Дата документу 26.05.2025 Справа № 331/1949/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/1949/25 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/310/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Жовтневого (на цей час - Олександрівського) районного суду м. Запоріжжя від 4 квітня 2025 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянську Запорізької області, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст. 307 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 1 червня 2025 року включно, із визначенням розміру застави у сумі 60560 грн., -

В С Т А Н О В И Л А:

Старша слідча СВ Відділу поліції №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_6 звернулась до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

За матеріалами провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено, діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи на програмі замісної підтримувальної терапії для наркозалежних, 27 березня 2025 року отримав 21 таблетку «Метадон ЗН» та 10 таблеток «Метафін ІС» ІС», які у подальшому став зберігати при собі з метою збуту.

В подальшому, 27 березня 2025 року, ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, направленим на незаконний збут наркотичного засобу, в ході телефонної розмови з ОСОБА_10 , якому у встановленому законом порядку доручено проведення оперативної закупки наркотичного засобу, домовився про збут останньому наркотичного засобу, обіг якого обмежено «метадон». Після чого, приблизно об 11 годині 00 хвилин вищевказаного дня, ОСОБА_10 подзвонив ОСОБА_7 , де в ході телефонної розмови з останнім, замовив наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон» за грошові кошти у сумі 1000 гривень, які були попередньо видані для проведення оперативної заклики. Вказані кошти приблизно об 11 годині 30 хвилин, ОСОБА_10 в ході особистої зустрічі біля зупинки транспортних засобів «вул. Університетська», розташованої по пр. Соборному в м. Запоріжжі передав в руки ОСОБА_11 , після чого, 27 березня 2025 року, приблизно о 12 годині ОСОБА_7 , знаходячись на вищевказаному місці збув ОСОБА_10 , фрагменти блістерів з маркуванням «Метадон ЗН», в яких містилась 21 таблетка та 1 блістер з маркуванням «Метафін «ІС», в якому містилось 10 таблеток.

Після чого, ОСОБА_10 переніс вказані блістери з 31 таблеткою до буд. 2 по вул. Олександрівській в м. Запоріжжі, де добровільно, в ході проведення огляду місця події, видав працівникам поліції фрагменти блістерів з 31 таблеткою, які згідно висновку експерта № СЕ-19/108-25/6971-НЗПРАП від 31 березня 2025 року містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, загальна маса якого складає 0,695 г (в перерахунку на основу).

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у незаконному збуті наркотичного засобу, обіг якого обмежено, тобто у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

У подальшому, ОСОБА_7 , маючи умисел незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено, діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи на програмі замісної підтримувальної терапії для наркозалежних, 3 квітня 2025 року отримав 25 таблеток «Метадон ЗН», які у подальшому став зберігати при собі з метою збуту.

Так, 3 квітня 2025 року, ОСОБА_7 , діючи повторно, з прямим умислом, направленим на незаконний збут наркотичного засобу, в ході телефонної розмови з ОСОБА_10 , якому у встановленому законом порядку доручено проведення оперативної закупки наркотичного засобу, домовився про збут останньому наркотичного засобу, обіг якого обмежено «метадон». Після чого, приблизно о 10 годині 30 хвилин вищевказаного дня, ОСОБА_10 подзвонив ОСОБА_7 , де в ході телефонної розмови з останнім, замовив наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон» за грошові кошти у сумі 1000 гривень, які були попередньо видані для проведення оперативної закупки. Вказані кошти приблизно о 10 годині 55 хвилин, ОСОБА_10 в ході особистої зустрічі у дворі будинку АДРЕСА_3 передав в руки ОСОБА_11 , після чого, 3 квітня 2025 року, приблизно об 11:55 годині ОСОБА_7 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_3 збув ОСОБА_10 , фрагменти блістерів з маркуванням «Метадон ЗН» , в яких містилось 25 таблеток.

Після чого, ОСОБА_10 переніс вказані фрагменти блістерів з 25 таблетками до буд. АДРЕСА_3 де добровільно, в ході проведення огляду місця події, видав працівникам поліції 25 таблеток, які згідно висновку експерта № СЕ-19/108-25/7520-НЗПРАП від 3 квітня 2025 року містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, маса якого складає 0,5729 г (в перерахунку на основу).

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у незаконному збуті наркотичного засобу, обіг якого обмежено, вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

5 березня 2025 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000232 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

3 квітня 2025 року о 12 год. 12 хв. ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

4 квітня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя врахував обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник - адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту у нічний час доби, зокрема, з 21 год. до 6 год. наступного дня.

В обґрунтування скарги вказує, що підозрюваний має постійне місце проживання, перебуває на замісній терапії, має незадовільний стан здоров`я, неофіційно працює.

Крім того, зазначає, що слідчим суддею не перевірено клопотання сторони обвинувачення про застосування тримання під вартою та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні апеляційного суду адвокат ОСОБА_8 підтримала апеляційну скаргу без доповнень та просила її задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, рішення слідчого судді вважала законним, обґрунтованим та просила залишити його без змін. Також вказала, що досудове розслідування закінчено, 21 травня 2025 року обвинувальний акт скерований до суду.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, його захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів убачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

Колегія суддів вважає, що надані слідчому судді стороною обвинувачення докази на обґрунтування підозри є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку щодо причетності ОСОБА_7 до подій вищевказаних кримінальних правопорушень.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого в цій частині є обґрунтованими, з чим погоджується і колегія суддів виходячи з наступного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Отже, ризик полягає не в настанні певних негативних для кримінального провадження обставин, а в можливості підозрюваного чи обвинуваченого вчинити спроби на досягнення такого результату. Тому суд має оцінювати існування такої можливості саме на теоретичному рівні відповідно до наявних в провадженні відомостей, передбачених в статті 178 КПК України.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України вказані кримінальні правопорушення є тяжкими злочинами, санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, з конфіскацією майна, у зв`язку із чим, з огляду на суворість можливе покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, колегією суддів не здобуто і відомостей про міцні соціальні зв`язки підозрюваного за місцем його постійного проживання, які б були для ОСОБА_7 стримуючим фактором від переховування.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 не працює, офіційного доходу не має, йому інкримінується декілька епізодів у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, вчинених у різний період часу, з метою власної наживи, що в сукупності свідчить про те, що будучі на свободі, маючи доступ до наркотичних засобів, які підозрюваний отримує по програмі замісної підтримуючої терапії для наркозалежних, ОСОБА_7 може продовжити вчиняти інші аналогічні злочину для свого збагачення.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що встановлені слідчим суддею ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовані та підтверджені.

Доводи сторони захисту про те, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання та перебуває на замісній терапії, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які б могли у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, урахувавши обґрунтованість пред`явленої останньому підозри, наявність вказаних ризиків, а тому законних підстав для скасування ухвали і прийняття нової, відповідно до викладених в апеляційній скарзі доводів захисника, апеляційний суд не убачає.

Крім того, судом першої інстанції розглянуто питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 будь - якого більш м`якого та альтернативного запобіжного заходу і апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що на даний час достатнім та необхідним є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави у розмірі для 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 4 квітня 2025 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст. 307 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 1 червня 2025 року включно, із визначенням розміру застави у сумі 60560 грн., залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4