ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/1418/25 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1, ч.2 ст.307 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Харкові в режимі відеоконференції заяву судді ОСОБА_4 про самовідвід у кримінальному провадженні №0001514 від 09 червня 2017 року (справа №640/15640/17) за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Київського районного суду м.Харкова від 07.04.2025 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньо-технічною освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Київського районного суду м. Харкова від 10.07.2024 за ч. 4 ст. 185, ст. 128, ст. 71 КК України до 6 років 25 днів позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, та призначено остаточне покарання, на підставі ч.ч.1, 4 ст.70 КК України, з урахуванням вироку Київського районного суду м. Харкова від 10.07.2024, у виді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців, з конфіскацією всього його особистого майна.

Змінено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківській слідчий ізолятор» до набрання цим вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахується з моменту його затримання, тобто з 15.05.2024.

В строк відбуття покарання ОСОБА_8 зараховано строк тримання під вартою з 08.08.2017 по 02.10.2019.

На зазначений вирок суду першої інстанції в.о. керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 , захисником ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_8 подані апеляційні скарги.

19.05.2025 кримінальне провадження (справа №640/15640/17) надійшло до Харківського апеляційного суду.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями Харківського апеляційного суду від 15.08.2024 року, визначено склад колегії суддів: головуючий суддя ОСОБА_2 , судді: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

До початку апеляційного розгляду суддя ОСОБА_4 заявив самовідвід, який підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів цього судового провадження, попереднім вироком Київського районного суду м.Харкова від 08.10.2019 ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, та призначено остаточне покарання, на підставі ч.1 ст.70 КК України, у виді позбавлення волі на строк 6 років, з конфіскацією всього його особистого майна.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 30.07.2019 (головуючий суддя ОСОБА_10 , судді ОСОБА_4 та ОСОБА_11 ) частково задоволено апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченогоОСОБА_8 , захисників ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та скасовано попередній вирок Київського районного суду м.Харкова від 08.10.2019 і призначено новий розгляд в суді першої інстанції.

При цьому, з мотивувальної частини ухвали Харківського апеляційного суду від 30.07.2019 вбачається, що колегія суддів, до складу якої входив суддя ОСОБА_4 , надавала оцінку апеляційним доводам сторони захисту щодо допустимості доказів у справі, які також будуть предметом при новому апеляційному розгляді.

Крім того, в своїй ухвалі Харківського апеляційного суду від 30 липня 2019 року колегія суддів також дійшла висновку, що тяжкість злочину сама по собі не може свідчити про необхідність призначення обвинуваченому більш суворого покарання за наслідками нового судового розгляду.

Зазначені обставини також підлягають перевірці при новому апеляційному розгляді.

Отже, з урахуванням тієї обставини, що суддя ОСОБА_4 при попередньому апеляційному розгляді надавав оцінку доводам сторони захисту та надавав свої висновки щодо правильності призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , які також будуть предметом при новому апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення у цьому провадженні, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені обставини можуть привести до виникнення сумнівів в неупередженості судді ОСОБА_4 не тільки у сторін по справі, а і у стороннього спостерігача.

Згідно п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки суддів», суддя заявляє самовідвід навіть коли не тільки у сторін по справі, а і у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до п.3 Європейського статуту судді «Суддя не тільки повинен бути неупередженим, але і повинен сприйматися будь-ким як неупереджений».

Крім того, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Лауко проти Словаччини", будь-який служитель Феміди, щодо якого є підстави сумніватися в неупередженості, повинен усунутися від розгляду справи, тобто заявити самовідвід.

Відповідно до змісту ст. 6 Конвенції та практики Європейського суду з прав людини з питань неупередженості суду вбачається, що правосуддя має не тільки здійснюватись, а повинно також демонструватись. Під сумнівом - довіра до суду, яку суд має вселяти громадянам у демократичному суспільстві. Як правило, неупередженість означає відсутність упереджень або упередженості, при цьому її наявність або відсутність можуть бути перевірені різними способами (справа «Кіпріану проти Кіпру», п. 118; справа «Мікаллеф проти Мальти», п. 93). Європейський Суд з прав людини у своїй практиці проводить відмінність між суб`єктивним підходом, тобто прагненням переконатися в суб`єктивному обвинуваченні або інтересі певного судді у конкретній справі та об`єктивним підходом, тобто визначенням, чи були судді надані достатні гарантії, щоб виключити будь-які обґрунтовані сумніви в цьому відношенні (справа «Кіпріану проти Кіпру», п. 118; справа «П`єрсак проти Бельгії», п. 30; справа «Грівз проти Сполученого Королівства», п. 69).

Вимога «безсторонності», згідно з прецедентною судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України», характеризується двома критеріями: по-перше, суд (суддя повинні бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи; по-друге, бути об`єктивно безстороннім, тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності.

Відповідні принци практики Європейського суду з прав людини щодо вимоги про безсторонність, відповідно до п.1 ст.6 Конвенції, наведені в рішенні у справі «Карелін проти Росії», заява №926/08, п.п. 51-57, від 20.09.2016.

Згідно з ч.2 ст.52 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судоустрою чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.

У Конституції України закріплені основні засади судочинства, а Закон України «Про судоустрій і статус суддів» визначає, що судова влада в Україні здійснюється незалежними та безсторонніми судами, суд повинен бути справедливим та неупередженим.

Зазначені принципі також закріплені і в міжнародних актах, зокрема, відповідно до пункту 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення.

За таких обставин та на підставі п.4 ч.1 ст.75 КПК України, а також з метою недопущення будь-яких сумнівів у сторін цього судового провадження чи будь-якого стороннього спостерігача в неупередженості судді ОСОБА_4 , а також в об`єктивності рішень колегії суддів за його участі, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність задоволення вищезазначеної заяви судді ОСОБА_4 про самовідвід.

Керуючись ст.ст. 75 ч.1 п.4, 80, 81 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Заяву судді ОСОБА_4 про самовідвід задовольнити.

Матеріали кримінального провадження (апеляційне провадження № 11-кп/818/1418/25, справа № 640/15640/17) стосовно ОСОБА_8 - передати керівнику апарату Харківського апеляційного суду для проведення повторного автоматизованого розподілу справи, в порядку ст.35 КПК України, для заміни судді ОСОБА_4 та визначення третього судді у складі колегії суддів.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді :