Справа № 216/3108/25
провадження 1-кс/216/1203/25
УХВАЛА

іменем України

30 квітня 2025 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області:

у складі слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі судових засідань в приміщенні Центрально-Міського районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_6 по кримінальному провадженню № 0001023 від 28.04.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Покровськ Донецької області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає без реєстрації як внутрішньо-переміщена особа, за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ч. 3 ст. 88 КК України,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

встановив:

До Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло клопотання, у якому слідчий просить обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

1. Зміст поданого клопотання.

Клопотання обґрунтовано тим, що в провадженні Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0001023 від 28.04.2025, в ході досудового розслідування у якому встановлені наступні обставини події кримінального правопорушення.

Так, 27.04.2025 у вечірній час ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходився на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем мешкання малознайомих йому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та його співмешканки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , спільно з якими вживав спиртні напої в приміщенні спальної кімнати будинку, за вказаною адресою.

Під час вживання спиртного між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на ґрунті побутового пияцтва відбулася сварка, під час якої ОСОБА_8 почав образливо висловлюватися на адресу ОСОБА_10 .

Образливі висловлювання ОСОБА_8 обурили ОСОБА_10 , викликавши у останнього почуття гострої неприязні до ОСОБА_8 та умисел спрямований на спричинення йому тілесних ушкоджень за вказаних мотивів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з метою спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, з мотивів гострої неприязні до нього, знаходячись в приміщенні спальної кімнати житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , підійшов до ОСОБА_8 , який сидів на встановленому там ліжку, та приблизно о 22:30 годин 27.04.2025 умисно завдав останньому не менше 5 ударів обома кулаками в область обличчя, в результаті чого потерпілий ОСОБА_8 впав з даного ліжка спиною на підлогу.

Відразу ж після цього, ОСОБА_10 продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, з мотивів особистої неприязні до нього, проявляючи агресію посилену станом алкогольного сп`яніння підійшов до потерпілого ОСОБА_8 який лежав спиною на підлозі в приміщенні цієї ж спальної кімнати будинку, та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, та свідомо бажаючи їх настання умисно завдав потерпілому ОСОБА_11 , який намагався увертатись від ударів лежачі на підлозі, не менше 10-15 ударів обома кулаками та взутими ногами в область голови, грудної клітини та живота, не переслідуючи за мету спричинити потерпілому ОСОБА_8 смерть.

Намагаючись уникнути протиправних дій ОСОБА_10 потерпілий ОСОБА_8 підвівся з підлоги на ноги та вибіг з житлового будинку до встановленої на подвір`ї зазначеного домоволодіння господарської будівлі.

Однак ОСОБА_10 , не бажаючи припиняти свої злочинні дії, спрямованні на спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень з мотивів гострої неприязні до нього, наздогнав потерпілого в приміщенні зазначеної господарської споруди на території домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_3 , та приблизно о 22:45 годин 27.04.2025 умисно завдав потерпілому ОСОБА_8 по одному удару клинком невстановленого слідством ножа, що мав при собі, в ліву задню ділянку грудної клітини та в область правого стегна.

Від отриманих ножових ударів потерпілий ОСОБА_8 не устоявши на ногах впав на підлогу у цій же господарській будівлі, а ОСОБА_10 припинив свої злочинні дії.

Цього ж вечора 27.04.2025 потерпілого ОСОБА_8 бригадою швидкою медичної допомоги було госпіталізовано до відділення політравми КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2»КМР», де йому було надано належну медичну допомогу.

Таким чином, в результаті злочинних дій ОСОБА_10 , потерпілому ОСОБА_8 , згідно з довідкою №1735 від 28.04.2025 року КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2»КМР», були спричиненні тілесні ушкодження, у вигляді: закритої черепно-мозкової травми; забою головного мозку; субарахноїдального крововиливу; закритої травми грудної клітини; перелому ребер праворуч; розриву правої легені; травматичного гемопневматораксу праворуч; закритої травми черевної порожнини; забою черевної стінки; множинних непроникаючих поранень м`яких тканин грудної клітини ліворуч та правого стегна, які за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Відомості за вказаним фактом зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0001023 від 28.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України.

