ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1621/25 Справа № 176/2634/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м. Кривий Рі

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000456 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2025 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, не одруженого, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

- 01.10.2002 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч. 1, 289 ч. 2, 70 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 19.02.2003 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч. 2, 186 ч. 2, 185 ч. 3, 70 ч. 1, 70 ч. 4 КК України до 4 років позбавлення волі, ухвалою Дніпровського апеляційного суду вирок змінено, зараховано у строк відбування покарання період з 30.08.2002 р. по 22.01.2003 р., в іншій частині залишено без змін, звільнився умовно-достроково 11.10.2005 року на підставі постанови Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 03.10.2005 року на 1 рік 4 місяці 25 днів;

- 17.05.2007 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 186 ч. 2, 70 ч. 1, 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, звільнився 01.04.2010 року умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 26 днів;

- 06.12.2010 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ст.ст. 186 ч. 2, 185 ч. 3, 70 ч. 1, 71 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнився 11.09.2014 року умовно-достроково на 1 рік 9 місяців 1 день;

- 08.06.2016 року Червоногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 185 ч. 3, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

- 21.02.2017 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч. 3, 70 ч. 4 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, звільнився за відбуттям строку покарання 26.10.2018 року;

- 20 серпня 2020 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ст.ст. 15 ч. 3 185 ч. 3, ст. 185 ч. 3 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

- 23 лютого 2021 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, частково приєднане покарання, призначене вироком Жовтоводського міського суду від 20.08.2020 р., остаточно призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки 6 (шість) місяців з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінальних правопорушень при таких обставинах.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем, який самовільно залишив місце служби, 27 серпня 2024 року приблизно о 14:00 год., проїжджаючи на велосипеді поблизу магазину «Маркетопт», що за адресою: вул. Героїв Чорнобиля, м. Жовті Води, Кам`янський район, Дніпропетровська область на лавочці поблизу будинку 17 по вул. Героїв Чорнобиля в м. Жовті Води Дніпропетровської області виявив потерпілого ОСОБА_8 , який спав на лавці. Після чого ОСОБА_7 зупинився біля нього та допоміг потерпілому пройти до місця свого мешкання.

Тогож дня 27 серпня 2024 року приблизно о 14:10 год. ОСОБА_7 вийшов з під`їзду будинка АДРЕСА_1 та на лавочці, на якій попередньо знаходився потерпілий, виявив мобільний телефон марки Samsung Galaxy A13, (4/128Gb), чорного кольору, сенсорний, в середині якого знаходилась сім-карта мобільного оператора «Водафон», який належить потерпілому ОСОБА_8 .

ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, в умовах воєнного стану, підійшов до лавочки, на якій знаходився мобільний телефон, визнав його, як предмет свого злочинного посягання. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення таємного викрадення чужого майна, повторно, в умовах воєнного стану, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав його, та з місця вчинення злочину зник. Вказаним майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_7 завдав матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_9 на суму 5117,86 грн..

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

На вказаний вирок суду прокурор подав апеляційну скрагу, в якій зазначає, що вирок суду незаконний та підлягає скасуванню. Зауважує, що судом першої інстанції фактично обставини справи не встановлено, а констатовано зміст проведеного досудового розслідування. Просить вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. 75

Позиції учасників судового провадження

Прокурор підтримала апеляційну скаргу.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З положень ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення вбачається, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За приписами ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Також, згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.06.1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» із наступними змінами, суду належить оцінити всі зібрані у справі докази, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, підсудних та інших джерелах, з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності.

Вказані вимоги Закону є імперативними та фактично зобов`язують суд не лише дослідити матеріали кримінального провадження та встановити наявність або відсутність в діях особи вини та складу кримінального правопорушення, але й з`ясувати обставини кримінального провадження та сформулювати обвинувачення, яке визнано судом доведеним.

Колегія суддів звертає увагу, що основоположними положеннями КПК України передбачено пряму норму, яка зобов`язує суд не бути «глядачем судового розгляду» та слідчим суддею в розумінні глави 21 КПК України, натомість в даному випадку судом першої інстанції фактично «перебрано» роль слідчого судді під час судового розгляду по суті, що є істотним порушенням вимог процесуального Закону.

Колегія суддів наголошує, що вирок, постановлений іменем України, є вайжливішим актом правосуддя і до його постановлення належить підходити з винятковою відповідальністю, суворо додержуючись вимог КПК України.

Наспіх, непослідовно, неохайно написаний вирок може викликати сумніви в його законності, обґрунтованості і справедливості, вирок повинен бути викладений офіційно-діловою мовою, юридично грамотно, з коротким, точним і ясним описом обставин справи, результатів дослідження доказів і висновків суду.

Мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів.

В цій частині вироку потрібно викласти весь обсяг обвинувачення, визнаного доведеним.

Суд першої інстанції наведених вимог Закону не дотримався.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та оскаржуваного рішення суду, судом першої інстанції в описовій частині вироку фактично констатується зміст підозри ОСОБА_7 , яка встановлюється під час досудового розслідування, втім не може бути предметом судового розгляду під час судового розгляду по суті.

Також в порушення положень Закону, які регулюють вимоги до вироку суду, у вступній частині вироку судом не вказано численні попередні судимості ОСОБА_7 .

Указані порушення вимог КПК України необхідно визнати істотними, оскільки вони перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно ч. 1 п. 6 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду суду першої інстанції необхідно свої висновки щодо оцінки доказів викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу, а відтак прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано, усунути встановлені недоліки, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, дати відповідну оцінку доказам у їх сукупності та ухвалити законне й обґрунтоване рішення, яке б відповідало вимогам ст. 370 КПК України. Також слід ретельно перевірити апеляційні доводи прокурора про те, що звільнення ОСОБА_7 на підставі ст. 75 КК від відбування основного покарання є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки звільнення не сприяє меті покарання, виправленню засудженого і попередженню нових злочинів та є невиправдано м`яким заходом примусу, який не можна вважати справедливим, пропорційним і співрозмірним ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2025 року відносно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Судді: