КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/9589/22 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/5711/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - Заступника начальника першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Київської міської прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 16 липня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про відсторонення від посади щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 16 липня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання заступника начальника відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві капітана поліції ОСОБА_9 , погодженого заступником начальника першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , про відсторонення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від посади голови правління ПрАТ «Київспецтранс» у кримінальному провадженні № 0000257 від 11.11.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1, ч. 2 ст. 197-1, ч. 2 ст. 367 КК України.

Не погоджуючись із вказаним рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні - заступник начальника першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Київської міської прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 16 липня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та відсторонити підозрюваного ОСОБА_7 від посади голови правління ПрАТ «Київспецтранс» строком на два місяці.

Обгрунтовуючи доводи скарги, прокурор посилається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною і такою, що підлягає скасуванню внаслідок невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду, а також суттєвим порушенням кримінально-процесуального закону.

Прокурор зазначає, що приймаючи рішення про відмову у відстороненні підозрюваного ОСОБА_7 від займаної ним посади, слідчим суддею проігноровані усі доводи сторони обвинувачення щодо ступеня впливу на підлеглих працівників у зв`язку з роллю керівної посади підозрюваного, кількості свідків, яких вже допитано та яких необхідно буде допитувати, а також необхідності з`ясування подальших обставин шляхом витребування стороною обвинувачення документів та відомостей, які можуть мати значення для встановлення об`єктивної істини у справі.

Поряд з цим, на думку прокурора, слідчим суддею всупереч вимог кримінального процесуального законодавства самостійно визначено обсяг доказів, які вже отримано, надавши оцінку як «поетапно кількість» та звернуто увагу прокурора на тривалий час проведення досудового розслідування, у зв`язку з чим ризики впливу на свідків та знищення або приховування речей та документів нівелюється.

Прокурор вважає, що оцінюючи докази, встановлені під час розгляду клопотання, слідчий суддя вийшов за межі своїх повноважень, оскільки саме прокурор як суб`єкт владних повноважень, наділений визначати достатність отриманих під час досудового розслідування доказів, а також в порушення принципу змагальності сторін прийняв до уваги доводи сторони захисту, відкинувши доводи сторони обвинувачення, через що помилково дійшов висновків про відсутність підстав для відсторонення підозрюваного від займаної ним посади.

08.09.2025 року від захисника ОСОБА_10 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , надійшли заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких захисник посилається на те, що прокурором не доведено жодної обставини, яка б могла слугувати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, і, фактично, зміст апеляційної скарги свідчить про незгоду прокурора з прийнятим судом рішенням, що не є підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду.

Захисник вважає ухвалу суду першої інстанції такою, що прийнята при повноті судового розгляду, при відповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, без жодних порушень вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000257 від 11.11.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1, ч. 2 ст. 197-1, ч. 2 ст. 367 КК України.

11.07.2025 року ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, а саме у службовій недбалості, тобто неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки державним та громадським інтересам.

15.07.2025 року заступник начальника відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві капітан поліції ОСОБА_9 , за погодження з заступником начальника першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням про відсторонення підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від посади голови правління ПрАТ «Київспецтранс» у кримінальному провадженні № 0000257 від 11.11.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1, ч. 2 ст. 197-1, ч. 2 ст. 367 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , будучи головою правління ПрАТ «Київспецтранс» (), неналежно виконував та виконує свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, внаслідок чого ПрАТ «Київспецтранс» здійснило засмічення земельних ділянок комунальної форми власності, тим самим спричинивши тяжкі наслідки охоронюваним законом державним та громадським інтересам.

Так, рішенням виконавчого комітету Київської міської ради трудящих №745 від 10.05.1971 року утворено спеціалізоване автогосподарство по санітарній очистці міста Києва «Київспецкомунтранс».

ПрАТ «Київспецтранс» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Київспецтранс», Відкритого акціонерного товариства «Київспецтранс», Державного комунального підприємства (фірми) по санітарній очистці м. Києва «Київспецтранс», виробничого об`єднання по санітарній очистці міста Києва «Києвспецтранс», спеціалізованого автогосподарства по санітарній очистці міста Києва «Київспецкомунтранс».

Відповідно до пункту 8 статуту ПрАТ «Київспецтранс» затвердженого протоколом №26 позачергових Загальних зборів акціонерів вищевказаного товариства від 28.12.2023 (надалі - Статуту) предметом господарської діяльності товариства, окрім іншого є збирання безпечних відходів, збирання небезпечних відходів, оброблення та видалення безпечних відходів, оброблення та видалення небезпечних відходів, відновлення відсортованих відходів, інша діяльність щодо поводження з відходами.

Пунктом 9.2 Статуту визначено, що ПрАТ «Київспецтранс» є юридичною особою публічного права, господарським товариством відповідно до законодавства України, і здійснює свою діяльність на комерційній основі.

Крім того, акції ПрАТ «Київспецтранс» у розмірі 51% належить територіальній громаді міста Києва та 46,8 % громадянину України ОСОБА_11 .

Пунктом 22 Статуту визначено, що органами товариства є: загальні збори акціонерів товариства; наглядова рада Товариства; правління товариства.

Згідно з пунктом 48.6 Статуту, голова Правління Товариства обирається Наглядовою радою Товариства, в порядку, передбаченому Законодавством України та Статутом Товариства.

Відповідно до пункту 2 протоколу засідання наглядової ради ПрАТ «Київспецтранс» від 24.04.2015 року ОСОБА_7 , обрано головою правління ПрАТ «Київспецтранс».

В подальшому, на підставі наказу №17 від 28.04.2015 року «Про прийняття на роботу ОСОБА_7 » ОСОБА_7 приступив до виконання посадових обов`язків Голови Правління ПрАТ «Київспецтранс» з 28.04.2015 року.

Пунктом 48.7 Статуту визначено, що голова Правління Товариства, серед іншого, виконує такі функції: організовую роботу Правління Товариства; здійснює керівництво Товариством; скликає засідання Правління Товариства та головує на них; забезпечує ведення протоколів засідань Правління Товариства; без довіреності діє від імені Товариства; представляє інтереси Товариства; вчиняє правочини від імені Товариства; видає накази та дає розпорядження, обов`язкові для виконання всіма працівниками Товариства; керує поточними справами Товариства; забезпечує виконання рішень Загальних зборів акціонерів Товариства, Наглядової ради Товариства, Правління Товариства; приймає рішення щодо вчинення правочинів Товариством правочинів, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, складає 10 (десять) відсотків активів Товариства за даними останньої річної фінансової звітності Товариства; призначає на посаду та звільняє з посади працівників Товариства, затверджує конкретні розміри ставок заробітної плати і посадових окладів працівників Товариства; призначає на посаду та звільняє з посади керівників дочірніх підприємств, філій та представництв Товариства; затверджує штатний розпис філій, представництв та дочірніх підприємств Товариств; підписує договори та контракти з членами Наглядової ради Товариства, якщо інше не буде встановлене рішенням Загальних зборів акціонерів Товариства; розпоряджається коштами та майном Товариства відповідно до Статуту Товариства та законодавства України; відкриває поточний, валютний та інші рахунки в будь-якому банку України та за кордоном для зберігання коштів і здійснення всіх видів розрахунків, кредитних та касових операцій Товариства; підписує доручення та довіреності від Товариства; вживає заходів для заохочення працівників Товариства, накладає стягнення на працівників Товариства у порядку та у випадках передбачених законодавством України; керує роботою структурних підрозділів Товариства.

Таким чином, ОСОБА_7 наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями і відповідно ч. 3 ст. 18 КК України є службовою особою.

Приписами ст. 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Так, ст. 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, яке перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно ст. 2 Закону України «Про охорону земель» визначено, що об`єктом особливої охорони держави є всі землі в межах території України.

