Справа № 442/4787/25
Провадження № 1-кп/442/317/2025
УХВАЛА

Іменем України

17 липня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000708 від 13.05.2025 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дрогобича Львіської області, українки, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, раніше неодноразово судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.3 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України,

учасники справи:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачена ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

встановив:

В провадженні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000708 від 13.05.2025 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.3 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України.

Ухвалою судді від 26.06.2025 по даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

В судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави. Таке підтримав з огляду на зазначені в ньому обставини.

Обвинувачений та захисник просили в задоволенні клопотання відмовити, застосувавши більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, обвинуваченого та його захисника, які просили змінити запобіжний захід на домашній арешт, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою, виходячи з наступного.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.06.2025 обвинуваченій ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб з визначенням розміру застави.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, зі ступеня тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, а також бере до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді взяття під варту, не відпали. Щодо наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків щодо обвинуваченого суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Суд вважає, що з моменту обрання ОСОБА_3 та до моменту вирішення клопотання прокурора, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися та не зменшилися.

Суд вважає доведеними в ході розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховування обвинуваченого від суду, враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 та суворість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою, що оцінені в тому числі в сукупності з даними про особу обвинуваченої; можливість перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

В даний час завершити розгляд кримінального провадження неможливо.

На підставі викладеного, суд вважає за доцільне продовжити строк дії обраного обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.3 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України, що один з яких є тяжким злочином, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 194, 200 КПК України, суд

постановив:

клопотання задоволити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 14.09.2025 включно, з визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 60560 гривень.

Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на обвинувачену ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

- прибувати до суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на строк до двох місяців з моменту звільнення з-під варти.

Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_3 з-під варти.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення обвинуваченого.

Апеляційна скарга на ухвалу подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, особою, що перебуває під вартою, у той самий строк з моменту вручення йому ухвали.

Повний текст ухвали складено 17.07.2025.

Головуючий суддя ОСОБА_1