Справа № 199/7134/23
В И Р О К

іменем України

06 серпня 2025 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі:

Головуючий - суддя ОСОБА_1

За участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6

ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000299, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Тальне, Тальнівського р-ну, Черкаської обл., громадянина України, з повною середньою спеціальною освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

та ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Дніпропетровську, громадянина України, студента НМетАУ, холостого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ,

кожного з них у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

25 червня 2023 року, приблизно о 23:20 год., ОСОБА_6 разом з раніше знайомим ОСОБА_7 перебували поблизу будинку № 7, по вул. Шолохова в м. Дніпро. В цей час, поруч з вказаним будинком знаходився ОСОБА_4 . Побачивши останнього, ОСОБА_6 , на ґрунті таких, що раптово виникли, неприязних стосунків, вступив у словесний конфлікт з ОСОБА_4 , почавши висловлюватися нецензурною лайкою. В ході конфлікту, у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 .

Реалізуючи зазначений злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , 25 червня 2023 року, приблизно о 23:20 год., знаходячись поблизу будинку № 7 по вул. Шолохова в м. Дніпро, ОСОБА_6 наблизився до потерпілого ОСОБА_4 з переду, та, перебуваючи на відстані близько 1-го метра, обличчям до обличчя потерпілого, своїми обома руками, штовхнув від себе ОСОБА_4 в область грудної клітини. Від вказаного поштовху потерпілий не втримав рівновагу та з висоти власного зросту впав на асфальтне покриття на сідниці.

Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , побачивши, що потерпілий намагається підвестись, ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що голова є життєва важливим органом людини, бажаючи спричинити потерпілому тілесні ушкодження, діючи умисно, перебуваючи в безпосередній близькості до ОСОБА_4 , який знаходився на асфальтному покритті в положенні сидячи, нахилився над останнім та наніс потерпілому не менше 6-ти ударів кулаком правої руки в область скроневої ділянки голови з правої сторони, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 фізичний біль та тяжкі тілесні ушкодження, як такі що є небезпечними для життя в момент заподіяння, у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку II ступеню, перелому правої скроневої кістки, обмеженого субдурального згортку крові в ділянці перелому (14x3x15 мм), садна правої скроневої ділянки.

Після отримання вказаних ударів потерпілий залишився сидіти на асфальтному покритті, при цьому закриваючи голову обома руками.

В цей час у ОСОБА_7 , який знаходячись поруч з ОСОБА_6 ліворуч від останнього та побачив його злочинні дії, раптово виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , без попередньої змови з ОСОБА_6 .

Реалізуючи зазначений кримінально-протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , 25 червня 2023 року, приблизно о 23:20 год., знаходячись поблизу будинку № 7 по вул. Шолохова в м. Дніпро, ОСОБА_7 , наблизився до потерпілого ОСОБА_4 з правої сторони та, діючи умисно, перебуваючи в безпосередній близькості до ОСОБА_4 , який знаходився на асфальтному покритті в положенні сидячи, при цьому закриваючи голову руками, своєю правою ногою, взутою у черевик, наніс два удари в область скроневої ділянки голови потерпілого з правої сторони та не менше 6-ти ударів, кулаком правої руки в область скроневої ділянки голови потерпілого з правої сторони, спричинивши потерпілому ОСОБА_4 фізичний біль.

Внаслідок отриманих ударів, потерпілий продовжував знаходитись на асфальтному покритті в положенні лежачи, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вважаючи свої дії доведеними до кінця, залишили місце вчинення кримінальних правопорушень.

ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, зазначених в зміненому прокурором обвинувальному акті, визнав частково та показав, що 25 червня 2023 року він зустрівся зі своїм товаришем ОСОБА_7 та в подальшому вони разом прийшли на набережну, яка знаходиться на ж/м Ломівський м. Дніпра. Надалі, знаходячись на набережній, вони побачили двох дівчат, з однією з яких привітався його друг ОСОБА_7 . Разом із дівчатами було ще два хлопця з якими ані він, ані ОСОБА_7 знайомі не були. Після чого, приблизно через 5-10 хвилин вони знову побачили тих самих хлопців, які вже йшли у зворотному напрямку та без дівчат. Близько о 23 години вони вирішили розходитись по домам та ОСОБА_7 пішов проводити його на маршрутку. В цей момент їх наздогнали двоє хлопців, яких вони бачили раніше в компанії дівчат. Зрівнявшись із ними, хлопець, як потом стало відомо потерпілий на ім`я ОСОБА_10 , з яким він до цього був не знайомий, проте бачив на районі та під час спортивних змагань, запитував, як в них справи. На це він відповів, що нормально, після чого, інший хлопець, як в подальшому стало відомо свідок на ім`я ОСОБА_11 , якого він також до події не знав, почав вибачатися за поведінку ОСОБА_10 та вказав, що той перебрав з алкоголем. В свою чергу він всіляко демонстрував, що не бажає спілкуватись ані з ОСОБА_10 , ані з ОСОБА_11 , проте ОСОБА_10 продовжував намагання завести розмову, зазначаючи, що знає його, на що він сказав: «Ну знаєш, і знаєш. Молодець, йди прямо». Після цього ОСОБА_10 , змінивши свою поведінку, яка стала більш агресивною, сказав: «Чого ти мене посилаєш». В цей час ОСОБА_11 намагався потерпілого заспокоїти, а той продовжував поводити себе агресивно. В свою чергу, вони зі ОСОБА_7 продовжили рух та, наблизившись до пішохідного переходу, почули, що ОСОБА_10 наближається до них. Потерпілий підійшов до нього впритул, перекривши йому дорогу у напрямку його руху, на вимогу відійти не реагував, через що він з невеликою силою відштовхнув потерпілого. Потерпілий почав себе ще агресивніше поводити та знову дуже близько підійшов до нього, внаслідок чого він повторно того відштовхнув вже сильніше, від чого ОСОБА_10 , спотикнувшись, впав на землю, однак дуже швидко піднявся. Вважаючи, що на цьому їх спілкування завершено, він розвернувся у напрямку свого руху, однак почув у себе за спиною, що потерпілий, агресивно висловлюючись, швидко наближається до нього. На це він повернувся до потерпілого та побачив, що робить замах рукою для здійснення удару, але він ухилився від удару. Потерпілий повторно замахнувся, він знову ухилився і у відповідь наніс ОСОБА_10 один удар кулаком в область правої скроні. Від удару потерпілий впав на асфальт на сідниці, після чого різко встав та знову замахнувся на нього правою рукою. На це він знову ухилився та повторно наніс потерпілому удар кулаком в праву область щоки обличчя. І після вказаного удару потерпілий не заспокоювався, нецензурно висловлювався на його адресу та говорив йому різні образливі речі. Він сам подальші події не бачив, однак зі слів ОСОБА_7 , останній в той момент підійшов до потерпілого та дав тому ляпасу від якого потерпілий впав на землю, після чого ОСОБА_7 наніс потерпілому удар ногою по сідницям. ОСОБА_10 , вже знаходячись на землі, почав закривати голову руками. Він сам в цей час, внаслідок висловлених потерпілим образ на його адресу, своєю правою ногою також наніс один удар в область сідниць потерпілого. Після цього підбігли якісь люди та почали кричати, щоб припинили бійку, і він разом із ОСОБА_7 продовжили рух, перейшовши дорогу. Коли озирнулися, то побачили, що ОСОБА_10 в цей час підвівся та самостійно пішов. Вони із ОСОБА_7 вирішили, що з потерпілим усе добре, не розуміючи наслідків своїх дій. Усвідомлює, що нанесені ним потерпілому удари спричинили останньому тяжкі тілесні ушкодження. У зазначеному щиро розкаюється та просить його суворо не карати.

ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечив факт спричинення ним тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, та показав, що 25 червня 2023 року приблизно о 21:45 год. зустрівся зі своїм товаришем ОСОБА_6 на набережній на ж/м Ломівський м. Дніпра, де вони займалися своїми справами. До цього вони випили по 0,5 літра пива в кафе «Мірварі», де проходило святкування хрещення його племінниці. Після чого він разом із ОСОБА_6 пройшли на набережній до місця поблизу кафе «Піратська Бухта», де сиділи на лавочці. В цей час повз них проходили двоє хлопців, які рухались далі набережною. Після чого, приблизно через 5-10 хвилин, вказані хлопці повертались в напрямку Донецького Шосе. В цей час повз них на іншому боці проходили люди з дитиною, як в подальшому стало відомо, що це були його рідні, та коли їх дитина почала кричати, вказані хлопці почали кричати дитині, щоб та була тихішою. В той момент йому стало зрозуміло, що вказані хлопці були у стані алкогольного сп`яніння. Приблизно через хвилин 30-40 вказані хлопці знову проходили повз них і на той момент з ними були дві дівчини. Одну з дівчат він знав, що її звуть ОСОБА_12 , а інша - її сестра. Коли проходили повз, дівчата привіталися з ним, а один з вказаних хлопців, як йому наразі стало відомо - потерпілий ОСОБА_10 , запитав у однієї з дівчат: «Що це за лохи?», на що та останньому відповіла, що це нормальні хлопці. Почувши лише відповідь дівчини йому стало зрозуміло, що їх розмова була про них з ОСОБА_13 , однак вони вирішили не реагувати на це. В подальшому, приблизно о 23:00 год. він з ОСОБА_6 почали рухатись в бік вул. Донецьке шосе, щоб піти додому. Під час руху набережною їх наздогнали потерпілий ОСОБА_10 з другим хлопцем, якого він наразі знає як свідка ОСОБА_14 і потерпілий почав запитувати, як в них справи, на що та ОСОБА_13 сказав, що нормально, після чого, свідок ОСОБА_14 почав вибачатися за поведінку потерпілого та вказав, що той перебрав з алкоголем. Після цього потерпілий наблизився до ОСОБА_13 та сказав, що знає його та те що він випив, на що ОСОБА_6 сказав останньому: «Ну знаєш і знаєш. Молодець, йди прямо». Далі потерпілий почав поводити себе агресивно, запитувати, навіщо ОСОБА_13 його «посилав», однак ОСОБА_13 останньому повідомив, що не посилав, а сказав йти прямо, на що потерпілий відповів: «Навіщо ти посилаєш мене йти прямо?». В цей час свідок ОСОБА_14 намагався заспокоїти потерпілого, однак той продовжував поводити себе агресивно. В свою чергу, він разом із ОСОБА_6 продовжили свій рух далі. Коли підходили до пішохідного переходу, потерпілий наздогнав ОСОБА_13 та почав щось бормотати, при цьому підійшов до ОСОБА_6 дуже близько. ОСОБА_13 сказав, потерпілому відійти від нього, так як від потерпілого тхне перегаром, на що потерпілий не відреагував. Після цього ОСОБА_13 долонями обох рук відштовхнув потерпілого в область грудної клітини, на що потерпілий почав йти на ОСОБА_13 та замахнувся на нього рукою для здійснення удару. ОСОБА_13 від удару ухилився та зайшов потерпілому за спину, а той в свою чергу пройшов повз нього та ледве втримався на ногах, щоб не впасти. Далі, потерпілий знову замахнувся правою рукою для нанесення ОСОБА_13 удару, однак ОСОБА_13 знову ухилився та кулаком правої руки наніс потерпілому удар в праву частину скроні. Від удару потерпілий впав на асфальт на сідниці, після чого різко встав та знову замахнувся правою рукою на ОСОБА_13 . Той ухилися і наніс потерпілому удар кулаком в праву частину обличчя. Після нанесених ОСОБА_6 ударів потерпілий не припинив свою агресивну поведінку та почав нецензурно висловлюватися та говорити образливі речі на адресу ОСОБА_6 та на адресу родини останнього, через що він, для того щоб заспокоїти потерпілого, долонею своєї правої руки наніс потерпілому один удар по лівій щоці. Після його удару потерпілий впав на землю на сідниці та вже знаходячись на землі почав закривати голову руками. ОСОБА_13 в свою чергу своєю правою ногою наніс один удар потерпілому, а він наніс потерпілому ще один удар погою по сідницям. Після цього підбігли якісь люди та почали кричати, щоб вони не билися, після чого конфлікт був закінчено. ОСОБА_10 в цей час підвівся та самостійно пішов далі, внаслідок чого він зробив висновок, що з потерпілим усе добре та той не потребує медичної допомоги. На той момент він не розумів та не передбачав, що від його дій можуть настати тяжкі наслідки, при цьому їх настання він не бажав.

