Номер провадження: 11-сс/813/1227/25
Справа № 523/4224/25 1-кс/523/3450/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000852 від 19.02.2025 року за апеляційними скаргами захисника

ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду Одеської області від 10.06.2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, офіційно не працевлаштованого, інваліда 3-ї групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України,

встановив:

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м.Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві, проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000852 від 19.02.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.426-1; ч.3 ст.369-2 КК України.

14.04.2025 року слідчим суддею Суворовського районного суду м.Одеса до ОСОБА_8 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 10.06.2025 року, з визначенням застави в розмірі 1000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3028 000,00 гривень (три мільйони двадцять вісім тисяч) гривень.

Ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду Одеської області від 10.06.2025 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_9 та ОСОБА_8 продовжений строк тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 12.07.2025 року в межах строку досудового розслідування, з визначенням застави 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1514000 (один мільйон п`ятсот чотирнадцять тисяч) гривень, з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, у разі внесення застави.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

Захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого, або застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, або визначити заставу в межах до 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Захисник посилається на необґрунтованість підозри та відсутність ризиків, а також визначення підозрюваному завідомо непомірного розміру застави.

Підозрюваний ОСОБА_8 в апеляційній скарзі навів аналогічні доводи та вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційні скарги та просив їх задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг; дослідивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційних скарг; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина 1 ст.404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Зі змісту ч.5 ст.199 КПК вбачається, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Частиною 4 ст.199 КПК передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Згідно з ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 слідчий суддя дотримався вимог ст.199 КПК, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, врахував їх при постановленні оскарженої ухвали та прийняв законне та обґрунтоване судове рішення.

Апеляційним судом встановлено, що 12.04.2025 року ОСОБА_8 затриманий в порядку ст.208 КПК та цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема: рапортом Другого оперативного відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР у м. Миколаєві ОСОБА_10 від 19.02.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 19.02.2025; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_11 від 14.04.2025; протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_11 від 14.04.2025; протоколом огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 04.03.2025; протоколом огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 06.03.2025; протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 13.04.2025; протоколом обшуку проведеного у автомобілі марки «Sprinter» з державним номерним знаком НОМЕР_1 від 12.04.2025; протокол обшуку проведеного у ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 від 12.04.2025 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування зазначені вище докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 .

При цьому, відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Постановою керівника Одеської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Південного регіону строк досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000852 продовжено до 12.07.2025 року.

Як вбачається з клопотання слідчого, для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати ряд процесуальних дій, в тому числі: встановити додаткових свідків та очевидців події; отримати висновки призначених експертиз; розсекретити у встановленому законодавством порядку матеріали, отримані за результатами проведення негласних (слідчих) розшукових дій; встановити інших учасників злочинної діяльності та повідомити їм про підозру, після проведення вказаних слідчих та процесуальних дій вирішити питання про наявність/відсутність підстав для повідомлення підозрюваного про зміну раніше повідомленої підозри; виконати вимоги, передбачені ст. ст. 290, 291 КПК України, а саме відкрити матеріали досудового розслідування, скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування та після їх вручення скерувати до суду.

Оскільки наразі досудове розслідування триває, існуючи в даному кримінальному провадженні ризики, передбачені п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, які обґрунтовують необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 не зменшились та не відпали.

Колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких, та у разі доведеності вини, йому може бути призначено реальне покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з конфіскацією майна.

За таких обставин, підозрюваний розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності вини за результатами судового розгляду кримінального провадження у разі звернення сторони обвинувачення з обвинувальним актом, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що ризик передбачений ч.1 п.1 ст.177 КПК продовжує існувати.

Крім того, на думку колегії суддів, у даному кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, передбачені п.п.2 та 4 ч.1 ст.177 КПК, оскільки ОСОБА_8 володіє інформацією про кримінальне провадження стосовно нього та про обставини, що є предметом доказування, а тому перебуваючи на свободі він матиме можливість знищити або приховати речі та документи, які мають значення для правильного становлення всіх фактичних обставин справи, а також може перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, шляхом затягування досудового розслідування, розголошення його відомостей, тощо.

Також, апеляційний суд погоджується з продовженням існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний матиме можливість здійснювати вплив на свідків з метою схилити їх до дачі неправдивих показань, що буде перешкоджати встановленню істини та у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками в кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч.1,2 ст.23, ч.4 ст.95, ст.224 КПК.

Наразі досудове розслідування триває, а показання свідків у даному кримінальному провадженні, мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

За наявності існування обґрунтованої підозри та вищевказаних ризиків, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді щодо необхідності продовження застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому, обставин передбачених ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п.2 ч.5 ст.182 КПК, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує 80 чи 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Таким чином, процесуальним законом визначено, що до особи, яка підозрюється у вчиненні тяжкого злочину може бути застосовано розмір застави вищій, ніж у зазначених межах, у виключних випадках.

На підставі аналізу вищевикладених положень кримінального процесуального закону можна дійти висновку про те, що саме суд вправі визначити, чи здатна застава у розмірі від 20 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину) забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а також зауважити на виключності такого випадку.

У даному кримінальному провадженні виключність випадку полягає в тому, що ОСОБА_8 за версією сторони обвинувачення, ймовірно вчинив тяжкий корупційний злочин, з метою отримання неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, за вжиття заходів щодо зняття з розшуку особи, яка ухиляється від мобілізаційних заходів. Такі дії, окрім іншого, безсумнівно знижують обороноздатність України в умовах воєнного стану та становлять загрозу її національній безпеці.

За таких обставин колегія суддів вважає, що застава у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб може виявитися не здатною забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та нівелювати існуючи ризики.

На переконання апеляційного суду перспектива втрати застави у визначеному слідчим суддею розмірі буде достатнім стримуючим фактором для підозрюваного, щоб запобігти виникненню у нього бажання переховуватись від органу досудового розслідування, впливати на свідків, або будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про існування достатніх підстав для продовження підозрюваному строку тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного та сама підозра у вчиненні, в тому числі, тяжкого злочину, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно продовжують існувати ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційні скарги захисника та підозрюваного без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10 червня 2025 року, якою в кримінальному провадженні №0000852 від 19.02.2025 року підозрюваному ОСОБА_8 , продовжений строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 12.07.2025 року, з визначенням застави залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4