КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/4330/2025 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5

за участю:

захисника: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 подану в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 20 травня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000261 від 12.07.2024 в справі за клопотанням прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_9 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, вилучене під час обушку,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Київської міської прокуратури ОСОБА_9 подав клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, яке було виявлено та вилучено у ході проведення обшуку 24.04.2025 в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме належного ОСОБА_8 :

-мобільного телефону «Redmi Note 4», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ;

-чорної шкіряної папки, в якій містяться документи та чорнові записи, всього на 113 арк.

В обґрунтування клопотання зазначав, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000261, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.07.2024 за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що громадянин України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи засновником та кінцевим бенефіціарним власником компанії-нерезидента ReGeTa Inc Limited, вчиняє умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні, шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи громадянином України та кінцевим бенефіціарним власником підприємства-нерезидента ReGaTa Inc Limited, (reg. No. 2880251/business reg. numb. 71238244) 87-105 Chatham Road South (South Tsim Sha Tsui), Beverley Commercial Centre, Room 505, Kowloon,Hong Kong, а також здійснюючи фактичний контроль за діяльністю нерезидентів: FINAMET CORPORATION LIMITED, British Virgin Islands reg No. 25886, 1-st Floor, Tudor House Le Bordage St Peter Port Guernsey GY1 DB та Buss & Buss Spezialmetalle GmbH, Sassnitzer St. 10, D-18551, Sagard, Germany, перебуваючи на підконтрольній Уряду України території держави у м. Києві, усвідомлюючи здійснення збройної агресії російською федерацією проти України, діючи умисно, розуміючи протиправність власних дій, налагодив протиправний механізм постачання на територію України за допомогою підприємств-нерезидентів, кальцію металевого монолітного хімічно чистого (код УКТЗЕД ) торгова марка «HIGHMET», виробником якого є АО «Чепецкий механический завод», (ИНН г. Глазов, ул. Белова, 7, рф), що входить до складу корпорації «Росатом» - російської федерації.

Згідно з митною декларацією 22UA05U9 від 07.11.2022 було здійснено постачання кальцію металевого, монолітного хімічно чистого (код УКТЗЕД ) торгова марка «HIGHMET», виробник АО «Чепецкий механический завод», (ИНН г. Глазов, ул. Белова, 7, рф) від імені нерезидента експортера - Buss & Buss Spezialmetalle GmbH на адресу ВП ДХЗ ДП «Східний ГЗК», у кількості 1565,5 кг нетто.

Декларантом, під час митного оформлення в режимі імпорт від імені ВП ДХЗ ДП «Східний ГЗК» виступав громадянин України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який займає посаду заступника директора ВП ДХЗ ДП «Східний ГЗК» та безпосередньо володіє інформацією стосовно країни виробника та походження товару - кальцію металевого, монолітного, що використовується підприємством для створення надміцних сплавів, зокрема гафній-нікелевої лігатури, яка використовується для виготовлення деталей, що працюють при високих температурах, таких як лопатки турбін і компоненти реактивних двигунів, а також використовується в ядерних реакторах.

Після виробництва гафній-нікелевої лігатури ВП ДХЗ ДП «Східний ГЗК» здійснює реалізацію товару на адресу нерезидента Buss & Buss Spezialmetalle GmbH, який контролюється ОСОБА_10 та в подальшому, гафній-нікелева лігатура через ряд підконтрольних підприємств-нерезидентів ОСОБА_10 , реалізовується на території рф.

Постачання кальцію металевого торгової марки «HIGHMET» здійснюється за погодженням технолога ВП ДХЗ ДП «Східний ГЗК» ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

24 квітня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08.04.2025 у справі № 760/9118/25, провадження № 1-кс/760/5212/25 було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого виявлено та вилучено майно ОСОБА_8 , а саме:

1.мобільний телефон «Redmi Note 4», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 .

2.чорну шкіряну папку, в якій містяться документи та чорнові записи, всього на 113 арк.

Постановою старшого слідчого від 24.04.2025 вилучений телефон та документи визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Зазначив, що з метою запобігання можливості приховування, зникнення, втрати, перетворення, передачі, відчуження вказаних речових доказів, як зазначає прокурор, виникла необхідність у накладенні на нього арешту у вигляді заборони користування та розпорядження.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 20 травня 2025 рокуклопотання прокурора задоволено.

