Справа № 227/752/24
ВИРОК

іменем України

06.05.2025 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань №0000310 від 02.08.2023 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Добропілля Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, працюючого шахтарем, не маючого на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 336 КК України

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в режимі дистанційного судового провадження вказане кримінальне провадження

ВСТАНОВИВ:

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, з 05:30 години 24.02.2022 на території України введений воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє дотепер.

На підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022 з моменту введення воєнного стану в Україні та з моменту оголошення рішення про мобілізацію настає особливий період відповідно Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 та Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 та територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки розпочинається призов громадян за мобілізацією у відповідності до п. 17 ч. 1 ст. 106 Конституції України.

Згідно зі ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, зокрема, що військовозобов`язані це особи які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, в також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів (військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), проходження медичного огляду, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних, проходити медичний огляд, проходити військову службу і виконувати військовий обов`язок у запас, виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Як слідує із ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до ТЦК та СП для постановки на військовий облік та визначення призначення на воєнний час; громадяни (крім тих, які проходять службу у військовому резерві) зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти ТЦК та СП у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках або розпорядженнях начальників ТЦК та СП, де вони перебувають на військовому обліку), громадяни, які перебувають у запасі, завчасно приписуються до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу.

За положеннями ч. 1 ст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, винні у порушенні правил військового обліку громадян України, приписки до призовних дільниць, призову на строкову військову службу, проходження служби у військовому резерві, проходження зборів, мобілізаційної підготовки та мобілізаційної готовності, прибуття за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

Так, будучи військовозобов`язаним офіцером запасу, ОСОБА_3 пройшов медичний огляд, за результатами якого 30.01.2023 військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі вимог «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого Наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008, його визнано обмежено придатним для проходження військової служби та вирішено призвати на військову службу за мобілізацією до лав Збройних Сил України відповідно до ст. 3 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу».

28.07.2023 ОСОБА_3 , будучи військовозобов`язаним офіцером запасу, обмежено придатним за станом здоров`я для проходження військової служби, перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 , прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 .

Цього ж дня, тобто 28.07.2023, приблизно о 10:45 годині ОСОБА_3 , перебуваючи у службовому кабінеті № 10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , від отримання повістки про прибуття на 08:00 годину 29.07.2023 для відправки до військової частини НОМЕР_1 відмовився, зазначивши про даний факт у розписці про отримання повістки, а також в журналі обліку видачі, вручення повісток військовозобов`язаних про призов на військову службу під час мобілізації. Станом на 29.07.2023 ОСОБА_3 не перебував на спеціальному обліку, як заброньований на час мобілізації, та не мав права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації згідно ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Таким чином, військовозобов`язаний ОСОБА_3 , будучи обмежено придатним за станом здоров`я до військової служби та не маючи права на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією, передбачену ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1, 10, 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022, «Про загальну мобілізацію», діючи умисно, з метою ухилення від призову за мобілізацією на особливий період, достовірно знаючи про час та місце його виклику до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 , для проходження військової служби у зв`язку з призовом за мобілізацією, без поважних причин, не з`явився за викликом, про причину неявки ІНФОРМАЦІЯ_4 не повідомив.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 336 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 336 КК України, не визнав та суду пояснив, що він проходив військову службу в Збройних Силах України за контрактом в період з 13.02.2020 по 17.08.2020 на посаді командира танкового взводу танкової роти у військовій частині НОМЕР_2 та в період з 30.07.2020 по 13.02.2022 на посаді офіцера механізованого батальйону у військовій частині НОМЕР_3 , має військове звання «старший лейтенант запасу». Після демобілізації з лав Збройних Сил України у нього погіршився стан здоров`я, він проходив лікування. В травні 2022 року він проходив військово-лікарську комісію за результатами якої був визнаний обмежено придатним до військової служби. В січні 2023 року він перебував на лікуванні з метою підтвердження раніше встановлених діагнозів, внаслідок чого лікарем-хірургом підтверджено раніше встановлений діагноз - остеохондроз шийного, грудного та поперекового відділу та протрузії між хребтових дисків. Даний висновок військово-лікарської комісії він не оскаржував.В липні 2023 року він отримав повістку про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Коли він прибув у вказану у повістці дату та час до будівлі військомату, працівниками військомату йому була вручена бойова повістка на відправку до військової частини, яку він відмовився отримувати з причин поганого стану здоров`я. Також він проходив лікування у реабілітаційному центрі, розташованому на ж/м Ігрень, де йому були зроблені знімки коліна та колінного суглобу. На підставі отриманих результатів обстеження в листопаді 2023 року він знову проходив військово-лікарську комісію, за результатами якої його також було визнано обмежено придатним до військової служби. Він не ухилявся від проходження військової служби, а відмовився від отримання повістки, оскільки мав поганий стан здоров`я, що підтвердив медичними документами. Просив суд врахувати його вік та наявність багатьох хронічних захворювань, що унеможливлюють проходження ним військової служби та не притягувати до відповідальності, так як не вбачає у своїх діях ніякого ухилення від призову.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, в межах пред`явленого обвинувачення, за обставин, викладених у вироку, які повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- показами свідка ОСОБА_6 , який в судовому засіданні пояснив, що він займає посаду головного спеціаліста ІНФОРМАЦІЯ_3 , в його посадові обов`язки входить взаємодія з правоохоронними органами. В липні 2023 року в кабінеті № 10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в його присутності та присутності начальника першого відділу ОСОБА_7 старшим офіцером відділення мобілізаційної роботи, ОСОБА_3 була вручена повістка для відправки до військової частини НОМЕР_1 , однак останній відмовився отримувати вказану повістку, посилаючись на незадовільній стан здоров`я, про що були зроблені відповідні записи, як на корінці про отримання самої повістки, так і в журналі обліку видачі, вручення повісток військовозобов`язаних про призов на військову службу під час мобілізації, з подальшим ознайомленням про адміністративну та кримінальну відповідальність за порушення правил військового обліку, про військову службу під час мобілізації та навчальні збори. Коли він прийшов до кабінету № 10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 вже там знаходився. Після відмови в отриманні повістки для відправки до військової частини, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про час та місце його виклику, у вказаний час, а саме о 08:00 годині 29.07.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 не прибув без поважних причин, тим самим ухилившись від призову на військову службу за мобілізацією. Після чого ним був зібраний пакет документів, який в подальшому був направлений до територіального органу поліції для реєстрації кримінального провадження відносно ОСОБА_3 за ст. 336 КК України. Рішенням військово-лікарської комісії ОСОБА_3 визнано непридатним до військової служби у мирний час та обмежено придатним для проходження військової служби у військовий час, у зв`язку з чим останньому вручено повістку для відправки до військової частини НОМЕР_1 , до складу якої відправляються військовослужбовці, яких визнано обмежено придатними до військової служби у військовий час.

- показами свідка ОСОБА_7 , який в судовому засіданні пояснив, що він займає посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 . Так, 28.07.2023 о 10:45 годині в кабінеті № 10 приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 , що є його робочим місцем, в його присутності та присутності головного спеціаліста ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим офіцером відділення мобілізаційної роботи, ОСОБА_3 була вручена повістка для відправки до військової частини НОМЕР_1 , яка підрозділом із забезпечення, однак останній відмовився отримувати вказану повістку, про що були зроблені відповідні записи в журналі обліку видачі, вручення повісток військовозобов`язаних про призов на військову службу під час мобілізації, з подальшим ознайомленням про адміністративну та кримінальну відповідальність за порушення правил військового обліку, про військову службу під час мобілізації та навчальні збори. Рішенням військово-лікарської комісії ОСОБА_3 визнано обмежено придатним для проходження військової служби у військовий час, у зв`язку з чим останньому було запропоновано мобілізуватися до військової частини, яка є підрозділом забезпечення, на що він відмовився. Далі, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про час та місце його виклику, у вказаний час, а саме о 08:00 годині 29.07.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 не прибув без поважних причин, тим самим ухилившись від призову на військову службу за мобілізацією Після чого були зібрані документи, які в подальшому направлені до відділу поліції для реєстрації кримінального провадження відносно ОСОБА_3 за ст. 336 КК України. Разом з тим, свідок ОСОБА_7 зазначив, що ОСОБА_3 раніше проходив військову службу за контрактом та у лютому 2022 року демобілізувався у зв`язку із закінченням контракту.