Фактичні обставини вчинення як ОСОБА_6 , так і ОСОБА_7 кримінальних правопорушень встановлені судом на підставі сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_4 показав суду, що до події знав обвинуваченого ОСОБА_6 , якого бачив на районі. 25 червня 2023 року він увечері зустрівся зі своїм другом ОСОБА_14 і в подальшому вони прийшли набережну де проводили час. Близько 23:00 год., повертаючись до дому пройшли повз ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з якими у нього виник словесний конфлікт та відбулась бійка, після чого його друг відвів його до дому. На наступний день він погано себе почував та увесь день знаходився вдома. На другий день він звернувся до лікарні де йому вказали, що у нього перелом, та наступного дня він звернувся до поліції. За яких обставин виникла бійка, хто був її ініціатором, як наносились йому тілесні ушкодження вказати не може, оскільки вже не пам`ятає, однак зазначає, що була бійка, були присутні дві особи - це ОСОБА_6 та ОСОБА_15 але хто наносив удари він не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що 25 червня 2023 року зустрівся зі своїм другом ОСОБА_16 і вони разом пішли на набережну де, зустрівшись із друзями, спільно проводили час. Приблизно о 22:50 год. вони почали розходитись по домам, та він пішов додому разом з потерпілим. Під час їх руху вони побачили двох хлопців, на що потерпілий вказав, що одного з них він умовно знає ще зі школи, та він підійшов привітатись, проте хлопці не підтримували розмови. Після чого один з них, а саме ОСОБА_6 , «послав» потерпілого нецензурною лексикою, внаслідок чого ОСОБА_10 підійшов до того впритул, на що обвинувачений ОСОБА_6 відштовхнув ОСОБА_10 від себе, від чого потерпілий впав та ОСОБА_6 одразу наніс останньому не менше 6-ти ударів в ліву скроневу частину голову. Після цього підійшов другий хлопець, а саме ОСОБА_7 , який наніс два удари ногою та не більше 5-ти ударів рукою в праву скроневу частину голови. Усе це тривало не більше 1-ї хвилини. В цей час він стояв трохи позаду та коли почав підходити, підійшло двоє незнайомих осіб, які вказали: «Що вин тут робите?!», після чого обвинувачені перестали наносити удари, а він підняв потерпілого і вони пішли до друзів, з якими до цього проводили час, після чого разом відвели ОСОБА_10 додому. Друзям про бійку нічого не розповідали. Ані «швидку», ані поліцію вони не викликали.

В суді свідок ОСОБА_17 показав, що є другом потерпілого. Саму подію він не бачив, а бачив лише вже побитого потерпілого. Влітку 2023 близько 11 вечора гуляли з потерпілим. Ще були ОСОБА_11 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . Потерпілий з ОСОБА_11 вирішили йти, бо ОСОБА_11 далеко їхати перед комендантською годиною, а решта залишилися. Десь через 10-15 хвилин вони повернулися. Було видно, що ОСОБА_10 навіть йти не може. Коли підійшли ближче, побачили садна та синці на обличчі. Спитали у ОСОБА_11 , що сталося, і той відповів, що наткнулися на хлопців, які потерпілого побили. Вони розгубилися, вирішили відвести потерпілого додому. «Швидку» не викликали. Довели ОСОБА_10 до хвіртки його двору, всередину не заходили. Зазначає, що ОСОБА_11 та ОСОБА_10 повернулися тверезі.

Допитаний судом у якості свідка ОСОБА_20 показав, що 25 червня 2023 року зустрілися з товаришами, а саме: ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 і ОСОБА_24 . Вони сиділи, розмовляли на набережній в м. Дніпро, поблизу вул. Шолохова, приблизно до 22:30 год. Після чого ОСОБА_22 разом з ОСОБА_21 пішли додому.