Статтею 45 Закону України «Про охорону земель» визначено, що господарська та інша діяльність, яка зумовлює забруднення земель і ґрунтів понад установлені гранично допустимі концентрації небезпечних речовин, забороняється.

Статтею 46 Закону України «Про охорону земель» визначено, що підприємства, установи та організації, а також громадяни, діяльність яких пов`язана з накопиченням відходів, зобов`язані забезпечувати своєчасне вивезення таких відходів на спеціальні об`єкти, що використовуються для їх збирання, зберігання, оброблення, утилізації, видалення, знешкодження і захоронення.

Забороняється несанкціоноване скидання і розміщення відходів у підземних горизонтах, на території міст та інших населених пунктів, на землях природно-заповідного та іншого природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, у межах водоохоронних зон та зон санітарної охорони водних об`єктів, в інших місцях, що може створювати небезпеку для навколишнього природного середовища та здоров`я людини.

Приписами ст. 5 Закону України «Про відходи» визначено, що основними принципами державної політики у сфері поводження з відходами є пріоритетний захист навколишнього природного середовища та здоров`я людини від негативного впливу відходів, забезпечення ощадливого використання матеріально-сировинних та енергетичних ресурсів, науково обґрунтоване узгодження екологічних, економічних та соціальних інтересів суспільства щодо утворення та використання відходів з метою забезпечення його сталого розвитку.

Статтею 17 Закону України «Про відходи» окрім іншого, визначено, що суб`єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов`язані запобігати утворенню та зменшувати обсяги утворення відходів, на основі матеріально-сировинних балансів виробництва виявляти і вести первинний поточний облік кількості, типу і складу відходів, що утворюються, збираються, перевозяться, зберігаються, обробляються, утилізуються, знешкоджуються та видаляються, і подавати щодо них статистичну звітність у встановленому порядку, не допускати змішування відходів, якщо це не передбачено існуючою технологією та ускладнює поводження з відходами або не доведено, що така дія відповідає вимогам підвищення екологічної безпеки, не допускати зберігання та видалення відходів у несанкціонованих місцях чи об`єктах, здійснювати контроль за станом місць чи об`єктів розміщення власних відходів, відшкодовувати шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу, здоров`ю та майну громадян, підприємствам, установам та організаціям внаслідок порушення встановлених правил поводження з відходами, відповідно до законодавства України, виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством, щодо запобігання забрудненню навколишнього природного середовища відходами.

Пунктом 2 та 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про управління відходами» визначено, що основними цілями державної політики у сфері запобігання утворенню та управління відходами є захист здоров`я людей, навколишнього природного середовища від негативного впливу відходів та здійснення заходів у сфері управління відходами без загрози здоров`ю людей та спричинення шкоди навколишньому природному середовищу в межах встановлених нормативів шкідливого впливу фізичних факторів.

Приписами ч. 2 ст. 13 Закону України «Про управління відходами» визначено, що для сприяння відновленню відходів забезпечується їх роздільне збирання. Змішування відходів з іншими відходами чи матеріалами, якщо такі дії ускладнюють операції з відновлення, забороняється.

Частиною 2 ст. 17 Закону України «Про управління відходами» окрім іншого, визначено, що суб`єкти господарювання у сфері управління відходами зобов`язані дотримуватися вимог щодо збирання, перевезення та оброблення відходів, не допускати змішування відходів, що можуть бути відновлені, з відходами, що не можуть бути відновлені, забезпечувати здійснення операцій з оброблення відходів на об`єктах оброблення відходів, забезпечувати утримання в належному санітарному і технічному стані об`єктів оброблення відходів, забезпечувати дотримання правил техніки безпеки та пожежної безпеки на них.

Крім того, статтею 63 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що на території рекреаційних зон забороняються господарська та інша діяльність, що негативно впливає на навколишнє природне середовище або може перешкодити використанню їх за цільовим призначенням.