Крім вказаного, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні:

- копією пам`ятки від 28.07.2023, відповідно до якої військовозобов`язаному офіцеру запасу ОСОБА_3 , 1976 року народження, під власний підпис доведено до відома Указ Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», а також положення ст. 17 Конституції України, ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та ст. 336 Кримінального кодексу України. Військовозобов`язаний офіцер запасу ОСОБА_3 , усвідомлюючи вищевказане, відмовився від призову під час мобілізації у зв`язку із невідповідним станом здоров`я та небажанням наражати на небезпеку оточуючих його людей (т. 2 а.к.п. 7);

- належним чином завіреною копією виписки із журналу обліку видачі та вручення повісток військовозобов`язаним про призов на військову службу під час мобілізації, справа №14/365, відповідно до якої ОСОБА_3 28.07.2023 засвідчив своїм підписом відмову в отриманні ним повістки про явку на 08:00 годину 29.07.2023 для відправки на мобілізацію і подальшого проходження військової служби у Збройних Силах України (т. 2, а.к.п. 8, графа № 349);

- належним чином завіреною копією виписки із журналу ІНФОРМАЦІЯ_5 № 14/766, згідно з якою ОСОБА_3 28.07.2023 ознайомився з вимогами ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та ст. 336 КК України, що засвідчив власноручним підписом (т. 2, а.к.п. 9, графа 372);

- належним чином завіреною копією картки обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_3 від 30.01.2023, згідно з якою за результатами медичного обстеження спеціалістами Військово-лікарської комісії ОСОБА_3 є обмежено придатним до військової служби (т. 2, а.к.п. 10);

- належним чином завіреною копією довідки військо-лікарської комісії виданою ІНФОРМАЦІЯ_6 № 21 від 30.01.2023, відповідно до якої старший лейтенант запасу ОСОБА_3 пройшов медичний огляд ВЛК від 30.01.2023 та його визнано обмежено придатним до військової служби (т. 2, а.к.п. 11);

- протоколом огляду документу від 10.06.2024 та розпискою № 349, переглянутою в судовому засіданні, відповідно до якого в судовому засіданні був оглянутий паперовий фрагмент, на якому маються друковані написи та написи від руки. В даному паперовому фрагменті текст починається зі слів: «команда № НОМЕР_4 , дільниця оповіщення № __, маршрут за домашньою адресою: м. Добропілля, за службовою адресою: ТНП, розписка № НОМЕР_5 , повістка на ім`я ОСОБА_3 , одержав «08:30 година 28.07.2023» та нижче мається текст: «Відмовляюсь» та підпис». Далі мається лінія відрізу, після якої мається напис: «команда № А4954 ВОС № 021101, ст. л-нт ОСОБА_3 , рік народження 1976, домашня адреса: м. Добропілля, місце роботи: ТНП». Далі мається напис «повістка на відправку № 349», де вказано дату «29.07.2023 о 08:00 годині» з моменту вручення повістки з`явитися за адресою….згідно із законом. Далі стоїть підпис начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 та гербова печатка. Далі йде лінія відрізу після якої мається текст: «у відповідності до ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»…встановленому КМУ України» та стоїть підпис начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 та гербова печатка. На зворотній стороні паперового фрагменту мається дві лінії відрізу та текст із викладенням обов`язків військовозобов`язаного (т. 2, а.к.п. 13-14, 15);

- належним чином завіреною копією виписки із журналу ІНФОРМАЦІЯ_5 № 14/564, згідно з якою ОСОБА_3 28.07.2023 зареєстрований у якості відвідувача будівлі ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 2, а.к.п. 39, графа 1129);

