Справа № 574/515/25
Провадження №1-кп/574/156/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду Сумської області в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.03.2025 року за №0004509 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград, Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.402 КК України,

встановив:

До Буринського районного суду Сумської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив призначити судовий розгляд на підставі вказаного обвинувального акта, покликаючись на відсутність перешкод для його проведення. Також від прокурора надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого строком на 60 днів без визначення застави, яке він обґрунтовує тим, що 02.06.2025 ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання піл вартої строком до 12.07.2025 включно, оскільки було встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. 10.07.2025 ухвалою слідчого судді Зарічного районною суду м. Сум продовжено стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави до 07.09.2025 року включно, але не більше ніж до дати проведення підготовчого судового засідання включно. На даний час ризики, які існували на час застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою запобігання спробам підозрюваного переховуватись від слідства та суду; впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинення інших кримінальних правопорушень не зменшились та продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти призначення судового розгляду та клопотання прокурора, покликаючись на те, що він за станом здоров`я не може утримуватись в слідчому ізоляторі, оскільки потребує хірургічного втручання та відповідного лікування.

Захисник ОСОБА_5 в зв`язку із поганим станом здоров`я обвинуваченого просив застосувати до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем його постійного проживання в м. Павлоград, а також висловив сумніви щодо підсудності даного кримінального провадження, оскільки зі слів його підзахисного його відмову від виконання наказу було зафіксовано на відеозапис в приміщенні ДБР в м. Суми, що відноситься до підсудності Зарічного районного суду м. Суми.

Заслухавши доводи прокурора, думку інших учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинене кримінальне правопорушення.

Відповідно п.4 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності, у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

З обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він відмовився виконати бойове розпорядження командира, перебуваючи у с. Атаманське, Конотопського району, Сумської області, що відноситься до територіальної підсудності Буринського районного суду Сумської області.

Таким чином, підстави вважати, що дане кримінальне провадження не підсудне Буринському районному суду Сумської області на даний час відсутні.

Обвинувальний акт відповідає вимогам кримінально-процесуального закону та підстави для його повернення прокурору відсутні.

Оскільки, підстав для прийняття рішень, передбачених п. п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, в судовому засіданні не встановлено, суд вважає за можливе призначити судовий розгляд даного кримінального провадження суддею одноособово у відкритому судовому засіданні, з викликом заявлених прокурором учасників кримінального провадження.

При вирішенні клопотання про продовження запобіжного заходу, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 02.06.2025 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання піл вартою строком до 12.07.2025 включно, без визначення розміру застави.

Застосовуючи вказаний запобіжний захід, слідчий суддя виходив з наявності ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме з метою запобігання спробам ОСОБА_4 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні і продовжувати вчиняти злочини.

Частиною 3 ст.315 КПК України встановлено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» Суд зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, за яке у разі доведення його винуватості, передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, а тому обвинувачений, який є військовослужбовцем, перебуваючи на волі та будучи обізнаним про суворість передбаченого законом покарання, може переховуватись від суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на свідків, які ще не допитані в судовому засіданні, а також продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.23, ч.4 ст. 95, ст.224 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

На даний час судовий розгляд кримінального провадження ще не розпочато, а тому судове провадження у даній справі не може бути завершене до закінчення строку дії застосованого відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За наведеного, суд вважає, що на даний час ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу не зменшились та не перестали існувати, тому наявні підстави для продовження застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки до призову на військову службу обвинувачений мав постійне місце проживання в населеному пункті, віддаленому від місцезнаходження суду, в якому здійснюється судове провадження, а також він раніше вже порушував, застосований до нього під час досудового розслідування, запобіжний захід у виді застави, ухилявся від органу досудового розслідування та перебував у розшуку.

Жодних доказів неможливості утримання обвинуваченого під вартою за станом здоров`я стороною захисту суду не надано.

Враховуючи викладене, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 314, 315, 392 КПК України, суд

постановив:

Призначити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні суддею одноособово в приміщенні Буринського районного суду Сумської області на 14.08.2025 року о 13:30 год.

В судове засідання викликати учасників кримінального провадження.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк, застосованого відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави до 22.09.2025 включно.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 5 днів з дня проголошення, а обвинуваченим в той же самий строк з моменту вручення її копії.

Суддя ОСОБА_1