Свідок ОСОБА_25 показала суду, що разом із сестрою прогулювалася по набережній. Підійшли двоє раніше не знайомих їй молодиків в нетверезому стані познайомитися, хотіли провести їх додому. Одним з них, як пізніше з`ясувалося, виявився потерпілий ОСОБА_10 . Останні поводилися по-хамськи, сказали, що в кінці набережної стоїть автомобіль, запросили продовжити вечір з ними, випити. Вони з сестрою відмовили цим хлопцям близько трьох разів, проте ті не відчепилися. По дорозі ці хлопці також чіплялися до людей. З одним з цих хлопців вона пару разів конфліктувала. Вже коли вони підходили до будинку, на лавці як раз сиділи двоє хлопців, одним з яких був раніше знайомий їй ОСОБА_7 . Ті, що чіплялися до них, знову запросили їхати з ними, «ми ж не ці лохи». Вони цим хлопцям знову відмовили, а вона зробила зауваження. Після чого підійшли до будинку, обмінялися номерами та розійшлися. Це було ввечері, після 9 години. Дату пригадати не може. Що було далі, їй не відомо, лише чула, що перші і другі хлопці між собою зчепилися.

ОСОБА_26 під час допиту судом у якості свідка показала, що 25 червня 2023 року її син пішов зустрітися з друзями на набережній, яка розташована поблизу вул. Шолохова в м. Дніпро. Приблизно о 23:55 її син прийшов додому разом з ОСОБА_27 і вона побачила, що в сина сильна гематома з правої сторони голови. Вранці син розповів їй, що йшов додому разом з ОСОБА_11 , що його побили ОСОБА_13 разом з товаришем. 26 червня 2023 року син цілий день пролежав вдома та над вечір піднялася температура, через що вони поїхали до лікарні ім. Мечникова, де сину зробили КТ і нейрохірург повідомив, що в того перелом скроневої кістки та повідомив, що якщо б ще один удар, то син би не вижив.

Допитана судом у якості свідка ОСОБА_28 показала, що проживає разом з обвинуваченим ОСОБА_6 . На той час вона була в Німеччині, спілкувалися телефоном. Останній розповідав, що побилися з іншим хлопцем. Коли приїхала, спитала, що з тим хлопцем, на що ОСОБА_13 відповів, що не може до того наближатися чи спілкуватися, тому вона вирішила відвідати його сама. Знайшла будинок, вийшла мама потерпілого, в будинок не пустила. Вони поспілкувалися. Потім через 10-15 хв. прийшов сам потерпілий, якому вона пояснювала, що прийшла перепросити, що ОСОБА_6 шкодує. Запропонувала компенсацію та допомогу. Той сказав, що спитає адвоката, мати дала телефон. Коли їхала в таксі, його мама скинула номер адвоката.

За протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 18 липня 2023 року, ОСОБА_4 просить органи поліції вжити заходи до невідомих осіб, які 25 червня 2023 року приблизно о 23:20 год. за адресою: м. Дніпро, вул. Шолохова, біля будинку 7 спричинили йому тілесні ушкодження.

Місце події оглянуте 24 серпня 2023 року за участі ОСОБА_4 та за протоколом огляду місця події встановлено, що ним є ділянка місцевості, розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Шолохова на Ломівській набережній. В ході огляду потерпілий ОСОБА_4 вказав, що обставини мали місце на тротуарі поблизу знаку пішохідного переходу. Таким чином було встановлено, що тротуарна доріжка йде від Набережної до пішохідного переходу поблизу будинку № 7 по вул. Шолохова.

Згідно з проколом пред`явлення особи для впізнання від 18 липня 2023 року, потерпілий ОСОБА_4 серед чотирьох пред`явлених для впізнання осіб впізнав ОСОБА_29 як одного з чоловіків, які 25 червня 2023 року нанесли йому тілесні ушкодження.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 18 липня 2023 року, потерпілий ОСОБА_4 серед чотирьох пред`явлених осіб впізнав ОСОБА_7 як одного з чоловіків, які 25 червня 2023 року спричинили йому тілесні ушкодження і який наніс не менше 2 ударів правою ногою в область голови та не менше п`яти ударів кулаком правої руки в область обличчя та в голову.

За протоколом проведення слідчого експерименту від 13 липня 2023 року, ОСОБА_4 показав, як 25 червня 2023 року на нього напали двоє нападників та побили. Нападник № 1 ( ОСОБА_13 ) двома руками відштовхнув його, від чого він впав з бордюру і приземлився на сідниці. Він намагався встати з вказаного положення, трохи повертаючись ліворуч, але в цей час нападник № 1 наніс йому удар кулаком правої руки в область голови, а саме у скроневу область праворуч. Він намагався закрити обличчя руками та лежав на спині, а нападник № 1 наніс не менше шести ударів кулаком правої руки в область його голови. Між першим та іншими ударами пройшло 2-3 секунди. В цей час нападник № 2, знаходячись приблизно в 2-х метрах він нього, наблизившись з правого боку, наніс удар правою ногою в область голови, котру він прикривав двома руками, за котрими прослідував ще один аналогічний удар ногою від нападника № 2. Між ударами нападника № 1 та № 2 різниця в пару секунд. Коли він продовжував знаходитися в положенні лежачи, нападник № 2 наніс кулаком правої руки не менше шести ударів в скроневу праву частину його голови.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 2242е від 24 липня 2023 року, у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку II ступеню, перелом правої скроневої кістки, обмежений субдуральний згорток крові в ділянці перелому (14x3x15 мм), садно правої скроневої ділянки, що спричинені від не менш ніж одного удару тупого твердого предмету в праву скроневу ділянку голови, в термін, на який вказує потерпілий, тобто 25.06.2023 року. Встановлені тілесні ушкодження, за своїм характером, відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя, що відповідає вимогам п. 2.1.3. «б» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року, №6. Встановлені тілесні ушкодження не відображають на собі конструктивних властивостей травмуючого предмету, тому конкретизувати його неможливо, таким могла бути й рука, стиснена в кулак, нога, взута у взуття, або інший тупий твердий предмет, що має аналогічні травмуючи властивості. Характер та локалізація тілесних ушкоджень, виключає можливість їх спричинення власноруч, та при самостійного падінні з висоти власного зросту на рівне тверде покриття. За локалізацією встановлених тілесних ушкоджень можливо лише встановити місце дії травмуючого предмету (права скронева ділянка), а не взаємне розташування потерпілого та нападника. Механізм виникнення встановлених тілесних ушкоджень відповідає механізму їх спричинення, на який вказано в протоколі слідчого експерименту, проведеного 19 липня 2023 року, за участі потерпілого ОСОБА_4 . Удари (удар), що були спричинені в праву скроневу ділянку голови, спричинили встановлені тілесні ушкодження.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 18 липня 2023 року, свідок ОСОБА_14 серед чотирьох пред`явлених для впізнання осіб впізнав ОСОБА_29 як одного з чоловіків, які 25 червня 2023 року нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_4 .