- протоколом огляду документу від 30.01.2024, переглянутим в судовому засіданні, відповідно до якого за службовою адресою ВП № 1 Покровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області була оглянута довідка військово-лікарської комісії, складена на ім`я «старшого лейтенанта запасу ОСОБА_3 , 1976 року народження», якому 30.01.2023 проведено медичний огляд ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 та встановлено діагноз та причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): «ТБ ІІ ступеню, ІІ ступеню кр. перебіг СНо зі збереженням системних функцій МИ ФВ 66 ор. Остеохондроз шийного, грудного та поперекового відділу С5-S1 2 см. Протрузії МХД С2-С3, С6-С7, Th8-Th9, L4-S1. Спондилоартроз. Спондилолістез, з помірним порушенням функції». Після чого мається напис: «на підставі статті 39б, 64б графи ІІ Розкладу хвороб та графи 1-7 Таблиці додаткових вимог Б Наказу МОУ від 14 серпня 2008 року № 402 (зі змінами) обмежено придатний до військової служби. Далі слідують підписи: голови ВЛК, секретаря ВЛК, біля яких мається гербова печатка синього кольору (т. 2, а.к.п. 40, 41);

- протоколом огляду документу від 30.01.2024, переглянутим в судовому засіданні, відповідно до якого за службовою адресою ВП № 1 Покровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області була оглянута картка обстеження та медичного огляду, складена на ім`я «старшого лейтенанта запасу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Також вказана картка в своєму складі містить відомості про перебування особи на психоневрологічному, наркологічному, протитуберкульозному, дерматовенерологічному обліку, а саме у колонці із назвою «Відмітка про облік» зазначена дата «26.01.2023» та написи «На д/о не перебуває», поруч з якими маються штампи лікарів. Нижче мається напис «Результати додаткових методів обстеження», нижче якого мається таблиця, в якій перелічені назви досліджень, проведених ОСОБА_3 в ході проходження військово-лікарської комісії. На зворотній стороні паперового фрагменту мається напис «Результати медичного обстеження спеціалістами», нижче якої мається таблиця, в якій перелічені наступні назви: «Терапевт», напроти якого мається рукописний текст «30.10.2023, ст. 39б, не придатний», «Хірург», навпроти якого мається рукописний текст «30.01.2023, не придатний», «Невропатолог», навпроти якого мається рукописний текст «27.01.2023, придатний», «Офтальмолог», навпроти якого мається рукописний текст «26.01.2023, придатний», «ЛОР», навпроти якого мається рукописний текст «26.01.2023, придатний», «Дерматовенеролог», навпроти якого мається рукописний напис «26.01.2023, придатний», «Фтізіатр», навпроти якого мається рукописний текст «26.01.2023, придатний». Нижче мається напис «Інформація щодо стану мого здоров`я надана мною в повному обсязі. Попереджений про надання неповної та недостовірної інформації», нижче якого мається напис «Підпис обстежуваного ____». Далі мається напис «Діагноз та постанова ВЛК», поруч з якою мається рукописний текст. Нижче мається напис «На підставі статті___графи___Розкладу хвороб Таблиці додаткових вимог__графа__», нижче якого мається рукописний текст: «39б, 64б, обмежено придатний до військової служби». Нижче маються підписи «Голови ВЛК», «Члени ВЛК», «Секретар ВЛК», штамп та дата «30.01.2023» (т. 2, а.к.п. 42-43, 44);

- належним чином завіреною копією довідки військово-лікарської комісії № 24/93 від 06.11.2023, згідно з якою старшого лейтенанта запасу ОСОБА_3 на підставі ст.ст. 39-в, 64-б, 61-б графи ІІІ Розкладу хвороб та граф 1-7 Таблиці додаткових вимог Б Наказу МОУ від 14.08.2008 № 402 (зі змінами) визнано обмежено придатним до військової служби, не придатним до служби у високо мобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спец орудах, придатний до служби у частинах забезпечення РТЦК та СП, установах, організаціях, навчальних закладах (т. 2, а.к.п. 64);

- належним чином завіреною копією картки обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного від 03.11.2023, згідно з якою старшого лейтенанта запасу ОСОБА_3 за результатами обстеження та медичного огляду, на підставі ст.ст. 39-в, 64-б, 61-б графи ІІІ Розкладу хвороб визнано обмежено придатним до військової служби (т. 2, а.к.п. 62, 65-66);

-речовими доказами.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла своє підтвердження в процесі судового розгляду.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразились в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ст. 336 КК України.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За вимогами ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що всі докази, досліджені в судовому засіданні і покладені в основу вироку, є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі. Досліджені судом і покладені в основу вироку докази не суперечать одне одному і узгоджуються між собою.

