печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Третього слідчого відділу територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0002015 від 15.12.2023, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 409, ч. 2 ст. 190 КК України, -

Учасники судового провадження:

прокурори: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ; захисник ОСОБА_8 ; підозрюваний ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

До Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Третього слідчого відділу територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_3 погоджене з прокурором Київської Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 з урахуванням зміни, про застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, із зобов`язанням останнього прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою, а також виконувати кілька обов`язків, передбачених п.п. 2, 4, 5, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 409, ч. 2 ст. 190 КК України та метою забезпечення виконання ним належної процесуальної поведінки та покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України та недоцільністю обрання щодо підозрюваного інших запобіжних заходів.

В судовому засіданні прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 клопотання з урахуванням зміни підтримали та просили його задовольнити.

Захисник ОСОБА_8 проти задоволення клопотання заперечував. Зазначив, що пред`явлена ОСОБА_4 підозра є необґрунтованою та такою, що не відповідає фактичним обставинам, а покладені в її обґрунтування докази є недостатніми та не підтверджують такі елементи складу злочину, як суб`єктивну сторону у вигляді умислу, а також об`єктивну сторону у формі конкретних дій або бездіяльності з боку останнього, які призвели до обману, що є обов`язковими ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України. Наведені у клопотанні слідчого ризики на думку захисника є недоведеними, а сама по собі суворість потенційного покарання не може свідчити на користь існування ризиків вчинення підозрюваним дій, передбачених ст. 177 КПК України. За такого, захисник просив у задоволенні клопотання відмовити.

Підозрюваний ОСОБА_4 думку захисника підтримав. Окремо зазначив, що жодних неправомірних дій не вчиняв. ОСОБА_4 зазначає, що у інкримінований період ухилення від несення обов`язків військової служби виконував функції та завдання надані НАЗК дистанційно, без відвідування робочого місця.

Вислухавши позиції учасників судового провадження, вивчивши клопотання, дослідивши в нарадчій кімнаті документи якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов висновку, що подане клопотання підлягає до задоволення з огляду на таке.

Третім слідчим відділом територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві за процесуального керівництва прокурорів Київської Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002015, у якому 11.07.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру в ухиленні військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом іншого обману, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України, а також в шахрайстві (заволодінні чужим майном шляхом обману), що завдало значної шкоди потерпілому, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Відповідно до обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.02.2022 № 3, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення, воєнного стану в Україні», Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», мобілізаційної директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 24.02.2022 №32/321/501/13т ОСОБА_4 призначено на посаду водія-електрика радіостанції інформаційно-телекомунікаційного вузла, ВОС - 790058, шпк - «солдат», який з цього ж дня прийняв справи і посаду та приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до п. 10 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці Збройних Сил України та інших військових формувань можуть бути відряджені до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних закладів освіти для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі. Перелік посад, що заміщуються військовослужбовцями у таких державних органах, на підприємствах, в установах, організаціях, а також державних та комунальних закладах освіти, затверджується Президентом України.

Згідно з п. 9 Розділу І Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, що затверджене Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, установлено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, можуть бути відряджені до державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних закладів освіти для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що Національне агентство з питань запобігання корупції (надалі також - НАЗК) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику. При цьому статтею 11 указаного Закону, яка визначає повноваження НАЗК, функцій, завдань та повноважень щодо оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності на НАЗК не покладено.

Окрім того, у Переліку посад, що заміщуються військовослужбовцями Збройних Сил України, інших військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення у державних органах, на підприємствах, в установах, організаціях, а також державних та комунальних навчальних закладах, та граничних військових звань за цими посадами, затвердженому Указом Президента України від 03.05.2017 № 126/2017 (далі - Перелік посад), не передбачено посад в Національному агентстві з питань запобігання корупції, що заміщуються військовослужбовцями.

