Справа № 183/1896/25
№ 1-кп/183/1556/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0001576 від 03.12.2024 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с-ще Губинихи Самарівського району Дніпропетровської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 18.08.2023 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від покарання з випробуванням строком на 3 роки;

- 14.09.2023 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від покарання з випробуванням строком на 1 рік;

- 25.01.2024 Дніпровським апеляційним судом вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.09.2023 за ч.1 ст.309 КК України скасовано у частині призначеного покарання та засуджено ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309 КК України із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від покарання з випробуванням строком на 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

25 листопада 2024 року приблизно о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_4 прийшов за місцем проживання раніше знайомої ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , де перебуваючи на території подвір`я за вказаною адресою побачив спортивний велосипед марки Crossbike Leader 29, чорно-зеленого кольору, який належить потерпілій ОСОБА_5 . В цей момент у ОСОБА_4 виник прямий умисел, спрямований на заволодіння вказаним велосипедом, який належить потерпілій, шляхом зловживання довірою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 25 листопада 2024 року приблизно о 13 годині 05 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи у вищезазначеному місці, діючи умисно, повторно із корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом зловживання довірою, попросив у ОСОБА_5 спортивний велосипед марки Crossbike Leader 29, чорно-зеленого кольору, який належить останній, під приводом користування та пообіцяв повернути цього ж дня.

Однак ОСОБА_4 заздалегідь розумів, що повертати вказаний велосипед не буде, тим самим ввів в оману ОСОБА_5 , яка нічого не підозрюючи про протиправні наміри, надала останньому вищевказаний спортивний велосипед.

Після цього, ОСОБА_4 взяв спортивний велосипед марки Crossbike Leader 29, чорно-зеленого кольору та доводячи свій умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою до кінця, покинув місце вчинення злочину, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 6771 гривня 67 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав повністю та показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. У скоєному щиро кається, шкодує, що вчинив злочин.

В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких обвинуваченим ОСОБА_4 скоєно кримінальне правопорушення, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували, і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів щодо виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розміру процесуальних витрат, обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання.

Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України.

Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, доходить однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайстві), вчиненому повторно, доведена у повному обсязі і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 190 КК України.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.

Суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, який вину свою визнав повністю, на обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно, а також думку потерпілої, яка у своїй заяві не наполягала на призначенні обвинуваченому суворого покарання.

Суд також враховує, що завдана потерпілій шкода відшкодована в повному обсязі шляхом повернення майна.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності та активне сприяння досудовому розслідуванню.

Разом із тим, обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , суд визнає рецидив злочинів.

До того ж, суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є хоч і нетяжким, але злочином.

Судом враховується, що обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, на шлях виправлення не став і знову вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку.

Тому, з урахуванням особливостей вказаного кримінального правопорушення і обставин його вчинення, особи обвинуваченого, суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням положень ст. ст. 69, 75 КК України, а саме нижче від найнижчої межі чи звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки такі підстави у суду відсутні, і вважає, що покарання повинно бути призначено виключно у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України,оскільки саме таке покарання буде співмірним меті його застосування та повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Крім того, судом встановлено, що після постановлення вироку Дніпровського апеляційного суду від 25.01.2024, яким ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням, останній в період іспитового строку вчинив інше кримінальне правопорушення, за яке він засуджується за цим вироком. Суд звертає увагу на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 14.09.2021 року у справі № 127/25037/17, згідно з яким у випадку вчинення злочину під час іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком, оскільки законодавець звільнення від покарання з випробуванням не вважає невід`ємною частиною покарання, призначеного попереднім вироком, а лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового злочину під час іспитового строку.

Тому, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Дніпровського апеляційного суду від 25.01.2024 до покарання, призначеного цим вироком.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді позбавлення волі на вказаний вище строк буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувався.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2024 рокудо покарання, призначеного цим вироком, і визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років один місяць.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його затримання з метою направлення для відбування покарання до установи виконання покарань.

Речовий доказ спортивний велосипед марки Crossbike Leader 29, чорно-зеленого кольору, який передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 залишити за належністю потерпілій.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1