Досліджені судом і покладені в основу вироку докази не суперечать одне одному і узгоджуються між собою.

Під час розгляду кримінального провадження судом не встановлено підстав для визнання доказів недопустими.

Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_5 про неправомірність рішення військово-лікарської комісії про придатність його для проходження військової служби у зв`язку із наявністю у нього остеохондрозу шийного, грудного та поперекового відділу хребта, протрузій між хребтових дисків, що на думку сторони захисту свідчить про відсутність в діях обвинуваченого ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, то ці доводи не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, адже судом встановлено, що рішення військово-лікарської комісії про обмежену придатність до військової служби обвинуваченим ОСОБА_3 не оскаржувалось, будь-яких медичних даних щодо стану його здоров`я, якими би перешкоджали проходженню ним військової служби, під час розгляду справи суду не надано.

Обставин, пов`язаних зі станом здоров`я обвинуваченого ОСОБА_3 , які б з об`єктивних причин унеможливлювали виконання ним військового обов`язку у частинах забезпечення РТЦК та СП, установах, організаціях, навчальних закладах, судом не встановлено.

Як вбачається з належним чином завіреної копії виписки із журналу ІНФОРМАЦІЯ_5 № 14/766, обвинувачений ОСОБА_3 28.07.2023 ознайомився з вимогами ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та ст. 336 КК України, що засвідчив власноручним підписом.

Крім того факт відмови обвинуваченого ОСОБА_3 від отримання ним повістки для відправки на мобілізацію і подальшого проходження військової служби підтверджуються послідовними показами допитаних безпосередньо в суді свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які вказали, що в липні 2023 року в кабінеті № 10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 була вручена повістка для відправки до військової частини НОМЕР_1 , однак останній відмовився отримувати вказану повістку, посилаючись на незадовільній стан здоров`я, про що були зроблені відповідні записи, як на корінці про отримання самої повістки, так і в журналі обліку видачі, вручення повісток військовозобов`язаних про призов на військову службу під час мобілізації, з подальшим ознайомленням про адміністративну та кримінальну відповідальність за порушення правил військового обліку, про військову службу під час мобілізації та навчальні збори. Отже ОСОБА_3 , достовірно знаючи про час та місце його виклику, у вказаний час, а саме о 08:00 годині 29.07.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 не прибув без поважних причин, тим самим ухилившись від призову на військову службу за мобілізацією.

Суд вважає покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 об`єктивними та незалежними, оскільки вони не пов`язані ніякими відносинами з обвинуваченим, під час розгляду кримінального провадження не було встановлено фактів того, що свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мають неприязне відношення до ОСОБА_3 та можуть оговорювати його. Допитані вищевказані свідки були попереджені судом про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показів, давали покази під присягою, їх покази отримані в порядку визначеному Законом, співпадають між собою, не суперечать іншим зібраним доказам, тому підстав недовіряти показам свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , сумніватися в їх об`єктивності, недостовірності немає. В силу вимог ст. 84 КПК України покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є процесуальним джерелом доказів і тому, як один із процесуальних доказів покладені в основу обвинувального вироку.

Крім того, факт відмови обвинуваченого ОСОБА_3 від отримання повістки про прибуття для відправки до військової частини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні за участі захисника та обвинуваченого письмовими матеріалами кримінального провадження, а саме:

- протоколом огляду документу від 10.06.2024 та розпискою № 349, переглянутою в судовому засіданні, відповідно до якого в судовому засіданні був оглянутий паперовий фрагмент, на якому маються друковані написи та написи від руки. В даному паперовому фрагменті текст починається зі слів: «команда № НОМЕР_4 , дільниця оповіщення № __, маршрут за домашньою адресою: м. Добропілля, за службовою адресою: ТНП, розписка № НОМЕР_5 , повістка на ім`я ОСОБА_3 , одержав «08:30 година 28.07.2023» та нижче мається текст: «Відмовляюсь» та підпис». Далі мається лінія відрізу, після якої мається напис: «команда № А4954 ВОС № 021101, ст. л-нт ОСОБА_3 , рік народження НОМЕР_6 , домашня адреса: м. Добропілля, місце роботи: ТНП». Далі мається напис «повістка на відправку № 349», де вказано дату «29.07.2023 о 08:00 годині» з моменту вручення повістки з`явитися за адресою….згідно із законом. Далі стоїть підпис начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 та гербова печатка;