У свою чергу, в порушення вищевказаних вимог нормативно правових актів, солдат ОСОБА_4 , в умовах воєнного стану, перебуваючи на військовій службі, вчинив ухилення військовослужбовцем від несення обов`язків військової служби шляхом іншого обману, оскільки у період із 25.02.2022 по 05.09.2022 не бажаючи переносити труднощі та виконувати обов`язки військової служби за посадою, бойові завдання в складі військової частини НОМЕР_1 , маючи намір перебувати у місцях, віддалених від районів проведення бойових дій, а також проводити час на власний розсуд, без виконання обов`язків військової служби, усвідомлюючи, що НАЗК не виконує функції та завдання у сфері оборони, а також в указаній установі відсутні посади, які заміщуються військовослужбовцями відповідно до Переліку посад, що будь-які потреби у його відрядженні до НАЗК відсутні, не маючи наміру виконувати в указаній установі не лише обов`язки військової служби, а й будь-які інші службові обов`язки, ОСОБА_4 у період з вересня 2022 року по лютий 2023 року отримував в НАЗК листи-клопотання до військової частини НОМЕР_1 за підписами службових осіб вказаного органу про потребу у його відрядженні до НАЗК нібито для виконання завдань указаного органу виконавчої влади, після чого надав зазначені листи-клопотання до військової частини.

Зокрема, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на ухилення від несення обов`язків військової служби, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи із прямим умислом, з метою ухилення від несення обов`язків військової служби, керуючись особистим мотивом, солдат ОСОБА_4 надав до військової частини виготовлений за підписом службової особи НАЗК лист від 05.09.2022 №01-01/18905-22 з клопотанням про його направлення до НАЗК, на підставі якого військовою частиною НОМЕР_1 видано наказ про відрядження ОСОБА_4 до НАЗК від 24.09.2022 № 214 з метою реалізації функцій та завдань агентства, строком на 30 діб, з 24.09.2022 по 23.10.2022.

Скориставшись зазначеним, ОСОБА_4 , починаючи з 24.09.2022 не прибув у підпорядкування жодного структурного підрозділу НАЗК, у зв`язку з чим будь-яких завдань в інтересах оборони держави та її безпеки, а також службових завдань відповідно до повноважень НАЗК, не виконував, і в порушення встановлених Правил внутрішнього розпорядку НАЗК, затверджених 19.08.2022, та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.09.2022 № 214, до визначеного йому місця служби - будівлі НАЗК, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , після 24.09.2022 не прибував, а займався особистими справами, про що ні своєму безпосередньому начальникові, ні будь-кому з прямих начальників не доповів, тобто укрив обставини, про які повинен був повідомити.

Після завершення терміну відрядження, 24.10.2022 ОСОБА_4 , розуміючи, що жодних функцій та завдань НАЗК він не виконує, приміщення вказаного органу всупереч вищевказаних Правил внутрішнього розпорядку НАЗК не відвідує, з метою продовження ухилення від виконання обов`язків військової служби, отримав в НАЗК інший лист про його відрядження до зазначеного органу виконавчої влади - від 24.10.2022 № 01-01/22197-22.

Прибувши до військової частини НОМЕР_1 , з метою не бути викритим у своїй злочинній діяльності та продовжувати ухилятися від виконання обов`язків військової служби, ОСОБА_4 також приховав факт невиконання ним в НАЗК ні обов`язків військової служби, ні функцій і завдань НАЗК та надав командуванню військової частини вищевказаний лист від 24.10.2022 № 01-01/22197-22. Після видання військовою частиною НОМЕР_1 наказу від 30.10.2022 № 250 про відрядження солдата ОСОБА_4 до НАЗК з метою реалізації функцій та завдань агентства, строком на 30 діб, останній, скориставшись зазначеним, продовжив аналогічно вищевикладеним обставинам ухилятися від несення обов`язків військової служби, виконання функцій та завдань НАЗК, а також не відвідувати будівлю НАЗК.

Аналогічним чином ОСОБА_4 отримував листи НАЗК про його відрядження від 24.11.2022, від 28.12.2022 № 01-01/25794-22 та від 27.01.2023 № 01-01/1742-23, надавав їх до військової частини НОМЕР_1 , приховував, що не виконував ні обов`язків військової служби, ні функцій та завдань НАЗК, а використовував час на власний розсуд.

Після видання військовою частиною НОМЕР_1 наказів від 30.10.2022 №250 про відрядження солдата ОСОБА_4 до НАЗК з метою реалізації функцій та завдань агентства, строком на 30 діб, з 30.10.2022 по 29.11.2022, від 30.11.2022 №281 про відрядження солдата ОСОБА_4 до НАЗК з метою реалізації функцій та завдань агентства, строком на 30 діб, з 30.11.2022 по 29.12.2022, від 01.01.2023 №1 про відрядження солдата ОСОБА_4 до НАЗК з метою реалізації функцій та завдань агентства, строком на 31 добу, з 01.01.2023 по 31.01.2023, від 28.01.2023 № 28 про відрядження солдата ОСОБА_4 до НАЗК з метою реалізації функцій та завдань агентства, строком на 14 діб, з 28.01.2023 по 10.02.2023 солдат ОСОБА_4 продовжив приховувати, що не виконував ні обов`язків військової служби, ні функцій та завдань НАЗК, а використовував час на власний розсуд.

