Справа № 393/319/25
пров. 1-кп/393/76/25

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року селище Кам`янець

Новгородківський районний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000239 від 21.04.2025р., за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.126, ч.1 ст.152, ч.1 ст.162 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Новгородківського районного суду Кіровоградської області перебуває вказане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.126, ч.1 ст.152, ч.1 ст.162 КК України.

11.08.2025р. до суду надійшло клопотання прокурора, в якому він просить продовжити обвинуваченому строк застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на два місяці. А також прокурор просить покласти на обвинуваченого обов`язки: 1) заборонити залишати житло за адресою АДРЕСА_1 , у період доби з 22 год 00 хв до 06 год 00 хв; 2) прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду; 3) утримуватись від спілкування з потерпілими і свідками у кримінальному провадженні, за винятком їх участі в процесуальних діях. Прокурор обґрунтовує подане клопотання наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема - обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих. Прокурор вважає, що враховуючи обставини кримінального провадження та особу обвинуваченого, до останнього неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, так як інший запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам.

13.08.2025р. до суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 від 12.08.2025р., в якому він просить змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 раніше не судимий, процесуальні обов`язки у вказаному кримінальному провадженні не порушував, одружений, на утриманні має неповнолітню дитину з інвалідністю, яка потребує постійного догляду та реабілітації у клініках України, має постійне місце проживання. До вказаного клопотання захисник додав копію свідоцтва про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , копію виписки з медичного висновку ОСОБА_6 від 07.04.2025р., копію пенсійного посвідчення ОСОБА_6 , копію свідоцтва про шлюб ОСОБА_4 , копію довідки про те, що ОСОБА_4 здав на зберігання до міграційної служби паспорт для виїзду за кордон.

У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Просив клопотання захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу залишити без задоволення.

Обвинувачений та захисник просили відмовити у вказаному клопотанні прокурора та задовольнити клопотання про зміну запобіжного заходу.

Потерпілі у підготовче судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце його проведення повідомлялися шляхом направлення на їх адреси судових повісток, проте судові повістки повернулися до суду через відсутність адресатів за вказаними адресами.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, встановив наступне.

Згідно з ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 23.04.2025р. застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 21.06.2025р. включно.

Ухвалою суду від 18.06.2025р. продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 , строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на два місяці, тобто до 18.08.2025 року включно.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено ч.1 ст.178 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1, 2, 6 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії домашнього арешту не може перевищувати двох місяців, у разі необхідності він може бути продовжений в межах досудового розслідування, але не більше 6 місяців. Разом з цим законодавцем не вказаний максимальний строк домашнього арешту під час судового розгляду, який може продовжуватись до закінчення провадження.

У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України.

Під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку застосування домашнього арешту суд з`ясовує, крім відомостей, зазначених у ст.184 КПК України, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують застосування запобіжного заходу (ч.3 ст.199 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Підставою для обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу слугувала наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, а також наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України - запобігання спробам незаконно впливати на свідків і потерпілих. Суд також враховує, що 30.04.2025р. старший слідчий СВ ВП №2 (м.Кропивницький) Кропивницького РУП повідомив ОСОБА_4 про зміну раніше повідомленої підозри та те, що останній підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.126, ч.1 ст.152, ч.1 ст.162 КК України.

Таким чином, при вирішенні питання про доцільність продовження строку дії запобіжного заходу, обраного ОСОБА_4 , суд має врахувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Вказане кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового провадження, метою якого є вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду, метою якого, в свою чергу, є встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому.

Європейський суд з прав людини підкреслює, що наявність підстав для тримання особи під домашнім арештом та продовження строку тримання особи під домашнім арештом має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Така необхідність може бути виправдана за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Суд, розглядаючи вказане клопотання прокурора, враховує що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні трьох кримінальних проступків та одного нетяжкого злочину (ч.1 ст.152 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років). Обвинувачений має постійне місце проживання, родину, неповнолітню дитину, яка є інвалідом, що свідчить про наявність сталих соціальних зв`язків. Обвинувачений раніше не судимий, не працює.

Ризик, який зазначений у клопотанні прокурора, а саме - те, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілих продовжує існувати і є реальним, так як обвинувачений має можливість його реалізації за умови незастосування відповідного запобіжного заходу. Вказаний ризик може стати актуальним саме у зв`язку зі зміною стадії кримінального провадження (надходження обвинувального акту до суду). Адже, ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, що передувало надходженню обвинувального акта до суду, формує обізнаність обвинуваченого про повний обсяг і зміст показань осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні, та встановлені обставини. При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілих слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, а саме - спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.1,2 ст.23, ст.224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст.95 КПК). За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, потерпілих та дослідження їх судом, а тому за відсутності дієвого запобіжного заходу такий ризик є реальним.

Щодо ризику можливого переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, то суд зазначає, що обвинувачений має постійне місце проживання, родину, на його утриманні перебуває неповнолітня дитина, він раніше не судимий. Доказів щодо протиправної поведінки обвинуваченого, спрямованої на уникнення кримінальної відповідальності, та невиконання ним процесуальних обов`язків під час досудового розслідування кримінального провадження прокурор до суду не надав. Тому, суд вважає, що вказаний ризик не знайшов свого підтвердження під час розгляду клопотання.

Судом встановлено, що обвинувачений за час перебування під домашнім арештом виконував покладені на нього судом обов`язки та прибував в судові засідання за викликом суду. Доказів впливу обвинуваченого на потерпілих та свідків матеріали справи не містять. Разом з цим, як вказано вище, ризик, який зазначений у клопотанні прокурора, а саме те, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілих продовжує існувати і є реальним. Проте, стороною обвинувачення не доведено недостатність застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання для запобігання вказаного ризику. Тому, суд вважає, що в клопотанні прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на строк два місяці необхідно відмовити.

Водночас, суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з домашнього арешту на особисте зобов`язання підлягає задоволенню, так як, на думку суду, вказаний запобіжний захід, з урахуванням обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, на утриманні має неповнолітню дитину інваліда, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, в повній мірі зможе забезпечити запобіганню зазначеного ризику.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.177-178, 181, 194, 314, 315 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В клопотанні прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на строк два місяці - відмовити повністю.

Клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з домашнього арешту на особисте зобов`язання задовольнити повністю.

Застосувати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.126, ч.1 ст.152, ч.1 ст.162 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на 2 місяці, тобто до 13.10.2025р., з покладенням обов`язків,передбачених ст.194 КПК України,а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду,

- не відлучатися за межі Кіровоградської області без дозволу суду,

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утриматись від спілкування із потерпілими та свідками у кримінальному

проваджені за винятком їх участі в процесуальних діях;

- здати на зберігання до відповідного територіального органу Управління Державної

міграційної служби паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що

дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі не виконання покладених обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням обвинуваченим особистого зобов`язання покласти на прокурора.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений 14.08.2025 року о 09 год 00 хв.

Суддя ОСОБА_1