- належним чином завіреною копією виписки із журналу обліку видачі та вручення повісток військовозобов`язаним про призов на військову службу під час мобілізації, справа №14/365, відповідно до якої ОСОБА_3 28.07.2023 засвідчив своїм підписом відмову в отриманні ним повістки про явку на 08:00 годину 29.07.2023 для відправки на мобілізацію і подальшого проходження військової служби у Збройних Силах України.

При цьому, у суду немає підстав ставити під сумнів підпис обвинуваченого ОСОБА_3 в розписці щодо відмови від отримання повістки про прибуття для відправки до військової частини, журналі обліку видачі та вручення повісток військовозобов`язаним про призов на військову службу під час мобілізації, оскільки доказів протилежного сторонами кримінального провадження не надано і більш того, усі вказані обставини відмови від отримання повістки про прибуття для відправки до військової частини не заперечував та підтверджував сам обвинувачений ОСОБА_3 в суді під час розгляду кримінального провадження.

Разом з тим, суд зауважує, що об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 336 КК України, проявляється в ухиленні від призову на військову службу шляхом дії або так званої змішаної бездіяльності (ухилення від виконання певного обов`язку вчинюється шляхом вчинення певних дій). Ухилення від призову за мобілізацією у формі бездіяльності полягає у неявці до місця, визначеного у повістці або наказі військового комісара, зокрема до військового комісаріату для відправлення до військової частини. Злочин є закінченим з моменту неявки військовозобов`язаного до такого місця.

Суб`єктивна сторона вказаного кримінального правопорушення характеризується прямим умислом, тобто коли військовозобов`язаний усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння (дії чи бездіяльності), передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання.

Диспозицією статті 336 КК України передбачено кримінальну відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією. Злочин, передбачений вказаною статтею, має формальний склад та не є триваючим за своєю суттю. Факт вчинення суспільно небезпечного діяння (яке складає об`єктивну сторону злочину) утворює закінчений злочин.

Об`єктивна сторона злочину в диспозиції статті 336 КК України визначена із застосуванням терміну «ухилення». Ухилятися - означає намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь, відсторонятися від чогось. Таким чином зміст ухилення як діяння (дія чи бездіяльність) визначається змістом того, від чого ухиляється особа, в даному випадку - змістом понять «мобілізація» і «призов за мобілізацією».

Втім, згідно з ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Закон України «Про військовий обов`язок та військову службу» передбачає, що чоловіки віком від 18 до 60 років зобов`язані за викликом з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік. Відповідно виклик здійснюється шляхом вручення повісток.

Згідно з Законом України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій;

Відповідно до визначень наданих у Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року під мобілізацією розуміється - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно - рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 22 вказаного вище Закону під час мобілізації та переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на штати воєнного часу, громадяни (крім тих, які проходять службу у військовому резерві) зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти військових комісаріатів у строки, зазначені в отриманих ними документах.

Ухилення громадян від призову на військову службу під час мобілізації в умовах воєнного стану вкрай негативно впливає на укомплектованість військових частин і підриває обороноздатність країни в умовах відсічі збройній агресії російської федерації, яка загрожує життю, здоров`ю, безпеці всіх громадян і самому існуванню нашої держави.

Відповідно до п. 56 Постанови КМУ «Про затвердження Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом» від 21 березня 2002 р. №352 оповіщення громадян про призов на строкову військову службу та їх прибуття на призовні дільниці здійснюється за розпорядженнями керівників районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Разом з тим, чинним законодавством встановлено ряд поважних причин, за яких громадяни України можуть не з`явитися до РТЦК, за наявності підтверджуючих документів, а саме: смерть близького родича, хвороба або необхідність догляду за хворими близькими родичами, здійснення стосовно військовозобов`язаного чи резервіста кримінального провадження, а також застосування до нього адміністративного стягнення або кримінального покарання, яке робить неможливим його прибуття, потрапляння під вплив надзвичайної ситуації, яка виникла під час призову і стала перешкодою своєчасному прибуттю.