28.04.2025 о 12.00 годин ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України.

29.04.2025 об 11.45 годині ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України.

Крім того, 23.07.2024 відносно ОСОБА_4 , складено обвинувальний акт у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, який зараз перебуває на розгляді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, вчиненого із застосуванням насильства, тому з метою запобігання вищезазначеним ризикам, слідчий просив не визначати розмір застави.

За наведених вище обставин, слідчий просить задовольнити клопотання.

2. Позиція учасників у судовому засіданні.

У судовому засіданні прокурор та слідчий вимоги клопотання підтримали, просили його задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що визнає вину у пред`явленій йому підозрі та просить застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Додатково пояснив, що разом із матір`ю вони є внутрішньо переміщеними особами, в Кривому Розі проживали в орендованій квартирі, однак на даний час власниця помешкання просила їх звільнити квартиру для чого дала строк 2 тижні.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував, просив обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

3. Мотиви та оцінка слідчого судді.

3.1. Законодавчі підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, віднесені також запобіжні заходи.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 Розділу ІІ КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: (1) особисте зобов`язання, (2) особиста порука, (3) застава, (4) домашній арешт, (5) тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено ч. 1 ст. 178 КПК України.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 183 КПК України визначає, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави, у розмірі достатньому для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

3.2. Набуття статусу підозрюваного.

Запобіжні заходи на стадії досудового розслідування можуть застосовуватися лише до підозрюваного.

За змістом ч. 1 ст. 42 КПК України, статус підозрюваної має, зокрема, особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру.

Частиною 1 статті 276 КПК України визначено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: (1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; (2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; (3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).

28.04.2025 о 12 год 00 хв ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, складено і підписано 29.04.2025 та вручено останньому 29.04.2025 об 11 год 45 хв.

Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_4 набув статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

3.3. Наявність обґрунтованої підозри

Відповідно до положень ч. 6 ст. 193 КПК України, підставою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Разом з тим, кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

За такого, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність останнього до їх вчинення вірогідною та достатньою для обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема, протоколом огляду місця події від 28.04.2024, в ході якого зафіксовано місце вчинення злочину та вилучено сліди злочину (змиви речовини бурого кольору, схожої на кров); довідкою №1735 від 28.04.2025 КП "Криворізька міська клінічна лікарня №2" КМР", про наявність у потерпілого ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень; показаннями потерпілого ОСОБА_12 , які викривають ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного злочину; показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , які були очевидцями вчиненого злочину та які викривають ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину; протоколом затримання ОСОБА_4 , в порядку ст.208 КПК України, під час якого вилучено речі ОСОБА_4 , з плями речовин бурого кольору, ймовірно крові потерпілого; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , який дав показання щодо обставин вчиненого злочину; речовими доказами та іншими зібраними матеріалами у своїй сукупності.

Ураховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру, вчинив інкримінований йому злочини.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях вини у вчиненні злочинів. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

3.4. Наявність ризиків.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, у клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, які свідчать про можливе вчинення ОСОБА_4 дій, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК.

3.4.1. Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру процесуальних дій, які належить провести.

При цьому, суд при встановленні даного ризику враховує існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність у ОСОБА_4 можливості переховуватися від органу досудового розслідування та суду санкція ч. 1 ст. 121 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, обвинувачений, який не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей або інших утриманців, офіційно не працевлаштований, проживає не за місцем реєстрації у орендованій квартирі, яку незабаром має звільнити.

Враховуючи встановлені обставини у сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження, ступінь соціальних зв`язків, які не є міцною, суд приходить до висновку про існування ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.

3.4.2. Наявність ризику незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого та свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Суд вважає, що оскільки підозрюваному відомі анкетні дані, місце мешкання потерпілого та свідків, вказане свідчить про реальну можливість вчинення спроб неправомірного впливу на останніх з метою надання необхідних обвинуваченому показів в майбутньому, враховуючи вимоги ст. 23 КПК України.