Накладено арешт (із забороною користування, відчуження та розпорядження) на тимчасово вилучене майно під час обшуку, проведеного 24.04.2025 в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в якій фактично проживає ОСОБА_8 , а саме на:

-мобільний телефон «Redmi Note 4», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ;

-чорну шкіряну папку, в якій містяться документи та чорнові записи, всього на 113 арк.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 подав в інтересах ОСОБА_8 , апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 20 травня 2025 року та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно.

11.06.2025 адвокат ОСОБА_7 подав в інтересах ОСОБА_8 доповнення до апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що в ухвалі Солом`янського районного суду м. Києва від 20.05.2025, слідчий суддя дійшла помилкового висновку наявність підстав для накладення арешту на речовий доказ. Вважає таке рішення неправомірним.

Зазначив, що вилучене в ході обшуку майно було вилучено з порушенням норм КПК України.

Вказує, що мобільний телефон було вилучений у ОСОБА_8 без дозволу ухвали слідчого судді. В клопотанні про арешт майна та постанові про визнання речовими доказами не вказано з якими самими фігурантами було виявлено листування.

Клопотання також не містить будь-якої інформації про те, яке саме значення для розслідування кримінального провадження має вилучений телефон та чорна шкіряна папка.

Окремо зазначив, що в протоколі обшуку не ідентифіковано вилучені документи.

Адвокат ОСОБА_6 захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу просив її задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати.

В судове засідання прокурор не з`явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду був повідомлений завчасно та належним чином, клопотань про відкладення апеляційного розгляду не подавав, а тому з урахуванням викладеного та думки захисника, який не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги у відсутність представника, а також з урахуванням строків розгляду даної категорії справ у відповідності до ст. 422 КПК України, вимоги ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважала за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності прокурора.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 подана в інтересах ОСОБА_8 , не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів, наданих судом першої інстанції убачається що слідчими слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000261 від 12 липня 2025 року, в межах якого ОСОБА_10 було повідомлено про підозру за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 111-2 Кримінального кодексу України.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08.04.2025 в справі №760/9118/25 було надано дозвіл на проведення обшуку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_8 , з метою виявлення та фіксації обставин вчинення кримінального правопорушення, відшукання речей та документів, а саме: блокнотів, записників, чорнових записів, що містять відомості щодо обставин вчинення розслідуваного кримінального правопорушення.

Ухвалою надано дозвіл на огляд та копіювання інформації з електронних носіїв інформації, мобільних телефонів, які використовувались, як засіб зв`язку між співучасниками вчинення злочину, комп`ютерної техніки, серверів, накопичувачів на магнітних дисках, флеш-носіїв, електронних ключів доступу, із залученням відповідних фахівців та спеціалістів, а у разі якщо доступ до вищевказаних електронних інформаційних систем або їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту - на вилучення вищевказаної комп`ютерної техніки та носіїв інформації.

З протоколу обшуку від 24 квітня 2025 року, вбачається, що за результатами його проведення було виявлено та вилучено: мобільний телефон «Redmi Note 4», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 та чорну шкіряну папку, в якій містяться документи та чорнові записи, всього на 113 арк.

Постановою старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_12 від 24 квітня 2025 року, виявлене та вилучене майно було визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

На обґрунтування вимог поданого клопотання про арешт майна прокурор зазначила, що необхідність в арешті майна виникла з метою збереження речового доказу у вказаному кримінальному провадженні.

При цьому слідчий суддя враховував й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не було встановлено.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були, досліджені матеріали судового провадження та з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, всупереч твердженням апелянта, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності із завданням кримінального провадження, обставини кримінального провадження № № 0000261 від 12 липня 2025 року, а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив вказане клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вище зазначене майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами відповідно до постанови слідчого ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_12 від 24 квітня 2025 року, в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України. Зі змісту клопотання та постанови про визнання речовими доказами вбачається, що вказане майно є предметом злочину та містять сліди кримінального правопорушення, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, вказані речі мають значення речового доказу у даному кримінальному провадженні.

Згідно вимог ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів та можливу конфіскацію вказаного майна підозрюваного як виду покарання, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення вказаного клопотання прокурора та накладення арешту на вище вказане майно.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів звертає увагу, що в даному випадку арешт накладено з метою збереження речових доказів, а з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Також, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Відтак, на переконання колегії суддів, доводи апеляційної скарги про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. ст. 132, 170, 173 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування.

Зважаючи на викладене, в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував правомірно, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу, - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 404, 405, 407, 412, 422 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 подану в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 20 травня 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ _____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3