Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 498/1742/24

Номер провадження: 1-кп/511/124/25

17.06.2025 року колегія суддів Роздільнянського районного суду Одеської області в складі: судді - доповідача - ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 , (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у кримінальному провадженні №0000510, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.07.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Леніно Фрунзівського району Одеської області, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , маючого на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07.10.2024 року до Роздільнянського районного суду Одеської області з Одеського апеляційного суду після визначення підсудності надійшов вказаний обвинувальний акт.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 18.07.2024 року ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з одночасним визначенням застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням на підозрюваного обов`язків.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 08.10.2024 року обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з одночасним визначенням застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням обов`язків, строк якого спливає 26.06.2025 року.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 днів, оскільки вважає, що ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені судом при обранні запобіжного заходу на даний час не відпали та не зменшилися.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення клопотання, просила обрати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки ризики прокурором не доведені.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку захисника.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не прибула.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора належить задовольнити.

Висновок суду обґрунтовується наступним.

Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст.183 КПК, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

Рішення «ЄСПЧЛ» «Марінчук та інші проти України» - п.3 ст.5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. Безперервне тримання від вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистості.

Вирішуючи питання доцільності продовження обвинуваченому такого виду запобіжного заходу, суд має встановити в першу чергу існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки цієї особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Наразі стороною обвинувачення доведено, а стороною захисту не спростовано наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яким законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років та враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує, може вдатись до втечі, не проживає за місцем реєстрації, офіційно не одружений, не працює, отже не має стабільного джерела доходу, обвинувачується у вчиненні злочину проти власності та життя та здоров`я особи, вчиненого в умовах воєнного стану, що підвищує суспільну небезпеку вчиненого діяння.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також ОСОБА_6 може чинити вплив на свідків по даному кримінальному провадженню, які є його сусідами, та які були допитані під час досудового розслідування, з метою примусу останніх дати показання на свою користь.

На теперішній час судом допитана потерпіла та три свідка обвинувачення, але більша частина свідків обвинувачення не допитана судом, так як суд тільки перейшов до стадії допиту свідків обвинувачення.

Ризики, встановленні судом при обранні запобіжного заходу не відпали та не зменшилися, обвинувачений показань на даній стадії розгляду кримінального провадження не надає, наполягає на допиті в судовому засіданні усіх свідків, після чого дасть показання, що позбавляє суд можливості перевірити його версію подій.

При цьому суд наголошує, що КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Суд враховує, що згідно ч.1 ст.176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинуваченого ОСОБА_6 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, альтернативний запобіжний захід у виді застави ОСОБА_6 обраний, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання обвинуваченим обов`язків.

Суд приймає до уваги посилання захисника відносно наявності у ОСОБА_6 на утриманні неповнолітніх дітей, однак суд наголошує на тому, що така обставина не зменшує існування вищенаведених ризиків, не слугувала стримуючим фактором на час вчинення інкримінованих дій та не може слугувати безумовною підставою для застосування стосовно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, з огляду на інші, встановлені судом обставини, зокрема відсутність джерела доходу.

Суд також враховує суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», оскільки злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , пов`язаний із посяганням на життя та здоров`я людини, які є, відповідно до норм національного та міжнародного права, найвищою соціальною цінністю та захищаються державою в першу чергу, а також на майно потерпілої в умовах воєнного стану, що підвищує суспільну небезпеку такого злочину, крім того, суд бере до уваги наявність обтяжуючих обставин, зокрема, стан алкогольного сп`яніння обвинуваченого та похилий вік особи, що зазнала нападу, та застосування під час нападу ножа.

На момент розгляду клопотання термін тримання обвинуваченого під вартою не закінчився, однак він сплине до наступного судового засідання, тому суд вважає за необхідне вирішити це питання в даному судовому засіданні.

На підставі викладеного і керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому задовольнити.

Продовжити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, у виді тримання під вартою в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" на строк 60 (шістдесят) днів - до 15.08.2025 року включно.

Розмір застави у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 242 240,00 гривень та обв`язки, визначені ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 08.10.2024 року - залишити незмінними.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому.

Копію ухвали направити Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя: доповідач ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_9