Справа № 192/472/25
Провадження № 1-в/192/173/25
Ухвала

Іменем України

14 липня 2025 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у селищі Солоному Солонянського району Дніпропетровської області подання в.о. начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 про приведення у відповідність до чинного законодавства покарання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)»,

встановив:

В.о. начальника ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_5 звернувся до суду з поданням, просить на підставі ст.ст. 5, 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України та Закону України № 3886-ІХ від 09.08.2024 «Про внесення змін до Кодексу про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» привести покарання засудженого ОСОБА_4 у відповідність до чинного законодавства за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17.04.2024 та визначити остаточний строк до відбуття.

Подання обґрунтовується тим, що у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)» відбуває покарання ОСОБА_4 .

Був засуджений 28.04.2022 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК У країни до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 14.06.2022.

Засуджений 17.04.2024 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення більш суворим покаранням, призначеним за теперішнім вироком, менш суворого покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2022 року, остаточно до відбуття призначити 4 роки позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 16.10.2024.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16.10.2024 вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17.04.2024 постановлено змінити та вважати засудженим за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Самарського районного суду м Дніпропетровська від 28.04.2022 року більш суворим покаранням за цим вироком остаточно до відбуття визначити 4 роки позбавлення волі. У строк покарання повністю зараховано відбуте покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2022, передбаченими правилами ст. 72 КК України. В іншій частині вирок залишено без змін. Початок строку 29.11.2021. Кінець строку 29.11.2025

ОСОБА_6 начальника установи виконання покарань просив розгляд подання здійснювати без участі представника адміністрації установи виконання покарань.

Засуджений подав заяву про подання розгляд без його участі.

Прокурор звернувся з клопотанням, у якому просить на підставі ч. 2 ст. 74 КК України негайно звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2022 за ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння.

Проводити розгляд клопотання прокурор просив без його участі.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання потрібно задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09.08.2024 набрав чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким, зокрема були внесені зміни до ст. 51 КУпАП.

Статтею 51 КУпАП у редакції Закону від 18.07.2024 № 3886-ІХ встановлена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ ПК України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

За змістом п.п. 169.1.1 п.169.1 ст. 169 розділу IV ПК України сума податкової пільги дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Судом встановлено, що 28 квітня 2022 року ОСОБА_4 був засуджений Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) позбавлення волі. Ухвалено строк рахувати з моменту застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01.12.2021, а саме з 01.12.2021. Згідно з вироком ОСОБА_4 08 листопада 2021 року вчинив крадіжку майна на загальну суму 2240,00 грн.

17 квітня 2024 року ОСОБА_4 засуджений Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення більш суворим покаранням призначеним за теперішнім вироком, менш суворого покаранням призначеного за попереднім вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2022, остаточно призначено ОСОБА_4 до відбуття 4 роки позбавлення волі. Початок строку відбуття призначеного покарання ухвалено рахувати з 29.11.2021. Згідно з вироком ОСОБА_4 29 листопада 2024 року вчинив незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

16 жовтня 2024 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду постановлено вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 квітня 2024 року змінити. Вважати засудженим ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2022 року більш суворим покаранням за цим вироком, остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

У строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, повністю зарахувати відбуте ОСОБА_4 покарання у виді 1 року 6 місяців за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2022 року за правилами, передбаченими у ст. 72 КК України.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць встановлений у розмірі 2270 гривні, отже сума податкової пільги складає 1135 грн, а 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з огляду на податкову соціальну пільгу 2270 грн (1135 грн х 2).

Тобто, вартість майна, викраденого ОСОБА_4 08 листопада 2021 року на майна на суму 2240,00 грн була меншою, ніж 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, на засудженого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ, яким частково декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_4 вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2022 року засуджений за діяння, караність якого законом усунена, а саме за викрадення 08 листопада 2021 року на майна на суму 2240,00 грн, тобто суму, які не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то суд доходить висновку, що його потрібно звільнити від покарання, призначеного цим вироком за вказане кримінальне правопорушення.

Суд зазначає, що відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи, що ОСОБА_4 підлягає звільненню від покарання, призначеного вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2022 року за ч. 2 ст. 185 КК України, то ОСОБА_4 потрібно вважати засудженим вироком Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 квітня 2024 року, зміненим ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 жовтня 2024 року, за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Як вбачається зі змісту ухвали Дніпровського апеляційного суду від 16 жовтня 2024 року, у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 29 листопада 2021 року був затриманий в порядку ст. 208 КПК України та в подальшому йому було обрано запобіжний захід, який не змінювався.

За таких обставин, суд доходить висновку, що строк відбування покарання ОСОБА_4 потрібно рахувати з 29 листопада 2021 року.

Керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України,

постановив:

Подання в.о. начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 задовольнити.

Негайно звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2022 року за ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_4 засудженим вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 квітня 2024 року, зміненим ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 жовтня 2024 року, за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 29 листопада 2021 року.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1