При цьому, слід наголосити, що даних про такі обставини стороною захисту суду не надано і органом досудового розслідування детально підтверджено належними відомостями з медичної установи КНП «Добропільська лікарня інтенсивного лікування» № 956 від 14.08.2023 про те, що обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період часу з 26.07.2023 по 01.08.2023 за наданням медичної допомоги не звертався, на лікуванні не знаходився.

Як вбачається листа Добропільської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області № 01/01-19/0283/09-01/585/02 від 15.02.2024 обвинувачений ОСОБА_3 не є особою, яка має підстави для відстрочки від мобілізації.

Отже, військовозобов`язаний ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_2 , пройшовши медичний огляд, що проводився військово-лікарською комісією для визначення ступеня придатності до військової служби, яким останнього визнано обмежено придатним до військової служби, а саме: не придатним до служби у високомобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спец орудах, придатний до служби у частинах забезпечення РТЦК та СП, установах, організаціях, навчальних закладах, відмовився від отримання повістки на 08:00 годину 29.07.2023 для відправки до військової частини НОМЕР_1 , яка є підрозділом із забезпечення, до складу якої відправляються військовослужбовці, яких визнано обмежено придатними до військової служби у військовий час, про що проставив свій власноручний підпис, достовірно знаючи про час та місце його виклику на 29.07.2023, до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився та не надав доказів поважності причин неявки.

За встановлених обставин, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, доведена «поза розумним сумнівом» і зібраних доказів достатньо для визнання його винними, оскільки його винуватість підтверджується вище проаналізованими як прямими, так і не прямими доказами, які є належними та допустимими, узгоджуються між собою, послідовні та безспірно доводять винуватість обвинуваченого у пред`явленому йому обвинуваченні.

Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.336 КК України, тобто ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Зокрема, під врахуванням особи винного слід розуміти врахування позитивних і негативних, соціальних, фізичних, психічних і правових елементів характеристики особи, що вчинила кримінальне правопорушення, які мають кримінально-правове значення.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке скоєно умисно і відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який свою вину не визнав, раніше не судимий, одружений, не має на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, з 2021 року є пенсіонером, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно.

Відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_3 № 1986 від 08.08.2023 обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у 1998 році пройшов військову підготовку при Національній гірничій академії України по профілю «Командир взводу середніх танків», проходив військову службу в Збройних Силах України за контрактом в період з 13.02.2020 по 17.08.2020 - командиром танкового взводу танкової роти у військовій частині НОМЕР_2 та в період з 30.07.2020 по 13.02.2022 - офіцером механізованого батальйону у військовій частині НОМЕР_3 , має військове звання «старший лейтенант запасу».

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно зі ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено та на такі обставини сторона обвинувачення не посилається.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи із вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Зокрема, у рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Термін «явно несправедливе покарання» - означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

При призначенні покарання, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі «Езе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09.10.2003, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

У справах «Ювченко та інші проти України» від 09.04.2020 та «Скачкова та Рижа проти України» від 16.07.2020 Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

У справах «Белане Надь проти Угорщини» від 13.12.2016 та «Садоха проти України» від 11.07.2019 Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно з положеннями ч. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

В умовах збройної агресії російської федерації проти України, коли під загрозу поставлено життя, здоров`я, безпеку інших громадян і саме існування держави, є нагальна потреба у належному комплектуванні Збройних Сил України для відсічі агресії і високі ризики недобросовісної поведінки осіб, що підлягають призову, спрямованої на ухилення від виконання конституційного обов`язку захисту Вітчизни.

Наявні в матеріалах кримінального провадження відомості про наявність в обвинуваченого хвороб при підтвердженні військово-лікарською комісією придатності обвинуваченого за станом здоров`я до військової служби у частинах забезпечення РТЦК та СП, установах, організаціях, навчальних закладах не можуть спростовувати факту вчинення даного кримінального правопорушення або пом`якшувати винуватість.