Частиною 3 статті 52 Земельного кодексу України передбачено, що на землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель.

Статтею 116 Земельного кодексу України передбачено підстави набуття права на землю, зокрема, придбання права на землю громадянами та юридичними особами, що здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішень відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Статтею 125 Земельного кодексу України проголошено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Приписами статті 164 Земельного кодексу України встановлено, що охорона земель, окрім іншого, включає обґрунтування і забезпечення досягнення раціонального землекористування, захист сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників від необгрунтованого їх вилучення для інших потреб, захист земель від ерозії, селів, підтоплення, заболочування, вторинного засолення, переосушення, ущільнення, забруднення відходами виробництва, хімічними та радіоактивними речовинами та від інших несприятливих природних і техногенних процесів.

Відповідно до ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи несуть кримінальну відповідальність за самовільне зайняття земельних ділянок.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Рішенням виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 10.06.1985 №483/3 «Про відведення земельної ділянки спеціалізованому автогосподарству по санітарній очистці міста «Київспецкомунтранс» виконкому міськради для розміщення полігону по знешкодженню комунально-побутових і будівельних відходів по вул. Червонопрапорній у Московському районі» відведено спеціалізованому автогосподарству по санітарній очистці міста «Київспецкомунтранс» земельну ділянку, площею 35 га, для організації полігону по знешкодженню комунально-побутових і будівельних відходів.

На підставі пункту 1 рішення № 1055 від 30.10.1986 «Про внесення часткових змін до рішення виконкому міськради від 10.06.1985 №483/3» пункт перший рішення виконкому міськради від 10.06.1985 №№483/3 в частині організації полігону по знешкодженню комунально- побутових відходів вважати таким, що втратив чинність.

Відповідно до пункту 2 рішення № 1055 від 30.10.1986 «Про внесення часткових зміні до рішення виконкому міськради від 10.06.1985 №483/3» назву рішення виконкому міськради від 10.06.1985 №483/3» викласти в такій редакції: «Про відведення земельної ділянки управлінню по санітарній очистці міста «Київспецтранс» виконкому міськради для розміщення полігону будівельних відходів по вул. Червонопрапорній у Московському районі».

На виконання рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 10.06.1985 № 483/3, зі змінами на підставі рішення № 1055 від 30.10.1986, побудовано полігон ВБВ № 6 та введено в експлуатацію карти складування відходів: перша черга - відповідно до акту Державної приймальної комісії про прийняття до експлуатації закінченого будівництвом об`єкту від 30.06.1992; друга черга - відповідно до акту Державної приймальної комісії про прийняття до експлуатації закінченого будівництвом об`єкту від 28.09.1995, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 05.10.1995 №72.

В подальшому, майно територіальної громади (карти складування відходів полігону ВГВ № 6) передано у користування ПрАТ «Київспецтранс» відповідно до рішення Київської міської ради від 27.11.2009 № 717/2786 «Про передачу майна комунальної власності територіальної громади м. Києва у володіння та користування відкритому акціонерному товариству «Київспецтранс», угоди на володіння та користування майном територіальної громади м. Києва від 31.05.2012 № 14 та Додаткової угоди № 6 від 23.05.2019.

Таким чином, ПрАТ «Київспецтранс» користується полігоном великих будівельних відходів № 6, що розташований за адресою: вул. Пирогівський шлях, 94-96, в Голосіївському районі м. Києва, де здійснює діяльність, пов`язану з поводженням з відходами.

