Справа № 214/2083/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року слідчий суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

представника особи, яка подала скаргу ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого ВП №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні,, -

Встановив:

До Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла скарга ОСОБА_4 на постанову слідчого ВП №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні.

В обґрунтування скарги 06 березня 2025 року ст. слідчим ОСОБА_6 було відмовлено їй у визнанні її потерпілою.

На доведення фактів завдання матеріальної шкоди неї до заяви про визнання потерпілою було долучено акт огляду домоволодіння з описом ушкоджень, які виникли внаслідок господарської діяльності ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг». Проте постановою слідчого ОСОБА_5 їй було відмовлено у залучення її в якості потерпілої. З рішенням слідчого вона не погоджується та просить суд скаргу задовольнити в повному обсязі.

Представник особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 в судовому засіданні обставини зазначені в скарзі підтримав, просив суд її задовольнити в повному обсязі.

Слідчий до зали судового засідання також не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надав. Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши скаргу та додатки до неї, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених КПК України, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне (ч. 3 ст. 110 КПК).

Необхідно визначити, у яких випадках особа може набувати статусу потерпілого відповідно до норм кримінального процесуального закону.

Так, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (ч. 1 ст. 55 КПК України). Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України). Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 3 ст. 55 КПК України).

З урахуванням цих положень, потерпілим може бути 1) особа, якій завдано шкоди (моральної, фізичної або майнової), яка 2) подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або 3) яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода, і тому вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Слід враховувати, що слідчий, дізнавач має право відмовити особі у визнанні її потерпілим. Зокрема, така відмова (у формі постанови) є обґрунтованою за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди (ч. 5 ст. 55 КПК України). Це єдиний випадок, коли можна відмовити особі у визнанні її потерпілим. Так, процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст.55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди.

При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідчого від 06.03.2025 року вбачається, що заявниці ОСОБА_4 відмолено у визнанні її потерпілою оскільки до заяви не долучено доказів завдання їй кримінальним правопорушенням шкоди. ОСОБА_4 не долучила документів на підтвердження права власності на об`єкти нерухомості про які зазначає в своїй заяв та доказів завдання їй матеріальної шкоди. Крім того, ОСОБА_4 посилається на те, що зазначене в заяві кримінальне правопорушення є продовжуючи злочином, який триває великий проміжок часу, а саме з 2012 року. Але чому ОСОБА_4 не зверталася раніше, не пояснила. Крім того, слідчий зазначив, що питання про надання статусу ОСОБА_7 потерпілого буде розглянуте лише при отриманні органом досудового розслідування відповідних доказів, які б свідчили про реально завдану шкоду останній ( а.с. 13-14).

Отже, слідчий ОСОБА_8 відмовив ОСОБА_4 у визнанні її потерпілою в зв`язку з відсутності доказів завдання їй шкоди.

16.05.2025 ОСОБА_4 до матеріалів справи долучила копію своєї заяви від 22.04.2025 року. До заяви ОСОБА_4 було долучено лише копія заяви ОСОБА_4 від 15.08.2024 року та фото пошкодження будинку по АДРЕСА_1

04.08.2025 року ОСОБА_4 до матеріалів даної справи долучила висновок за результати технічного обстеження по вул. Галкова, 9 від 11 липня 2025 року.

Отже, станом на день винесення слідчим спірної постанови, докази долучені ОСОБА_4 а саме: висновок за результати технічного обстеження по вул. Галкова, 9 від 11 липня 2025 року були предметом його дослідження.

Суд звертає увагу на те, що процесуальний статус потерпілого виникає саме з моменту, коли встановлено, що цій особі було завдано шкоди. У цьому випадку скаржник не надає будь якого підтвердження завдання йому будь-якої шкоди кримінальним правопорушенням.

Слідчий суддя критично ставиться до доводів скаржника та її представника з приводу того, що постанова є незаконною та необґрунтованою. У постанові слідчого є мотивувальна частина з посиланням на положення КПК, яка містить мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування (у задоволенні клопотання відмовлено, оскільки спричинена шкода підлягає доказуванню, а на даний момент відсутні відомості, які б свідчили про шкоду, завдану скаржнику кримінальним правопорушенням, відсутні документи на підтвердження належності на праві власності будинку АДРЕСА_2 ).

Крім того, у судовому засіданні представник особи яка подала скаргу не підтвердила спричинення збитків, заподіяних їй внаслідок кримінального правопорушення щодо якого здійснюється досудове розслідування, та їх розмір.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд повинен виносити вмотивовані рішення (Рішення Великої Палати у справі Moreira Ferreira проти Португалії (no. 2) від 11 липня 2007 року, Заява № 19867/12, параграф 84) вмотивованість вимагає від суду чітко вказати на підстави тієї чи іншої аргументації. При вирішенні питання про встановлення процесуального статусу осіб, таким чином, необхідно чітко вказати, на підставі яких доказів в осіб виникає такий процесуальний статус.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що процесуальний статус потерпілого виникає саме з моменту, коли встановлено, що цій особі було завдано шкоди. У даному випадку скаржниця не надає будь-якого підтвердження завдання їй будь-якої шкоди кримінальним правопорушенням. Таким чином, у задоволенні скарги слід відмовити, оскільки скаржницею не доведено належними та допустимими доказами факт та розмір шкоди, що була їй завдана, або могла бути їй завдана даним кримінальним правопорушенням.

Керуючись вимогами ст.ст. 55, 303, 306, 307, 372 КПК України, слідчий суддя,-

Постановив:

В задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого ВП №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Повний текст судового рішення складено 15.08.2025 року

Слідчий суддя ОСОБА_1