Номер провадження:1-кп/521/15/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ВСТУПНА ЧАСТИНА

Дата і місце постановлення ухвали:

01 серпня 2025 року, м. Одеса.

Назва та склад суду, секретар судового засідання:

Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі судді ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2

Найменування (номер) кримінального провадження:

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0005971.

Прізвище, ім`я і по батькові обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження і місця проживання:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Новомиколаївка, Комінтернівського району, Одеської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення:

Кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України.

Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

Прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєї ініціативи воно розглядається:

Прокурор у судовому засіданні просив обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Сторона захисту у судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання.

Встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів:

ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України, що підтверджується обвинувальним актом.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався:

ОСОБА_3 обвинувачується, у скоєнні тяжкого злочину. При цьому, тяжкість обвинувачення, на даному етапі ще може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою та може бути прийнята судом до уваги.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 є: запобігання спробам переховуватись від суду.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду.

Таким чином, суд вбачає наявність чітких ознак того, що перебування обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу.

Також, при прийнятті рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, суд враховує і інші обставини відносно нього, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан його здоров`я; ступень міцності соціальних зв`язків; майновий стан; відсутність судимостей.

З урахуванням наявності обвинувачення щодо ОСОБА_3 у вчиненні тяжкого злочину, суд вважає, що міцність соціальних зв`язків ОСОБА_3 не є достатнім стримуючим фактором, який свідчив би про беззаперечну відсутність ризиків можливого переховування від суду.

При цьому, необхідно зазначити, що обвинувачений перебував у розшуку та протягом розгляду кримінального провадження судом постійно приймалися міри щодо його розшуку та проведення судових засідань за його участю.

Вказана поведінка обвинуваченого, який є обізнаним про наявність кримінального провадження щодо нього за тяжким злочином, свідчить про те, що він умисно переховується від суду.

Крім того, у рішенні ЄСПЛ «Корнєв і Карпенко проти України» Суд зазначив, що п.3 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» містить як процесуальну, так і матеріально-правову вимоги. Процесуальна вимога покладає на «посадову особу» обов`язок особисто заслухати доставлену до неї особу; матеріально-правова вимога покладає на неї обов`язок проаналізувати обставини «за» і «проти» рішення про позбавлення свободи, вирішити, посилаючись на юридичні критерії, чи існують підстави для позбавлення свободи, та винести рішення про звільнення, якщо таких підстав немає.

Аналізуючи обставини «за» і «проти» подальшого позбавлення ОСОБА_3 свободи, суд вважає, що на даний час існують такі юридичні критерії як наявність обвинувачення у скоєнні злочину, тяжкість покарання, характер скоєння злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_3 , що вказує на наявність ризиків переховування його від суду та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, так як вони не забезпечать належної поведінки обвинуваченого.

Крім того, відповідно до ч.3 ст. 5 Конвенції звільнення особи може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання, проте сторона захисту не надала таких гарантій.

Все вищевикладене, в сукупності, свідчить, щодо доцільності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому та обмеження його конституційних прав, в даному випадку, є виправданим і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до сталої практики ЄСПЛ, сторона, що задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка особи. Учасник справи зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 датами проведення судових засідань не цікавився, на виклики не реагував. Всі ці дії в сукупності свідчать про те, що він переховувався від суду.

Обставин, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Суд, відповідно до вимог ч.3 ст. 183 КПК України вважає за необхідне визначити розмір застави.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Суд вважає, що достатнім розміром застави за вказаним кримінальним провадженням, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого та встановлених ризиків, буде розмір застави у вигляді 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд, -

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА:

Висновки суду:

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Строк дії ухвали становить 60 (шістдесят днів) і обчислюється з моменту ухвалення, тобто з 01.08.2025 року та припиняє свою дію 29.09.2025 року, включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 605600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України:

1)прибувати за кожною вимогою до суду;

2)не відлучатися з Одеської області без дозволу суду;

3)повідомляти про зміну свого місця проживання;

4)здати на зберігання до сторони обвинувачення свій паспорт для виїзду за кордон.

Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження:

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду, щодо обрання запобіжного заходу, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя: ОСОБА_1