У невстановлений в ході досудового розслідування час, але не раніше з 01.01.2017 та по теперішній час, ОСОБА_7 , будучи службовою особою юридичної особи публічного права, будучи наділеним організаційно-розпорядчими та адміністративно- господарськими функціями, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, в порушення вимог ст.ст. 13,14 Конституції України, ст.ст. 52, 63, 116, 124, 125, 164, 211 Земельного кодексу України, ст.ст. 2, 45, 46 Закону України «Про охорону земель», ст.ст. 5, 17 Закону України «Про відходи», ст.ст. 1, 13, 17 Закону України «Про управління відходами», ст. 63 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», статуту ПрАТ Київспецтранс», не передбачаючи настання негативних наслідків, хоча повинен був та мав можливість їх передбачити, допустив зберігання та складування великогабаритних, будівельних та інших відходів на частині земельної ділянки з кадастровим номером :79:095:0177, площею 1,6 га., вартістю 19 390 744,00 грн., яка належить територіальній громаді міста Києва, частині земельної ділянки з кадастровим номером :79:095:1000, площею 3,1 га., вартістю 8 548 814,20 грн., яка належить територіальній громаді міста Києва, засмічення земельних ділянок з кадастровими номерами :79:096:0018 площею 7,2 га, внаслідок завезення, розміщення та захоронення великогабаритних, будівельних та інших відходів на території земель житлової та громадської території, за адресою: м. Київ, вул. Пирогівський шлях, 94-96, яка використовується ТОВ «Профпереробка» з порушенням вимог земельного та природоохоронного законодавства України, чим заподіяв шкоду в розмірі 1 141 711 200 грн., :79:095:0177 площею 1,6 га, внаслідок завезення, розміщення та захоронення великогабаритних, будівельних та інших відходів на території земель сільськогосподарського призначення, за адресою: м. Київ, вул. Пирогівський шлях, 94-96, власником якої є територіальна громада м. Києва, чим заподіяв шкоду в розмірі 286 665 600 грн, :79:095:1000 площею 3,1 га, внаслідок завезення, розміщення та захоронення великогабаритних, будівельних та інших відходів на території земель рекреаційного призначення, за адресою: м. Київ, вул. Пирогівський шлях, 94-96, власником якої є територіальна громада м. Києва, чим заподіяв шкоду в розмірі 1 025 864 400 грн., що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам державним та громадським інтересам, а саме територіальній громаді м. Києва та ТОВ «Профпереробка» на загальну суму 2 454 241 200 гривень, що більш ніж у 250 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та є тяжкими наслідками.

ОСОБА_7 формально підійшовши до своїх службових обов`язків, поверхнево виконуючи їх, не виконав певний алгоритм дій, передбачених нормативною базою: Закону України «Про відходи», Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ДБН В.2.4-2-2005 «Полігони твердих побутових відходів», Постанови КМУ №1217 від 2004 року (про порядок видачі дозволів на поводження з відходами), Інструкція щодо контролю та закриття полігонів ТПВ (локальні документи органів місцевого самоврядування чи держекоінспекції), Європейські норми (для громад, що працюють за принципами Угоди про асоціацію з ЄС), а саме: 1. Прийняття рішення про закриття: Ініціатором виступає власник полігону або місцева влада. Проводиться екологічна та технічна оцінка стану полігону. Обґрунтовується необхідність закриття (вичерпання ресурсу, порушення екобезпеки тощо). 2. Розроблення проекту закриття Проектна документація має включати: Інженерно-геологічне обстеження, Гідрологічний аналіз, Схеми рекультивації, Систему дегазації та дренажу, Санітарно- захисні зони. Проект погоджується з: Державною екологічною інспекцією ДСНС (у частині пожежної безпеки) Держгеокадастром (у разі зміни землекористування) 3. Власне закриття полігону. Припинення прийому відходів. Інженерне закриття: ущільнення, пересилка, накриття ізоляційними шарами (ґрунт, глина, геотекстиль). Улаштування систем дегазації та збору фільтрату. Рекультивація: технічна (відновлення рельєфу) та біологічна (озеленення). 4. Постзакриттєвий моніторинг. Власник забезпечує спостереження не менше ніж ЗО років: Контроль за станом повітря, вод, ґрунтів. Контроль за осіданням поверхні та дегазацією. Уся інформація надається екологічним службам. 5. Зміна цільового призначення земель (за потреби). Земля може бути переведена в землі рекреаційного призначення або під інші об`єкти з обмеженим використанням (лісопаркова зона, сонячна електростанція тощо)