За протоколом пред`явлення особи для впізнання від 18 липня 29023 року, сідок ОСОБА_14 серед чотирьох пред`явлених осіб впізнав ОСОБА_7 як одного з чоловіків, які 25 червня 2023 року спричинили ОСОБА_4 тілесні ушкодження і який наніс не менше 2 ударів правою ногою в область голови та не менше п`яти ударів кулаком правої руки в область обличчя та в голову.

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 20 липня 2023 року, свідок ОСОБА_14 показав, як 25 червня 2023 року близько 23:10 год. нападник № 1 двома руками штовхнув ОСОБА_10 в грудну клітку, через що останній перечепився через бордюр та впав за нього на сідниці. Після цього ОСОБА_10 намагався встати з положення сидячи через правий бік, але в цей час нападник № 1 наніс удар кулаком правої руки в область голови ліворуч, знаходячись праворуч від ОСОБА_10 . Після цього ОСОБА_10 прикривав своє обличчя обома своїми руками, після чого нападник № 1, знаходячись праворуч від ОСОБА_10 , наніс ще один удар кулаком правої руки в область голови ОСОБА_10 праворуч. Після цього, нападник № 1 та № 2 знаходячись праворуч та ліворуч відповідно, почали наносити удари почергово з двох сторін в область голови ОСОБА_10 .

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 2252е від 24 липня 2023 року, механізм виникнення встановлених тілесних ушкоджень відповідає механізму їх спричинення, на який вказано в протоколі слідчого експерименту, проведеного 20 липня 2023 року за участі свідка ОСОБА_14 .

За протоколом проведення слідчого експерименту від 29 серпня 2023 року, ОСОБА_6 в якості підозрюваного показав, як 25 червня 2023 року близько 23:10 двома рукам штовхнув в грудну клітину потерпілого, після чого потерпілий спробував нанести йому один удар правою рукою. В свою чергу, він ухилився від удару і кулаком своєї правої руки наніс один удар в область щоки з правої сторони обличчя. Далі він показав, що потерпілий ще раз замахнувся та він ухилився від удару та своєї рукою наніс удар в область правої щоки, внаслідок чого потерпілий впав та зразу підвівся. Далі ОСОБА_6 показав, що ОСОБА_7 наніс потерпілому правою рукою по лівій щоці удар відкритою долонею, внаслідок чого потерпілий впав на землю та закрився руками, прикриваючи область голови, а він, в свою чергу, своєю правою ногою наніс удар в область голови потерпілого. Після цього показав, що ОСОБА_7 наніс удар по попереку правою ногою.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 2790е від 30 серпня 2023 року, механізм виникнення встановлених тілесних ушкоджень не суперечить механізму їх спричинення, на який вказано в протоколі слідчого експерименту, проведеного 29 серпня 2023 року, за участю підозрюваного ОСОБА_6 .

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 29 серпня 2023 року, ОСОБА_7 в якості підозрюваного показав, як 25 червня 2023 року близько 23:10 год. ОСОБА_6 двома рукам штовхнув в грудну клітину потерпілого, після чого потерпілий спробував нанести йому один удар правою рукою. В свою чергу, ОСОБА_6 ухилився та наніс удар кулаком правої руки в область правої щоки та наніс ще один удар в праву щоку кулаком правої руки. Він, в свою чергу, своєї правою долонею наніс один удар по лівій щоці потерпілого, після чого потерпілий впав, а ОСОБА_6 наніс йому один удар правою ногою по голові. Далі той ліг на землю, а він наніс потерпілому удар по сідницях своєю правою ногою.

За висновком судово-медичної експертизи № 2791е від 30 серпня 2023 року, механізм виникнення встановлених тілесних ушкоджень не суперечить механізму їх спричинення, на який вказано в протоколі слідчого експерименту, проведеного 29 серпня 2023 року за участю підозрюваного ОСОБА_7 .

Допустимість досліджених судом доказів учасниками провадження не оспорюється і всі докази, покладені судом в обґрунтування вироку, визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані уповноваженими особами, з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, і судом не встановлено суттєвих процедурних недоліків, які б «зруйнували» чи звузили права обвинувачених, або ж обмежили їх в можливостях їх ефективного використання.

