Справа № 183/7404/25
№ 1-кп/183/2067/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0001248 від 14.07.2025 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голубівка Новомосковського (нині Самарівського) району Дніпропетровської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця, який проходить військову службу на посаді стрільця-помічника НОМЕР_1, військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні солдат, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 1261 КК України,

в с т а н о в и в:

В період часу з 09 жовтня 2024 року до 28 червня 2025 року військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_4 умисно, систематично вчиняв психологічне насильство по відношенню до своєї рідної бабусі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою спільно мешкає та перебуває у сімейних відносинах, що призвело до тривалих, інтенсивних психологічних страждань у останньої.

Так, 09 жовтня 2024 року о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , висловлював слова нецензурною лайкою стосовно своєї рідної бабусі ОСОБА_5 , чим міг завдати шкоди психічному здоров`ю останньої, чим спричинив домашнє насильство психологічного характеру.

09 жовтня 2024 за вищевказаним фактом працівником СРПП ВП №2 Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення (серії ВАВ №855326) відносно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

09 січня 2025 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області ОСОБА_4 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Крім того, 05 травня 2025 року приблизно о 16 годині 35 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив стосовно своєї рідної бабусі ОСОБА_5 домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру, а саме: висловлювався нецензурною лайкою, ображав та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого, була завдана школа її психічному здоров`ю.

09 травня 2025 за вищевказаним фактом працівником СРПП ВП №2 Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення (серії ВАД № 414729) відносно ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

14 травня 2025 Самарівським міськрайонним судом Дніпропетровської області ОСОБА_4 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу

Крім того, 28 червня 2025 року приблизно о 16 годині 00 хвилини ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , в стані алкогольного сп`яніння, вчинив стосовно своєї рідної бабусі ОСОБА_5 домашнє насильство, в ході якого висловлювався нецензурною лайкою, погрожував застосуванням фізичної сили, внаслідок чого була завдана шкода її психічному здоров`ю.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав повністю та показав, що обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Своїми показаннями підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро кається, зробив для себе відповідні висновки.

В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких обвинуваченим ОСОБА_4 скоєно кримінальне правопорушення, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували, і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів щодо обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання.

Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 91 КПК України.

Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, доходить однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, доведена у повному обсязі і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ст. 1261 КК України.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є хоч і не тяжким, проте злочином.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Однак, обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності.

Крім того, суд бере до увагидані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вину свою визнав повністю, на обліку у лікарів нарколога, психіатра перебуває, за місцем служби та проживання характеризується посередньо.

Тому, з урахуванням особливостей цього кримінального правопорушення та обставин його вчинення, особи обвинуваченого та його ставлення до скоєного, за наявності пом`якшуючої покарання обставини, а також думки потерпілої, яка у своїй заяві не наполягала на призначенні ОСОБА_4 суворого покарання, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання без ізоляції його від суспільства, а саме у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції ст. 126-1 КК України, та на підставі ст. 75 КК України звільнення його від відбування покарання з випробуванням з мінімальним іспитовим строком, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, з застосуванням обмежувальних заходів відповідно до ст. 91-1 КК України, оскільки саме таке покарання буде співмірним меті його застосування та повністю відповідати ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретним їх обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді позбавлення волі на вказаний вище строк з випробуванням буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувався.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 1261 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком на один рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч. 2 ст. 76, п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_4 обмежувальні заходи, що застосовуються до осіб, які вчинили домашнє насильство, та покласти на нього такий обов`язок - направити для проходження програми для кривдників строком на два місяці.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1