Справа № 738/949/25
№ провадження 1-в/738/162/2025
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2025 року м. Мена

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складi:

суддi - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою «Менська виправна колонія (№91)» клопотання засудженого ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_3

учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_2

В С Т А H О В И В:

Суть питання, що вирішується ухвалою.

До Менського районного суду Чернігівської області надійшло ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, яке мотивоване тим, що він відбуває покарання в ДУ «Менська ВК (№91)» за вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22 жовтня 2021 року, яким він засуджений до 5 років позбавлення волі. Строк відбування покарання обчислюється з 22 жовтня 2021 року. За час відбування покарання в місцях позбавлення волі мав декілька стягнень, які на даний час погашені, має незадовільний стан здоров`я, проходить лікування як стаціонарно, так і амбулаторно, у зв`язку з чим позбавлений можливості працювати. На даний час відбув 2/3 частини призначеного судом покарання, а тому просить застосувати до нього пільгу, передбачену ст.81 КК України.

Виклад позиції учасників судового розгляду.

Засуджений та його захисник в судовому засіданні підтримали клопотання, посилаючись на викладені в ньому обставини, просили його задовольнити.

Представник Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні просила в задоволенні клопотання засудженого відмовити.

Встановлені судом обставини.

Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22 жовтня 2021 року ОСОБА_2 засуджений за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 обчислюється з 22 жовтня 2021 року. На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_2 в строк покарання зараховано строк його попереднього ув`язнення з 10 липня 2019 року до 11 липня 2019 року.

Вирок суду набрав законної сили 26 травня 2022 року.

Отже, на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_2 відбув 2/3 частини призначеного судом покарання.

З характеристики засудженого та матеріалів особової справи, вбачається, що засуджений перебуває в місцях позбавлення волі з 20 липня 2022 року.

За час відбування покарання в УВП №8 м. Житомира допустив порушення встановленого порядку відбування покарання, у вигляді зберігання забороненого предмету, за що 22 грудня 2021 року отримав стягнення у вигляді догани, до праці не залучався, заохочень не мав.

З 20 липня 2022 року відбуває покарання в ДУ «Менська виправна колонія (№91)», де характеризується негативно: не дотримується вимог, що визначають порядок та умови відбування покарання, за що тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності (24 березня 2023 року, 12 березня, 04 липня 2024 року). На даний час накладені стягнення погашені у встановленому законом порядку. Програму диференційованого впливу на засуджених «Духовне відродження» не реалізовує, заходи виховного та культурно-масового характеру, які проводяться в установі відвідує, реагує на них байдуже.

Рішенням комісії Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» (протокол №4 від 28 лютого 2025 року) засудженому ОСОБА_2 відмовлено в застосуванні до нього ст.81 КК України, оскільки останній не довів своє виправлення, рішення прийнято одноголосно. Засуджений був ознайомлений з вищевказаним рішенням комісії та порядком його оскарження, рішення не оскаржував.

Згідно з висновком щодо ступеня виправлення засудженого, складеного щодо ОСОБА_2 , з використанням матеріалів особової справи та підсистеми «КАСАНДРА», отриманим внаслідок аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи, засуджений отримав 44 бали.

Засудженим ОСОБА_2 на підтвердження незадовільного стану здоров`я додано до клопотання медичну довідку №183/ЧН-25 від 14 березня 2025 року, видану медичною частиною №91 філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України», з якої вбачається, що за час відбування покарання в ДУ «Менська виправна колонія (№91)» засуджений неодноразово звертався за медичною допомогою до чергового фельдшера, знаходився на амбулаторному та стаціонарному лікуванні, потребує постійного прийому антигепіртензивних препаратів, отримував лікування на денному стаціонарі 29 серпня-02 вересня 2024 року, 28 жовтня-31 серпня 2024 року, 27 -31 січня 2025 року.

Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.

З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Пленум Верховного Суду України у постанові № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким орієнтує суди нижчих ланок на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Отже, з положень статті 81 КК України вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Висновок суду про те, що засуджений довів своє виправлення повинен ґрунтуватися не на характеристиці особи, за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування умовно-дострокового звільнення, або розгляду клопотання, а на даних за увесь час відбування покарання або принаймі протягом значної частини цього строку.

З наявної в матеріалах справи характеристики та матеріалів особової справи засудженого вбачається, що засуджений за час попереднього ув`язнення та відбування покарання в місцях позбавлення волі характеризується негативно, у 2021 році та протягом 2023-2024 року порушував вимоги встановленого режиму тримання, за що отримав чотири стягнення, які на даний час погашені у встановленому законом порядку, та на противагу цьому не має жодного заохочення. Програму диференційованого впливу на засуджених «Духовне відродження» не реалізовує, заходи виховного та культурно-масового характеру, які проводяться в установі відвідує, реагує на них байдуже.

Також в матеріалах особової справи містяться відомості про те, що на попередніх комісіях установи протоколом №14 від 30 червня 2023 року та протоколом №8 від 30 квітня 2024 року ОСОБА_2 було відмовлено в застосуванні пільг, передбачених статтями 100 та 101 КВК України та статтею 82 КК України, оскільки засуджений відповідно не стає та не став на шлях виправлення.

Згідно з витягом з рішення комісії установи з питань застосування пільг до засуджених комісією одноголосно було відмовлено ОСОБА_2 в застосуванні пільги, передбаченої ст. 81 КК України (протокол №5 від 28 лютого 2025 року).

Суд звертає увагу, що передумовою дострокового звільнення є саме «бездоганна» поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання, проте такої «бездоганної» поведінки засудженого протягом строку відбування покарання, судом не встановлено.

Відсутність на даний час діючих стягнень у засудженого, дотримання ним режиму утримання та відбуття визначеної законом частини покарання, не є визначальними під час вирішення питання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання, оскільки погашення та зняття стягнень має важливе значення, проте ці обставини не мають виключного значення при прийнятті рішення про застосування до засудженого пільги, передбаченої ст. 81 КК України, таке рішення ухвалюється судом з врахуванням поведінки засудженого за весь час відбування покарання і якщо останній сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Дотримання засудженим норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, є обов`язком засуджених, який передбачений положеннями ст. 107 КВК України.

Згідно з висновком щодо ступеня виправлення засудженого, складеного щодо ОСОБА_2 , з використанням матеріалів особової справи та підсистеми «КАСАНДРА», отриманим внаслідок аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи, засуджений отримав 44 балів, що вказує на те, що він не став на шлях виправлення (не довів своє виправлення) та не може бути представлений до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або умовно-дострокового звільнення.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього часу перебування засудженого в місцях позбавлення волі.

З урахуванням викладеного, не можна зробити висновок, що в поведінці засудженого за весь період його відбуття покарання сталися позитивні зміни, які свідчать про їх стабільність і незворотність, що в свою чергу не є достатніми підставами для ствердження, що він довів своє виправлення. На думку суду, засуджений не підпадає під дію положень ст. 81 КК України, так як процес його виправлення не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі. Матеріали справи та матеріали, які містяться в особовій справі, не містять достатніх підстав для прийняття рішення про застосування до засудженого ОСОБА_2 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст. 81 КК України, статтями 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлений 27 червня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1