Надаючи оцінку сукупності досліджених доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, і одночасно оцінюючи достовірність досліджених судом доказів, суд враховує, що учасниками судового розгляду не оспорюються сам факт, час та місце спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , а також ступінь їх тяжкості, і такі обставини поза всяким сумнівом достатньо доведені сукупністю вищенаведених доказів.

При цьому, стороною захисту оспорюється факт нанесення ОСОБА_7 потерпілому таких ударів, які могли б спричинити останньому тяжкі тілесні ушкодження, а також сторона захисту посилається на значно меншу кількість ударів, які наніс кожен з обвинувачених.

Так, за викладом фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, ОСОБА_6 наніс ОСОБА_4 не менше 6-ти ударів кулаком правої руки в область скроневої ділянки голови з правої сторони, після чого ОСОБА_7 , діючи спільно, без попередньої змови, з ОСОБА_6 , своєю правою ногою, взутою у черевики, наніс два удари в область скроневої ділянки голови потерпілого з правої сторони та ще не менше 6-ти ударів кулаком правої руки в область скроневої ділянки голови потерпілого з правої сторони. Внаслідок спільних злочинних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спричинили потерпілому ОСОБА_4 фізичний біль та тілесні ушкодження.

Оцінюючи доводи сторони захисту в частині незгоди з зазначеною прокурором кількістю ударів, які наніс потерпілому кожен з обвинувачених, суд виходить з того, що обидва обвинувачені в судовому засіданні вказали, що ОСОБА_6 наніс ОСОБА_4 два удари кулаком в праву частину голови, ногою удар по сідницях, а ОСОБА_7 наніс потерпілому долонею удар по лівій щоці та удар ногою по сідницях. Аналогічний механізм нанесення потерпілому тілесних ушкоджень показали як ОСОБА_6 , так і ОСОБА_7 під час слідчих експериментів за їх участі на стадії досудового розслідування.

В той же час, потерпілий ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування під час слідчого експерименту за його участі показав, як ОСОБА_6 наніс йому один удар кулаком правої руки в скроневу область голови потерпілого, після чого не менше шести ударів кулаком правої руки в область голови, після чого ОСОБА_7 наніс два удари правою ногою в область голови та кулаком правої руки не менше шести ударів в праву скроневу частину голови.

Свідок ОСОБА_14 під час слідчого експерименту за його участі показав, як ОСОБА_6 наніс один удар кулаком правої руки в скроневу область голови потерпілого, після чого один удар кулаком правої руки в область голови, після чого ОСОБА_7 наніс два удари правою ногою в область голови праворуч та кулаком правої руки не менше шести ударів в праву скроневу частину голови, а після цього обидва обвинувачені наносили удари руками почергово з двох сторін в область голови.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показав, що ОСОБА_6 наніс потерпілому кулаком не менше шести ударів в ліву скроневу частину голову, після чого ОСОБА_7 наніс потерпілому два удари ногою та не більше п`яти ударів рукою в праву скроневу частину голови.

Для усунення зазначених розбіжностей в судовому засіданні проводилися одночасні допити обвинувачених з потерпілим та зі свідком ОСОБА_14 , однак таким чином розбіжності усунути не вдалося.

Суд виходить з того, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 є особами, заінтересованими в результаті розгляду справи, тоді як свідок ОСОБА_14 такого приватного інтересу не має. В судовому засіданні не встановлені підстави для обмови вказаним свідком обвинувачених.

При цьому, відмінності між повідомленим свідком ОСОБА_14 і потерпілим ОСОБА_4 механізмом спричинення тілесних ушкоджень є несуттєвими, пояснюються індивідуальними особливостями сприйняття та запам`ятовування інформації та не є підставою для того, щоб ставити покази вказаних осіб під сумнів.

Щодо показів потерпілого ОСОБА_4 в частині того, що він через отриману травму голови на цей час не може пригадати усі деталі подій, то суд наголошує на тому, що такий стан пам`яті потерпілого є наслідком вчиненого щодо нього злочину і не може впливати на допустимість чи достовірність результатів слідчих дій за його участі на стадії досудового розслідування.

На підставі викладеного, суд надає перевагу показам ОСОБА_4 і ОСОБА_14 , які визнає достовірними, та відхиляє у відповідній частині покази обвинувачених.

Оцінені в сукупності:

-покази свідка ОСОБА_14 щодо кількості та послідовності ударів, які наніс потерпілому кожен з обвинувачених;

-результати слідчих експериментів за участі свідка ОСОБА_14 і потерпілого ОСОБА_4 ;

-висновки судово-медичних експертиз № 2242е від 24 липня 2023 року та № 2252е від 24 липня 2023 року;

поза всяким розумним сумнівом доводять, що ОСОБА_6 наніс ОСОБА_4 не менше 6-ти ударів кулаком правої руки в область скроневої ділянки голови з правої сторони, після чого ОСОБА_7 правою ногою, взутою у черевик, наніс два удари в область скроневої ділянки голови потерпілого з правої сторони, після чого не менше 6-ти ударів кулаком правої руки в область скроневої ділянки голови потерпілого з правої сторони.

Відповідні доводи сторони захисту в цій частині судом відхиляються, оскільки сторона захисту оцінює і тлумачить досліджені судом докази на свій лад, вибірково, спотворюючи їх зміст та відособлено від інших доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність.