Призначаючи покарання, суд відповідно вимог ст. 65 КК України, враховує вищенаведені обставини, встановлені під час розгляду кримінального провадження, позицію прокурора, обвинуваченого та його захисника, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, характер кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, дані про особу обвинуваченого, який маючи військову підготовку та досвід проходження військової служби в Збройних Силах України, міг бути корисним на службі в Збройних Силах України в умовах воєнного стану, однак ОСОБА_3 ухилився від виконання конституційного обов`язку із захисту Вітчизни, та вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 336 КК України, наближене до мінімального.

Крім того, суд не убачає підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_3 положень ст. 75 КК України, оскільки в розумінні Кримінального кодексу України інкримінований обвинуваченому ОСОБА_3 злочин, передбачений ст. 336 КК України є умисним нетяжким злочином, який скоєно в той час, коли на території України введено воєнний стан, а звільнення від відбування покарання з випробуванням військовозобов`язаного під час мобілізації, на особливий період не лише не сприятиме запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами, а навпаки створить у таких осіб впевненість у безкарності за відмову від виконання конституційного обов`язку, пов`язаного із захистом Батьківщини. Вказане свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого злочину, оскільки може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави, що в умовах воєнного стану є неприпустимим.

Суд зазначає, що у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України захист незалежності та територіальної цілісності держави набув особливого значення для кожного громадянина та має забезпечуватися всіма можливими засобами. Наслідки ухилення осіб від військової служби в цих умовах через призначене їм покарання мають досягати такої мети, яка зможе запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. В інакшому ж випадку звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання із випробуванням сформує негативну думку інших військовослужбовців щодо своєї діяльності, матиме вплив на їх бойовий дух та мотивацію, а також жодним чином не сприятиме дотриманню мети та принципів призначення покарання.

На переконання суду звільнення осіб, які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, від покарання з випробуванням, не буде відповідати принципам та меті призначення покарання, а також суспільній необхідності на сьогоднішній день, з підстав того, що активні бойові дії на території України продовжуються, ворог не відступає та, навпаки, акумулює свої сили, воєнний стан, введений Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у країні триває, мобілізаційні ресурси потребують постійного оновлення. Зазначене у своїй сукупності свідчить про суттєво підвищений ступінь суспільної небезпечності вчиненого діяння, що узгоджується із постановами Верховного Суду від 15.11.2023 (справа № 641/1067/23), від 05.02.2024 (справа № 625/67/23), відповідно до яких конституційним обов`язком кожного громадянина по захисту Батьківщини, вчинений військовозобов`язаним умисний нетяжкий злочин представляє значну суспільну небезпечність, тому звільнення останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням створює в очах громадян та суспільства в цілому негативне враження безладдя та безкарності, тим паче під час введеного на всій території України воєнного стану та мобілізації.

Суд звертає увагу і на те, що стороною захисту також не наведено переконливих мотивів наявності підстав для застосування ст. 75 КК України з урахуванням принципу справедливості покарання й відповідності його меті - виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами, а також стану здоров`я ОСОБА_3 .

На підставі вищезазначеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним і достатнім для обвинуваченого ОСОБА_3 , буде покарання у виді позбавлення волі, наближеного до мінімального строку, передбаченого статтею обвинувачення, оскільки воно відповідатиме його меті, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 69-1 КК України до обвинуваченого суд також не вбачає, враховуючи те, що всю сукупність встановлених обставин було аргументовано наведено судом для призначення мінімального розміру покарання ОСОБА_3 .

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженню не обиралась.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту його фактичного затримання.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженню не обиралась.

Речові докази (постанови слідчого від 03.08.2023 та від 30.01.2024):

- повістку на відправку до військової частини № 349, довідку військово-лікарської комісії на ім`я ОСОБА_3 - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасникам судового провадження, які не були присутні при проголошенні резолютивної частини вироку, направити копію повного тексту вироку не пізніше наступного дня після ухвалення вироку (ч. 7 ст. 376 КПК України).

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1