Провадження № 1-кс/643/3594/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участі захисника адвоката ОСОБА_4 ,

за участі законного представника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання слідчого Харківського РУП №2 Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за №0001367 від 29.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого за ч. 2 ст.194 КК України, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, не одруженого, з середньою освітою, студента 2 курсу Електромеханічного фахового коледжу ХНУМГ ім. О.М. Бекетова, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом Харківського РУП №2 ГУ НП в Харківській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001367 від 29.04.2025 за підозрою ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, про що йому повідомлено 29.04.2025.

01.05.2025 слідчим суддею Салтівського районного суду м. Харкова відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з моменту затримання, тобто до 29.06.2025.

Постановою керівника Салтівської окружної прокуратури м. Харкова строк досудового розслідування по кримінальному провадженню продовжено до 3-х місяців, а саме до 29.07.2025.

Слідчий за погодженням із прокурором 25.06.2025 звернувся до суду із клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до підозрюваного ОСОБА_7 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 29.07.2025.

На судовому засіданні прокурор просив слідчого суддю, з урахуванням того, що обставини, які служили підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, своєї актуальності не втратили та виправдовують подальше застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , та приймаючи до уваги, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам, продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування вказаного клопотання прокурор вказував на те, що ОСОБА_7 вчинив умисний злочин, за який законодавством України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від трьох до десяти років, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, тому є підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою оскільки у підозрюваного ОСОБА_7 продовжують існувати, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, спроби:

- переховуватись від органів досудового розслідування або суду, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років позбавлення волі, а тому, побоюючись суворого покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, підозрюваний може вдатися до втечі та переховуватись. Також, ОСОБА_7 зник з місця вчинення злочину та переховувався від поліції, не має стійких соціальних зв`язків, а саме не одружений, осіб на утриманні не має, не працює, що вказує на відсутність будь-яких стримуючих від втечі останнього факторів;

- незаконно впливати на свідків, оскільки ОСОБА_7 перебуваючи на волі може шляхом погроз, вмовлянь незаконно вплинути на потерпілого та свідків з метою зміни їх свідчень під час досудового розслідування та в подальшому в суді, так як останні викривають його у вчиненні злочину;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки на теперішній час проводиться досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001316 від 23.04.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України, в рамках якого проводяться слідчі дії для встановлення причетності ОСОБА_7 до перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінуються підозрюваному, не надає можливості останньому перешкоджати інтересам правосуддя шляхом ухилення від суду чи впливу на свідків. Наявні ризики є дійсним і триваючими, та виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, крім того, даних, які б свідчили про зменшення вказаних ризиків, не виявлено. Для закінчення досудового розслідування необхідно отримати висновки призначених судових експертиз у кримінальному провадженні.

Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні вказав, що вину визнає, у задоволенні клопотання просив відмовити, обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного. Зазначив, що його підзахисний вину визнає, співпрацює зі слідством для встановлення істини по справі. Ризики не обґрунтовані та документально не доведені. Його підзахисний є неповнолітнім, просив у задоволенні клопотання відмовити, обрати цілодобовий домашній арешт за місцем мешкання, що буде цілком достатньо для забезпечення виконання підозрюваним своїх обов`язків.

Слідчий суддя, ознайомившись із клопотанням, вислухавши пояснення учасників кримінального провадження приходить до наступних висновків.

Клопотання слідчого відповідає вимогам, визначеним у ст. 199 КПК України, зокрема - містить виклад обставин, які свідчать про те, що заявлені під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу ризики не зменшились; містить виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладеним на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Наявність обґрунтованої підозри повідомленої ОСОБА_7 повністю підтверджується зібраними, відповідно до вимог кримінального процесуального кодексу України, у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, а саме:рапортом про вчинення кримінального правопорушення від 30.04.2025; електронним рапортом про вчинення кримінального правопорушення від 23.04.2025; протоколом ОМП від 23.04.2025; додатковим протоколом ОМП від 23.04.2025; заявою ОСОБА_8 від 23.04.2025; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 23.04.2025; заявою ОСОБА_9 як представника потерпілого від 23.04.2025; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_9 від 23.04.2025; матеріалами ДСНС по факту пожежі 23.04.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_5 від 29.04.2025; повідомленням про підозру ОСОБА_7 від 29.04.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 29.04.2025; протоколом ОМП від 29.04.2025; протоколом огляду речей, а саме мобільного телефону ОСОБА_7 за участю останнього від 29.04.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 30.04.2025; протоколом пред`явлення для впізнання за участю свідка ОСОБА_10 від 30.04.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 30.04.2025; протоколом додаткового допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 30.04.2025; протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_7 від 10.06.2025.

З метою закінчення досудового розслідування необхідно виконати низку слідчих процесуальних дій, результати яких мають значення для судового розгляду, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, а саме, серед іншого, необхідно отримати висновки судових експертиз, яка наразі знаходяться на виконанні в експертній установі, виконати вимоги ст.ст. 290, 291 КПК України, а саме, надати доступ підозрюваному, захиснику до матеріалів досудового розслідування, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, а також провести інші слідчі (розшукові) дій, необхідність в проведенні яких, може виникнути в ході досудового розслідування, та які будуть мати суттєве значення для повноти досудового розслідування.

Вказані процесуальні дії не були завершені раніше у зв`язку із особливою складністю через необхідність виконання слідчих (розшукових) дій, спрямованих на отримання та перевірку доказів, а також у зв`язку із особливою складністю кримінального провадження, яка полягає у необхідності виконання значного обсягу слідчих та процесуальних дій.

В матеріалах справи наявні докази продовження у встановленому законом порядку строку досудового розслідування по даному кримінальному провадженню до 29.07.2025.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_12 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Згідно з п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Так, у відповідності до положень ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування у випадку, передбаченому цим кодексом.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку сторін кримінального провадження, враховуючи наявні відомості про особу підозрюваного, відсутність у нього соціально-стримуючих факторів, які б давали підстави вважати, що він не буде переховуватися від органу досудового слідства та суду, впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого такий підозрюється, виходячи з положень КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного під час розгляду справи, слідчий суддя приходить до висновку, що підозрюваному ОСОБА_7 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 177, 181, 183, 184, 185, 193-194, 196, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчогоСВ Харківського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 34 дні, тобто до 29 липня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії цієї ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1