час підготовчого судового засідання не встановлено. Кримінальне провадження підсудне Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області. Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. п. 4, 8, 10 ч. 1 та ч. 2 ст. 284 КПК України, не встановлено. Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Таким чином, суд вважає за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000107 від 22.01.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, було роз`яснено право заявляти клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів він не заявляє.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 1 ст. 31 КПК України судовий розгляд кримінального провадження необхідно здійснювати суддею одноособово.

При вирішенні питання щодо дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд доходить таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований: 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, окрім іншого переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК

Суд вважає встановленим існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на таке.

Ризик переховуватися від органу досудового розслідування та суду

Суд оцінює ризик втечі з урахуванням особистих характеристик обвинуваченого, зокрема його моральних якостей, місця проживання, виду занять, матеріального становища, сімейних та соціальних зв`язків із країною, де здійснюється кримінальне переслідування.

На переконання суду ризик переховування обумовлюється можливістю притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для обвинуваченого наслідками й суворістю передбаченого покарання, оскільки кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжкими кримінальними правопорушеннями проти життя та здоров?я особи, санкцією якої передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду. Крім того, за наявними матеріалами кримінального провадження ОСОБА_3 не має в Дніпропетровській області сталих соціальних зв`язків на реєстраційному обліку перебуває в Чернівецькій області (що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Хоча сама по собі тяжкість обвинувачення не є підставою для тримання під вартою, у сукупності з іншими обставинами вона істотно підвищує ризик втечі, який неможливо відвернути без продовження цього запобіжного заходу. Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні.

Суд вважає обґрунтованими доводи прокурора щодо наявності ризику незаконного впливу на свідків. Наявність зазначеного ризику (передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) обґрунтовується характером та обставинами вчинення злочину, наявністю свідків, яким відомі обставини вчинення злочину, показання яких відкриті стороні захисту, та які є побратимами обвинуваченого. У зв`язку з чим обвинувачений може мати можливість впливати на них користуючись своїм службовим становищем, з метою уникнення покарання, останній може шляхом вмовлянь, погроз та підкупу впливати на свідків щодо зміни показів на свою користь.

Судове слідство за даним кримінальним провадженням ще не розпочалось, проводиться підготовче судове засідання. Заявлений прокурором ризик ймовірних перешкод кримінальному провадженню з боку обвинуваченого у разі зміни запобіжного заходу продовжує існувати, оскільки після відкриття матеріалів кримінального провадження, зокрема анкетних даних існує ймовірність поза процесуального незаконного впливу з боку обвинуваченого на свідків кримінального провадження, які ще судом не допитані.

Заперечення захисника щодо відсутності ризику впливу на свідків у зв`язку з проведенням слідчих експериментів та допитів цих свідків під час досудового розслідування не є переконливими, з огляду на таке.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України, показання свідків на досудовому розслідуванні надаються під час допиту слідчим або прокурором, а під час судового розгляду шляхом їх усного допиту в судовому засіданні. Разом з тим, згідно з ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК. Таким чином, ризик впливу на свідків з боку обвинуваченого зберігається не лише на стадії досудового розслідування, але й на стадії судового розгляду до моменту їх допиту в суді. Це обумовлює обґрунтованість ризику щодо можливого впливу на свідків і потребу в запобіганні такому впливу.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення

З урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_3 , є військовослужбовцем, у зв`язку з чим має доступ до будь-якого виду зброї, якою може незаконно розпорядитися з урахуванням обвинувачення його у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, суд доходить висновку про продовження існування вказаного ризику.

Крім того, ОСОБА_3 , будучи діючим військовослужбовцем, якщо останньому буде обрано інший запобіжний захід ніж тримання під вартою, може самовільно залишити місце служби, що в свою чергу утворить самостійний склад злочину, передбачений ст. 408 КК України.

Вищевказані обставини свідчать про наявність ризиків, які передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На теперішній час вищевказані ризики не зменшилися та виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою.

Суд зауважує, що відповідно до КПК України метою запобіжного заходу є необхідність попередити виникнення ризиків, а не застосувати запобіжний захід за наслідками вчинення обвинуваченим відповідних дій. З огляду на викладене, той чи інший ризик слід вважати наявним за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченим таких спроб. Водночас КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Щодо застосування більш м`якого запобіжного заходу

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу.

Суд враховує дані про особу обвинуваченого, зокрема ОСОБА_3 уродженець села Липняжка Добровеличківського району Кіровоградської області, громадянин України, військовослужбовець військово морських сил Збройних Сил України, матрос, водій взводу охорони роти охорони батальйону логістики військової частини НОМЕР_1 , має середню освіту, неодружений, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , інші наведені у цій ухвалі дані про обвинуваченого, що, однак не нівелює встановлені судом ризики.

Оцінюючи можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі застава, домашній арешт, особиста порука та особисте зобов`язання не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Обґрунтовуючи неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу прокурор послався на встановлені під час досудового розслідування та відображені у його клопотанні обставини вчинення кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, обґрунтування та ступінь вираженості наведених ризиків, а також те, що основним є ризик переховування від суду, у зв`язку з чим, лише тримання під вартою здатне забезпечити мету застосування запобіжного заходу, а не жоден більш м`який запобіжний захід.

Враховуючи викладене, існування доведених прокурором ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: обвинувачення у вчиненні ОСОБА_3 , особливо тяжкого кримінального правопорушення в сфері злочинів проти життя та здоров`я особи, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується, ті обставини, що ОСОБА_3 не має міцних соціальних зв`язків, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому вважає необхідним продовжити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Даних щодо неможливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я суду не надано.

Таку аргументацію, з огляду на доведеність усіх наявних ризиків суд вважає достатньою для висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Суд враховує позицію потерпілого, який заперечує проти продовження тримання під вартою, однак зазначає, що така думка не є визначальною при вирішенні цього питання. Разом з цим, суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченим і його захисником, кожним окремо на його користь, проте в даному конкретному випадку доходить переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі.

Постановляючи цю ухвалу, суд, керуючись п. 1 ч. 4 ст. 183, а також статтями 177 і 178 КПК України, враховує наведені вище обставини не вбачає підстав для визначення розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 314, 315, 316, 336, 369 372, 376, 392 КПК України, суд

постановив:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000107 від 22 січня 2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, на 24 червня 2025 року о 14 годині 30 хвилин в приміщенні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Відповідно до вимог ст. 31 КПК України проводити судовий розгляд кримінального провадження суддею одноособово.

Здійснювати судовий розгляд кримінального провадження у відкритому судовому засіданні.

Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 строком на 60 днів, тобто до 16 серпня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання відмовити.

У судове засідання викликати учасників судового провадження.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою протягом цього ж строку з дня вручення копії ухвали.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1