Провадження № 1-кс/638/1633/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м. Харків

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ ХРУП №3 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000201 від 31.10.2024, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами третьою та четвертою статті 358, частиною другою статті 364 Кримінального кодексу України (далі КК України),

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання слідчого СВ ХРУП №3 ГУ НП в Харківській області, погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000201 від 31.10.2024, стосовно ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , поклавши на підозрюваного обов?язки: заборонити залишати адресу місця реєстрації у нічний час доби (22:00 - 06:00), здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в?їзд в Україну; прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту. Клопотання обґрунтовано тим, що у невстановлений досудовим розслідуванням період часу, у ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, виник злочинний умисел спрямований на виготовлення завідомо підробленої виписки із медичної карти амбулаторного хворого, за попередньою змовою групою осіб, з метою подальшого її використання для отримання групи інвалідності у порядку, визначеному Положенням про медико-соціальну експертизу затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317.

У судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні клопотання, з підстав у ньому зазначених.

Захисник просив відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу, надав у судовому засіданні заперечення проти клопотання про обрання запобіжного заходу, у яких зазначив про необґрунтованість підозри та відсутність ризиків, на які посилається прокурор, зокрема, вказуючи на відсутність судимостей у підозрюваного, наявність постійного місця роботи, його сімейний стан, надав документи для долучення до матеріалів справи.

ОСОБА_4 підтримав позицію свого Захисника.

Слідчий суддя, заслухавши учасників процесу, розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, встановив, що 23.05.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами третьою та четвертою статті 358 КК України.

У клопотанні зазначено, що обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, як окремо так і у їх сукупності, зокрема: повідомленням про кримінальне правопорушення; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 15.04.2025; висновком експерта №48 від 02.05.2025 за результатами проведення почеркознавчої експертизи; інформацією, отриманою від ДУ «Інститут неврології, психіатрії та наркології імені П.В. Волошина» НАМН України.

Прокурор стверджує, що існують ризики що ОСОБА_4 з метою уникнення відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування та, в подальшому, від суду, у тому числі безперешкодно виїжджати за кордон, оскільки відповідно йому встановлено третю групу інвалідності (пункт 1 частини першої статті 177 КПК України) та існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може тиснути та впливати на свідків, оскільки особисто знайомий зі свідками у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та підозрюваному відомі їх анкетні дані та місце роботи (пункт 3 частини першої статті 177 КПК України).

При цьому, у клопотанні прокурор просить заборонити спілкування по суті кримінального провадження тільки зі свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Частиною другою статті 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами частини п`ятої статті 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, з усталеної практики ЄСПЛ вбачається, що існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

Тобто, суд зобов`язаний з`ясувати, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_4 міг вчинити інкриміновані йому злочини, передбачені частинами третьою та четвертою статті 358 КК України. При цьому, варто зазначити, що остаточна оцінка та кваліфікація конкретних діянь здійснюється судом під час розгляду справи по суті.

Надаючи оцінку наявності ризиків, передбачених пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України, наявністю якої прокурор, зокрема, обґрунтовує клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд зазначає, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

У рішенні від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» (Заява №17283/02) Європейський суд з прав людини щодо застосування пункту 3 статті 5 Конвенції вказав, що після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою; до того ж такі підстави мають бути чітко наведені національними судами (пункт 60).

Стосовно загрози втечі, практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейні зв`язки, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами («Becciev v.Moldova» (Бекчієв проти Молдови), пункт 59).

Європейський суд з прав людини виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейні зв`язки, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Таким чином, прокурором, не доведено ризику переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду, не надано доказів, які б підтверджували зазначені ризики, а також враховуючи поведінку підозрюваного (останній з`явився на допит до органу до судового розслідування, до суду для обрання запобіжного заходу).

Разом з цим посилання прокурора, що підозрюваний ОСОБА_4 може впливати на свідків, оскільки знайомий з ними та йому відомі їх анкетні дані і місце роботи, має місце.

Враховуючи, що ОСОБА_4 має зареєстроване місце проживання, у розшуку не перебуває, раніше не судимий, має вищу освіту, працює менеджером у ТОВ «АЛАРІС», одружений, має трьох дітей, при цьому відносно його дитини ОСОБА_13 встановлена інвалідність і ОСОБА_4 є законним його представником, злочини, які інкрімінуються ОСОБА_4 не є тяжкими або особливо тяжкими, суд дійшов висновку про можливість застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, поклавши на нього обов`язки, відповідно до статті 194 КПК України.

Керуючись статтями 177-179, 193, 194, 196, 205, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Захисника про відмову у застосуванні запобіжного заходу відмовити.

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ ХРУП №3 ГУ НП в Харківській області, погодженого прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000201 від 31.10.2024 стосовно ОСОБА_4 .

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених частинами третьою та четвертою статті 358 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на строк 60 днів до 26 липня 2025 року.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки: 1) повідомляти слідчого про зміну свого місця проживання та місця роботи; 2) утримуватися від спілкування зі свідками в вказаному кримінальному провадженні: ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 ; ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 ; ОСОБА_12 .

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відповідно до частини другої статті 179 КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого, а якщо справа перебуватиме у провадженні суду - на прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1