11.07.2025 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру, у службовій недбалості, тобто неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки державним та громадським інтересам, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Слідчий вказав, що підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України підтверджують наступні матеріали кримінального провадження: лист Департаменту земельних ресурсів від 23.04.2021; протокол огляду від 01.09.2023; протокол огляду від 18.07.2023; протокол огляду від 22.08.2023; протокол огляду від 25.05.2023; висновок експерта № 3392 від 29.08.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 30.04.2024; угода на володіння та користування майном територіальної громади міста Києва; протокол огляду від 28.05.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 27.09.2024; Статут ПрАТ «Київспецтранс»; Положення про наглядову раду ПрАТ «Київспецтранс»; рішення про передачу майна комунальної власності № 717/2786; наказ про призначення голови правління ПрАТ «Київспецтранс»; договір про надання послуг з розробки документації із землеустрою та матеріали технічної документації із землеустрою; лист до Національного центру управління та випробувань космічних засобів та матеріали відповіді; протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 17.03.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_15 , від 20.03.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 20.03.2025; висновок експертів № 3391/3696 за результатами проведення комплексної судової інженерно-екологічної та оціночно-земельної експертизи; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_17 ; інші матеріали досудового розслідування в сукупності.

Також слідчий зазначив, що під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження отримано достатньо доказів, які дають підстави вважати, що перебування підозрюваного ОСОБА_7 на посаді голови правління ПрАТ «Київспецтранс» може надати йому можливість: 1) знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 2) незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 65-1 Закону України «Про запобігання корупції» особа, якій повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді в порядку, визначеному законом.

Враховуючи викладене, беручи до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення та наявність підстав для відсторонення підозрюваного від посади, орган досудового розслідування просив відсторонити підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від посади голови правління ПрАТ «Київспецтранс», строком на два місяці.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 16 липня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання заступника начальника відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві капітана поліції ОСОБА_9 , погодженого заступником начальника першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , про відсторонення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від посади голови правління ПрАТ «Київспецтранс» у кримінальному провадженні № 0000257 від 11.11.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1, ч. 2 ст. 197-1, ч. 2 ст. 367 КК України.

Постановляючи вказану ухвалу, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурор не довів наявність достатніх підстав вважати, що такий запобіжний захід, як відсторонення від посади, необхідний для припинення кримінального правопорушення, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного, який перебуваючи на посаді, може її використовувати для здійснення тиску на свідків у даному кримінальному провадженні, що може призвести до дачі ними неправдивих показань, відмови від показів чи уникнення явки останніх до органу досудового органу чи суду для дачі показів, та буде мати змогу знищити чи підробити документи, які мають суттєве значення для досудового розслідування по вказаному провадженню.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Згідно статті 43 Конституції України кожен громадянин має право заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку вільно погоджується. Виходячи з цього будь-які обмеження щодо реалізації вказаного права, у тому числі відсторонення особи від посади під час кримінального провадження, повинні мати обмежений, тимчасовий характер, здійснюватись виключно з підстав та в порядку, передбачених КПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Відсторонення від посади є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1, 2 ст. 154 КПК України відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину.

Відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців. Строк відсторонення від посади може бути продовжено відповідно до вимог статті 158 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 155 КПК України у клопотанні про відсторонення від посади зазначаються: 1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; 2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на обставини; 4) посада, яку обіймає особа; 5) виклад обставин, що дають підстави вважати, що перебування на посаді підозрюваного, обвинуваченого сприяло вчиненню кримінального правопорушення; 6) виклад обставин, що дають підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, перебуваючи на посаді, знищить чи підробить речі і документи, які мають суттєве значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливатиме на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином; 7) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання.