Скориставшись вищевказаним, солдат ОСОБА_4 до 10.02.2023 продовжив перебувати поза межами військової частини та визначеного йому місця служби - приміщення НАЗК за адресою: АДРЕСА_2 , прибував лише для отримання наручно листів, адресованих військовій частині НОМЕР_1 , про продовження термінів його відрядження.

10.02.2023 ОСОБА_4 добровільно прибув до військової частини НОМЕР_1 , чим припинив свою злочинну діяльність - ухилення від несення обов`язків військової служби шляхом іншого обману.

Ураховуючи викладене, солдат ОСОБА_4 , з 24.09.2022 по 10.02.2023, обов`язки військової служби та обов`язки, які відповідали функціям та завданням НАЗК, не виконував, проводив час на власний розсуд у м. Києві.

Крім цього, відповідно до обставин інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, водій-електрик радіостанції інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 з 24.09.2022 по 10.02.2023, перебуваючи поза межами військової частини та визначеного йому місця служби - приміщення НАЗК, за адресою: АДРЕСА_2 , з`являючись до вказаної установи лише епізодично, для отримання наручно листів, адресованих військовій частині НОМЕР_1 , про його відрядження, не виконуючи обов`язків військової служби та обов`язків, які відповідали функціям та завданням НАЗК, проводячи час на власний розсуд у м. Києві, діючи умисно, шляхом обману заволодів грошовими коштами, які нараховувалися фінансовим підрозділом, до якого прикріплена військова частина НОМЕР_1 , як грошове забезпечення військовослужбовця Збройних Сил України, на загальну суму 183 811,06 гривень, та як наслідок, йому зайво нараховано та сплачено ЄСВ у сумі 40 438,43 гривень, що призвело до матеріальної шкоди (збитків) державному бюджету в особі військової частини НОМЕР_2 на загальну суму 224 249,49 гривень, що завдало значної шкоди військовій частині НОМЕР_2 .

Викладені обставини кримінальних правопорушень підозрюваним ОСОБА_4 не визнаються. ОСОБА_4 зазначає, що функції та завдання надані НАЗК міг виконувати дистанційно, без відвідування робочого місця. Натомість, у період воєнного стану дистанційна робота може бути запроваджена наказом керівника, що дозволяє працівникам виконувати свої обов`язки поза межами робочих приміщень, використовуючи інформаційно-комунікаційні технології. Проте, таких заходів, відносно ОСОБА_4 головою НАЗК не запроваджено, доказів виконання ОСОБА_4 функцій та завдань дистанційно - судовим розглядом не встановлено.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу підлягають встановленню та врахуванню обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України, та підстави такого застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 цього Кодексу.

Зокрема, при вирішенні питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчим суддею має бути встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 409, ч. 2 ст. 190 КК України підтверджується зібраними в ході досудового розслідування документами, зокрема:

- матеріалами службової перевірки проведеної військовою частиною НОМЕР_3 04.12.2023;

- протоколами допиту свідків ОСОБА_9 від 17.06.2024, ОСОБА_10 від 21.03.2024 та ОСОБА_11 від 14.03.2025;

- довідкою (висновком) Державної аудиторської служби України від 18.02.2025;

- висновком комплексної судової економічної та військової експертизи КНІСЕ від 10.03.2025 за № 1812/25-72/2282/25-82;

- протоколом огляду даних отриманих тимчасовим доступом до речей і документів, які перебувають у володінні НАЗК від 07.02.2025;

- протоколом огляду даних отриманих тимчасовим доступом до речей і документів, які перебувають у володінні АТ КБ «ПриватБанк» щодо відомостей про рух грошових коштів на рахунку ОСОБА_4 від 04.02.2025;

- протоколом огляду даних отриманих тимчасовим доступом до речей і документів, які перебувають у володінні оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» щодо телефонних з`єднань ОСОБА_4 та його місцеперебування під час таких з`єднань від 17.03.2025.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів кримінального провадження, на даному етапі судового провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні нетяжкого та тяжкого злочинів, за санкцією найтяжчого із яких передбачено покарання лише у виді позбавлення волі строком від п`яти до десяти років, а тому, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, слідчий суддя вважає, що з високим ступенем ймовірності підозрюваний може вживати заходів щодо створення перешкод для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Також слідчий суддя враховує конкретні обставини злочинів інкримінованих ОСОБА_4 , їх суспільну небезпечність та характер вчинених злочинів противстановленого порядку несення військової служби, а також проти власності.