Оцінюючи те, дії кого з обвинувачених перебувають в причинно-наслідковому зв`язку зі спричиненням потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, суд враховує, що:

- за висновком судово-медичної експертизи № 2242е від 24 липня 2023 року механізм виникнення встановлених у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень відповідає механізму їх спричинення, на який вказано в протоколі слідчого експерименту, проведеного 19 липня 2023 року, за участі останнього (удари в голову потерпілому наносили обидва нападника);

- за висновком висновку судово-медичної експертизи № 2252е від 24 липня 2023 року, механізм виникнення встановлених у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень відповідає механізму їх спричинення, на який вказано в протоколі слідчого експерименту, проведеного 20 липня 2023 року за участі свідка ОСОБА_14 (удари в голову потерпілому наносили обидва нападника);

- за висновком судово-медичної експертизи № 2790е від 30 серпня 2023 року, механізм виникнення встановлених у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень не суперечить механізму їх спричинення, на який вказано в протоколі слідчого експерименту, проведеного 29 серпня 2023 року, за участю підозрюваного ОСОБА_6 (удари в голову потерпілому наносив лише ОСОБА_6 );

- за висновком судово-медичної експертизи № 2791е від 30 серпня 2023 року, механізм виникнення встановлених у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень не суперечить механізму їх спричинення, на який вказано в протоколі слідчого експерименту, проведеного 29 серпня 2023 року за участю підозрюваного ОСОБА_7 (удари в голову потерпілому наносив лише ОСОБА_6 ).

Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_30 роз`яснив вище наведені висновки та показав, що виявлені у ОСОБА_4 тяжкі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку II ступеню, перелом правої скроневої кістки, обмежений субдуральний згорток крові в ділянці перелому (14x3x15 мм), садно правої скроневої ділянки, моли бути спричинені як внаслідок одного удару в праву скроневу ділянку потерпілого, так і від сукупності ударів в цю ділянку. При цьому, достовірно визначити таку кількість ударів (один, чи декілька), я також наслідком ударів кого з обвинувачених є вказані тілесні ушкодження, судово-експертним шляхом неможливо.

Суд враховує, що усі без виключення очевидці події підтверджують нанесення ОСОБА_6 ударів в голову потерпілого і за висновками судово-медичних експертиз № 2242е від 24 липня 2023 року, № 2252е від 24 липня 2023 року, № 2790е від 30 серпня 2023 року та № 2791е від 30 серпня 2023 року, вищевказані тілесні ушкодження могли бути спричинені від ударів, які наносив ОСОБА_6 .

При цьому, за висновками судово-медичних експертиз № 2790е від 30 серпня 2023 року та № 2791е від 30 серпня 2023 року, такі тілесні ушкодження могли бути спричинені ОСОБА_4 від ударів, які наносив лише ОСОБА_6 , а за висновками судово-медичних експертиз № 2242е від 24 липня 2023 року, № 2252е від 24 липня 2023 року такі тілесні ушкодження могли бути спричинені сукупністю ударів, які наносили і ОСОБА_6 , і ОСОБА_7 .

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 28 КК України, кримінальне правопорушення визнається таким, що вчинене групою осіб, якщо у ньому брали участь декілька (два або більше) виконавців без попередньої змови між собою.

При цьому, за приписами ч. 2 ст. 27 КК України, виконавцем (співвиконавцем) є особа, яка у співучасті з іншими суб`єктами кримінального правопорушення безпосередньо чи шляхом використання інших осіб, що відповідно до закону не підлягають кримінальній відповідальності за скоєне, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене цим Кодексом.

Системний аналіз зазначених норм дає суду підстави для висновку, що для кваліфікації кримінального правопорушення як такого, що вчинений співвиконавцями, обов`язковою умовою є безпосереднє виконання такими співвиконавцями діянь (усіх, або їх частини), що становлять об`єктивну сторону кримінального правопорушення.

Так, за сталою судовою практикою, кожна з осіб, яка з умислом на спричинення тяжких тілесних ушкоджень завдала потерпілому ушкодження, незалежно від того, яке з них виявилося безпосередньою причиною таких тяжких тілесних ушкоджень, повинна нести відповідальність як співвиконавець. Співвиконавцями спричинення тяжких тілесних ушкоджень є також особи, котрі хоча й не вчиняли дій, якими безпосередньо було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, але, будучи об`єднаними з іншими співвиконавцями кримінального правопорушення єдиним умислом, здійснили частину дій, які група вважала необхідною для реалізації цього умислу.

За викладом фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, тобто за визначеними стороною обвинувачення межами судового розгляду, у ОСОБА_7 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 і він почав наносити удари останньому вже після того, як ОСОБА_6 наніс декілька ударів в голову потерпілого, отже ОСОБА_7 не був співучасником спричинення ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 тих тілесних ушкоджень, які були завдані ударами ОСОБА_6 до того, як ОСОБА_7 , приєднався до побиття потерпілого.

Таким чином, досліджені судом докази допускають варіативність діянь, які спричинили тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_4 і які могли бути нанесені як лише ОСОБА_6 , до того, як ОСОБА_7 приєднався до побиття потерпілого, так і спільними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. вищенаведене рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Суд виходить з того, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (п.п. 22-26 постанови Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к).

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Наявність причинно-наслідкового зв`язку між нанесенням ОСОБА_6 ударів в область голови ОСОБА_4 та спричиненням останньому тяжких тілесних ушкоджень є безсумнівною, в той час як наявність такого причинно-наслідкового зв`язку з діями ОСОБА_7 експертом не виключається, однак однозначно і не встановлюється.