Згідно з ч.1 ст. 157 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про відсторонення від посади, якщо слідчий, прокурор не доведе наявність достатніх підстав вважати, що такий захід необхідний для припинення кримінального правопорушення, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного чи обвинуваченого, який, перебуваючи на посаді, може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При вирішенні питання про відсторонення від посади, слідчий суддя, у відповідності до вимог частини другої статті 157 КПК України, зобов`язаний врахувати наявність правової підстави для відсторонення від посади, достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, наслідки відсторонення від посади для інших осіб.

Як вбачається з клопотання слідчого, правовими підставами для відсторонення ОСОБА_7 від займаної посади, на думку сторони обвинувачення, є наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний, перебуваючи на займаній посаді, матиме реальну можливість незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою надання ними показань в інтересах підозрюваного, а також знищити документи, які мають суттєве значення для досудового розслідування, оскільки матиме до них безпосередній доступ.

Разом із тим, прокурор не довів, що кримінальне правопорушення, вчинення якого інкримінується підозрюваному, не припинено. Окрім того, прокурором не доведено, що ОСОБА_7 продовжує протиправну поведінку.

На переконання колегії суддів, матеріали клопотання про відсторонення ОСОБА_7 від займаної посади свідчать про відсутність достатніх підстав вважати, що такий захід забезпечення кримінального провадження, як відсторонення від посади, необхідний для припинення кримінального правопорушення, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного, який, перебуваючи на зазначеній посаді, може незаконно впливати на свідків, вчинятиме дії, спрямовані на знищення чи спотворення речей і документів, які мають суттєве значення для досудового розслідування, тим самим протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Доводи клопотання ґрунтуються лише на припущеннях про існування можливості вчинення таких дій та не підтверджені належними доказами, а тому не можуть бути переконливим обґрунтуванням для обмеження права особи на працю в даному випадку, гарантованого ст. 43 Конституції України.

Надані апеляційному суду матеріали клопотання не дають підстави для висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права і свободи ОСОБА_7 , як відсторонення його від займаної посади.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Розглядаючи клопотання органу досудового розслідування про відсторонення ОСОБА_7 від посади, слідчий суддя також врахував те, що ОСОБА_7 є головою правління ПрАТ «Київспецтранс» більше 10 років, має бездоганну ділову репутацію, позитивно характеризується, раніше не судимий, має на утриманні дружину, двох неповнолітніх дітей, батьків пенсійного віку, мати ОСОБА_7 тяжко хвора. ПрАТ «Київспецтранс» - підприємство, яке відповідним розпорядженнями КМВА № 227 від 20.03.2024, № 267 від 18.05.2023, № 71 від 21.02.2025 визначено підприємством, яке є критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення територіальної громади міста Києва у особливий період.

Таким чином, обґрунтованим є висновок слідчого судді про те, що відсторонення від посади ОСОБА_7 буде мати негативні наслідки для підозрюваного і його сім`ї, яку він забезпечує, а також може негативно вплинути на діяльність підприємства, яке є критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення територіальної громади міста Києва у особливий період.

Приймаючи до уваги вказані обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 заходу забезпечення кримінального провадження у виді відсторонення від посади.

Наведені в апеляційній скарзі доводи прокурора про те, що перебуваючи на вказаній посаді, ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з метою приховання слідів злочину може вчиняти дії щодо видалення та спотворення інформації та документів, які містять сліди кримінальних правопорушень, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки матеріали клопотання не містять і в судовому засіданні прокурором не наведено жодних конкретних фактів на підтвердження вказаних доводів.

Інших доводів, які б спростовували правильність висновків слідчого судді та слугували підставами для скасування оскаржуваної ухвали, прокурором не наведено.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів уважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 154-157 КПК України, дійшов висновку про відсутність підстав для відсторонення ОСОБА_7 від займаної посади, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст.ст. 154-158, 309, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - Заступника начальника першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Київської міської прокуратури ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 16 липня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4