При цьому слідчий суддя враховує спосіб вчинення злочинів та поведінку підозрюваного під час їх вчинення, який з метою полегшення вчинення кримінальних правопорушень використав найбільш несприятливий для населення України час, надзвичайну обстановку, тяжкі обставини та умови, в яких опинилася Україна, своє становище та довіру держави до його особи для досягнення своїх протиправних цілей.

Водночас, враховуючи фактичні обставини за яких підозрюваному інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризику, щодо здійснення ним можливого незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, які можуть своїми показаннями викривати його у вчиненні злочинів, змінити показання на його користьз метою уникнення відповідальності за вчинення нетяжкого та тяжкого злочинів, чим також перешкоджатиме встановленню істини по справі.

Крім того, при встановленні наявності ризику впливу на свідків слідчий суддя враховує передбачену ст.ст. 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом безпосереднього допиту особи в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Отже, в даному випадку буде нерелевантним застосування практики Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні «Яжинський проти Польщі», на чому наголошує захисник, оскільки у даному рішенні йде мова про зменшення вказаного ризику з часом в контексті завершальних етапів провадження, а не на початковій його стадії.

При цьому, існування попередніх ризиків в сукупності із усвідомленням підозрюваним ОСОБА_4 тяжкості та невідворотності покарання, за наявності стримуючих факторів у вигляді міцних соціальних зв`язків та достатніх матеріальних ресурсів, безумовно може спонукати підозрюваного до вчинення ним дій з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду, тому зазначений ризик беззаперечно є реальним та вагомим.

На підставі вище викладеного, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , який раніше не судимий, має вищу освіту, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, обіймає посаду голови правління Громадської організації «Центр протидії корупції», проходить військову службу у НОМЕР_4 окремій механізованій бригаді військової частини НОМЕР_5 Збройних Сил України на посаді старшого сержанта взводу забезпечення, військове звання сержант, має місце реєстрації та проживання, а також з огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нетяжкого та тяжкого кримінальних правопорушень противстановленого порядку несення військової служби, а також проти власності, фактичні обставини за яких підозрюваному інкримінується їх вчинення, їх характер та суспільний інтерес щодо особи підозрюваного та інкримінованих йому правопорушень, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність органом досудового розслідування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. В той же час вірогідність настання вказаних ризиків є досить високою.

Водночас, встановивши доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя враховує, що у розумінні ч. 3 ст. 176 цього Кодексу особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом.

Таким чином, з урахуванням наявності встановлених ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України та зазначених даних про особу підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає можливим застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, із зобов`язанням прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою, а також виконувати кілька обов`язків, передбачених п.п. 2, 4, 5, 8 ч. 5 ст. 194 цього Кодексу, необхідність покладення яких була доведена прокурором, що буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання названих вище ризиків.

Строк покладення обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі необхідності може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Слідчий суддя, роз`яснює підозрюваному, що у відповідності до ч. 2 ст. 179 КПК України, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 179, 194, 199, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, зобов`язавши останнього прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою, а також на строк до 20.08.2025 виконувати наступні обов`язки:

-не відлучатися із населеного пункту - с. Коробчине, Чугуївського району, Харківської області, в якому дислокується військова частина НОМЕР_5 , без дозволу слідчого, прокурора, суду, наданого у кримінальному провадженні № 0002015 від 15.12.2023, за виключенням виконання завдань військової служби на підставі рішення безпосереднього та прямих начальників;

-утримуватися від спілкування з підозрюваним у даному кримінальному провадженні ОСОБА_12 , будь-якими службовими особами Національного агентства з питань запобігання корупції, у тому числі колишніми, а також з військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 ;

-не відвідувати будівлю Національного агентства з питань запобігання корупції, яка знаходиться за адресою: м. Київ, бульвар Миколи Міхновського, 28;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Строк дії ухвали визначити до 20.08.2025 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_13