Так само, виявлені у ОСОБА_4 тяжкі тілесні ушкодження могли бути спричинені останньому як ударами ОСОБА_6 , нанесеними до приєднання ОСОБА_7 до побиття потерпілого, так і сукупністю ударів як до приєднання, так і після приєднання ОСОБА_7 до побиття потерпілого.

Суду не було надано доказів, які б дозволили усунути зазначені сумніви.

Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, ніж та, яку підтримує обвинувачення, як виснував Верховний Суд у вищевказаній постанові, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Оскільки суду не надано доказів, які б спростували розумний сумнів в тому, що тяжкі тілесні ушкодження були спричинені ОСОБА_4 об`єднаними єдиним злочинним умислом спільними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а не діями лише ОСОБА_6 до приєднання ОСОБА_7 до побиття потерпілого, і наявні сумніви підлягають тлумаченню на користь обвинувачених, суд вважає недоведеним факт спричинення діяннями ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 і, відповідно, спричинення ОСОБА_6 таких тілесних ушкоджень потерпілому не самостійно, а групою осіб зі ОСОБА_7 .

В той же час, сукупність досліджених судом доказів доводить, що нанесені ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_4 удари спричинили останньому фізичний біль, що охоплюється формулюванням висунутого останньому обвинувачення та дає можливість суду кваліфікувати дії ОСОБА_7 за відповідною статтею особливою частини КК України, яка передбачає відповідальність за вказані діяння.

Таким чином, в порядку ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, судом виключено посилання на спричинення ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 у групі осіб з ОСОБА_6 , а діяння обох обвинувачених підлягають перекваліфікації згідно встановлених судом фактичних обставин в бік пом`якшення, чим не погіршується становище обвинувачених.

Щодо доводів сторони захисту про відсутність у ОСОБА_6 умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , то за сукупності встановлених судом обставин справи, дії ОСОБА_6 зі спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень носили умисний характер, оскільки ОСОБА_6 , наносячи потерпілому удари кулаком в область голови, достеменно усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій і передбачав (не міг не передбачати), що внаслідок такої його поведінки буде заподіяно шкоду здоров`ю ОСОБА_4 . Водночас, наносячи потерпілому удари кулаком в область голови, ОСОБА_6 не конкретизував у своїй свідомості, яку ж саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично заподіяно ним потерпілому. Тобто в даному випадку ОСОБА_6 діяв із невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого особа хоча і бажає спричинити або свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди. У таких випадках особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно, - умисне тяжке тілесне ушкодження.

На підставі викладеного, суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, а ОСОБА_7 - за ч. 1 ст. 126 КК України, як умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є умисним, тяжким, закінченим злочином, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості фактичних наслідків правопорушення, поведінку потерпілого, що передувала спричиненню останньому тілесних ушкоджень, відомості про особу обвинуваченого.

Останній до кримінальної відповідальності притягується вперше, характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд відносить щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

На обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому, учасники провадження не посилаються і такі обставини судом не встановлені.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у виді позбавлення волі у межах санкції відповідної статті Особливої частини КК України, оскільки підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбаченого законом, не встановлені.

З огляду на зазначене, враховуючі вищевказані обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема і поведінку потерпілого, яка передувала спричиненню йому тілесних ушкоджень, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, та відсутність обставин, що його обтяжують, притягнення до кримінальної відповідальності вперше, бездоганну поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, позитивну характеристику особи ОСОБА_6 та добровільне відшкодування завданого його діями збитку, суд вважає, що наявні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

Визначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є умисним, закінченим кримінальним проступком, обставини вчинення кримінального правопорушення, поведінку потерпілого, що передувала нанесенню останньому побоїв, відсутність фактичних наслідків правопорушення, відомості про особу обвинуваченого.

Останній до кримінальної відповідальності притягується вперше, характеризується позитивно, є студентом, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд відносить щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

На обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому, учасники провадження не посилаються і такі обставини судом не встановлені.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у виді громадських робіт у межах санкції відповідної статті Особливої частини КК України, оскільки штраф через відсутність у обвинуваченого постійного джерела доходу не буде дієвим а підстави для призначення більш суворих видів покарання судом не встановлені.

Суд враховує, що ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 126 КК України, для якого п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України передбачено строк давності в два роки.

Підстави для переривання або зупинення вказаного строку давності, передбачені ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК України, на підставі досліджених судом доказів не встановлені.

Згідно вимог ч.ч. 2, 3 ст. 285 КПК України, особі, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення. Обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Оскільки змінити кваліфікацію діянь ОСОБА_7 з тяжкого злочину, строк давності за яким не минув, на кримінальний проступок суд міг лише на стадії ухвалення вироку, суд був позбавлений можливості виконати вимоги ч.ч. 2, 3 ст. 285 КПК України і роз`яснити ОСОБА_7 підставу звільнення від кримінальної відповідальності та право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. Відповідно, ОСОБА_7 не надавалася згода на звільнення його від кримінальної відповідальності з цих підстав.

Згідно з приписами ч. 5 с. 74 КК України, особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

За таких обставин, ОСОБА_7 підлягає звільненню від покарання за вчинений ним кримінальний проступок на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.

Запобіжний захід до обвинувачених станом на час ухвалення вироку не застосовується і клопотання про обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не заявлялися.

Докази на здійснення учасниками провадження процесуальних витрат, які б підлягали розподілу в порядку ст. 124 КПК України, суду не надавалися.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_31 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, та призначити йому покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.

Звільнити ОСОБА_7 від призначеного йому покарання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду за їх зверненням.

Головуючий:

06.08.2025