3.4.3 Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Оцінюючи обґрунтованість ризику, передбаченого у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення, суд вважає його доведеним, оскільки в провадженні Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг перебуває на розгляді обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тому є підстави вважати, що ОСОБА_4 може вчиняти інші злочини.

3.5. Наявність інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме:

- вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про ймовірне вчинення підозрюваним злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121 КК України, у разі визнання винуватим у вчиненні яких, йому може загрожувати покарання у виді позбавленням волі на строк до 8 років;

- сімейний стан підозрюваного, який не перебуває у зареєстрованому шлюбі, утриманців не має,

- за станом здоров`я не є особою з інвалідністю, не страждає від тяжких захворювань;

- репутацію підозрюваного, який в силу ч.3 ст.88 КК України раніше не судимий, однак обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, розгляд якого здійснюється іншим судом;

- майновий стан підозрюваного, який не має постійного місця роботи та доходів;

- відсутність постійного місця проживання у м. Кривий Ріг, а також необхідність у найближчий час з`їхати з орендованої квартири;

- ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, який на думку слідчого судді є високим.

3.5. Наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу

На переконання слідчого судді, досліджені під час судового засідання та описані у цій ухвалі ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією підозрюваного, може негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного досудового розслідування, якого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження. За встановлених слідчим суддею обставин, необхідним є саме тримання під вартою, оскільки з урахуванням індивідуальних обставин підозрюваного, застосування домашнього арешту та застави, як основного запобіжного заходу, буде недостатнім стримуючим фактором від реалізації встановлених ризиків і створить можливості для вчинення ним позапроцесуальних дій з метою перешкоджання кримінальному провадженню, оскільки остання володіючи засобами зв`язку зможе впливати на свідків, інших підозрюваних та інших осіб, можливих співучасників злочину, крім того суд враховує, що підозрюваний є внутрішньо переміщеною особою і не має постійного місця проживання, а орендовану квартиру має невдовзі звільнити.

Застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання чи особистої поруки для запобігання встановленим ризикам, буде недостатнім, оскільки виконання покладених на підозрюваного обов`язків буде залежати виключно від волі ОСОБА_4 та їх порушення не матиме для нього очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків, окрім того, жодна особа не звернулась до слідчого судді письмовим зобов`язанням про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Зазначені обставини та ризики, підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, а вищевказані обставини виправдовують продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного.

Враховуючи, що у ході судового розгляду органом досудового розслідування у повному обсязі доведено обставини, визначені частиною 3 статті 199 КПК України, слідчий суддя зазначає про відсутність правових підстав для застосування відносно ОСОБА_4 іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Вказане може бути підставою для продовження строку застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

3.6. Застосування альтернативного запобіжного заходу

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

За приписами п. 1 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

При цьому вказана норма не є імперативної, а лише надає право суду не визначати розмір застави та вимагає обґрунтування такого рішення з огляду на фактично встановлені обставини.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, встановлені ризики, особу підозрюваного, слідчий судді вважає, недоцільним визначати заставу, оскільки, на думку слідчого судді, на даному етапі судового розгляду вона не здатна забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

3.7. Висновки за результатами розгляду клопотання

З урахуванням наведених обставин кримінального правопорушення та наданих слідчим доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, що свідчать про набуття ОСОБА_4 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ним інкримінованого йому злочину, про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики вчинення ОСОБА_4 дій, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то слідчий суддя, виходячи з положень ч. 6 ст. 193 КПК України, дійшов до висновку про наявність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підстав для задоволення клопотання.

На підставі вищевикладеного та керуючись 177, 178, 182, 183, 199 КПК України, слідчий суддя,-

постановив :

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)» на 58 (п`ятдесят вісім) днів - до 26 червня 2025 року включно без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Встановити строк дії ухвали до 26 червня 2025 року включно.

Повний текст ухвали проголошено 02 травня 2025 року о 15-40 год.

Слідчий суддя ОСОБА_13