Справа № 287/257/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/403/25
Категорія ч.2 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
Житомирський апеляційний суд
Ухвала

05 травня 2025 р. Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Олевського районного суду Житомирської області від 13 листопада 2024 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в:

Вироком Олевського районного суду Житомирської області від 13 листопада 2024 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням, у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

02.01.2025 року захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу на вирок Олевського районного суду Житомирської області від 13 листопада 2024 року, з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження вказаного вироку суду.

В обгрунтування клопотання захисник зазначив, що він та обвинувачений ОСОБА_8 не були присутні під час проголошення вироку суду, копію судового рішення ОСОБА_8 отримав засобами поштового зв`язку 04.12.2024 року, а тому вважає строк на апеляційне оскарження пропущеним з поважних причин.

За клопотанням обвинуваченого ОСОБА_8 розгляд клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного вироку суду неодноразово відкладався.

15.01.2025 за заявою адвоката ОСОБА_9 було зупинено право на зайняття адвокатською діяльністю останнього на підставі п.1 ч.1 ст.31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», у зв`язку з чим 24.03.2025 обвинуваченим ОСОБА_8 було укладено Договір про надання правничої допомоги із адвокатом ОСОБА_7 .

Заслухавши доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 в підтримання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку суду від 13.11.2024, думку прокурора в заперечення вказаного клопотання, перевіривши доводи клопотання, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст.113 КПК України процесуальні строки це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

За змістом ч.1 ст.117 КПК України процесуальний строк повинен бути поновлений за клопотанням зацікавленої сторони, якщо він пропущений з поважних причин.

Вирішення питання про поновлення цього строку залежить від того, чи визнає суд причини пропуску строку поважними.

До поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження належать об`єктивні обставини, що перешкодили поданню апеляційної скарги у визначені законом строки.

З матеріалів провадження (аудіо відеозапису) вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 були присутні в судовому засіданні 13.11.2024 року, але після видалення суду до нарадчої кімнати, останні залишили зал судового засідання (т.2 а.п.151-152).

Відповідно до ч.1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Копію оскаржуваного вироку обвинувачений ОСОБА_8 отримав поштою 04.12.2024 року, а його захисник ОСОБА_9 25.11.2024 року на його електронну адресу, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (т.2 а.п.173). У резолютивній частині вироку зазначено порядок та строк оскарження даного вироку суду відповідно до п.1 ч.2 ст.395 КПК України - протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційного суду підтвердив, що 13.11.2024 року він та його захисник дійсно були присутні в судовому засіданні, однак після виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення рішення, вони залишили приміщення суду не чекаючи прийнятого рішення.

Отже, обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник були обізнані про те, що 13.11.2024 року після виходу з нарадчої кімнати судом буде проголошуватися вирок. Проте, протягом строку апеляційного оскарження не скористалися своїм правом на отримання копії вироку та апеляційне оскарження та апеляційні скарги не подавали.

За цей час згідно розпорядження Олевського районного суду Житомирської області від 16.12.2024 року вирок Олевського районного суду Житомирської області від 13 листопада 2024 року щодо ОСОБА_8 набрав законної сили 16.12.2024 року (т.2 а.п.176).

Посилання захисника на те, що він не мав можливості своєчасно оскаржити вказаний вирок суду, оскільки йому не була вручена його копія, колегія суддів вважає безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до ч.7 та ч.8 ст.376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали (постанови) суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

З такими вимогами закону адвокат ОСОБА_9 як фахівець в галузі права обізнаний.

Отже, захисник ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_8 , які були присутні в судовому засіданні 13.11.2024 року, під час якого було проголошено вирок, мали право отримати копію вироку звернувшись з відповідною заявою до суду. Але, таким правом вони не скористалися.

Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.395 КПК України строк оскарження даного вироку суду для захисника ОСОБА_9 обчислюється з моменту його проголошення, а не з моменту отримання копії судового рішення.

Проте, з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного вироку суду від 13.11.2024 року захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 , який отримав копію оскаржуваного вироку 25.11.2024 (а.п.173 т.2), звернувся до суду лише 02.01.2025 року (т.2 а.п.201 оборот), тобто із значним пропуском строку.

Більш того, в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку суду від 13.11.2024 року захисник ОСОБА_9 не навів жодних переконливих поважних причин пропуску строку апеляційного оскарження та не звернув увагу на те, що такий строк починається саме з моменту проголошення вироку суду відповідно до п.1 ч.2 ст.395 КПК України.

Згідно правової позиції викладеної у постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.03.2019 року (справа № 127/17092/18, провадження № 51-8813км18), особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст.117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що наведені захисником ОСОБА_9 причини пропуску строку апеляційного оскарження вироку суду не можна визнати поважними, а тому вказане клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, не підлягає задоволенню.

Колегія суддів звертає увагу, що поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не є переконливими може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України», «Устименко проти України). Отже, ЄСПЛ в своїх рішеннях неодноразово порушував питання про те, що суд не може безпідставно поновлювати процесуальні строки, оскільки вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, однак такі повноваження не є необмеженими.

Відповідно до ч.3 ст.21 КПК України кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Водночас, право на доступ до правосуддя не є абсолютним з точки зору його практичного забезпечення. Так, ЄСПЛ у своїх рішеннях зазначає, що вказане право в силу своєї природи вимагає державного регулювання. Разом з тим, таке врегулювання не повинно завдавати шкоди змісту цього права та конкурувати з іншими правами, встановленими Конвенцією. Під такими законними обмеженнями ЄСПЛ розглядає передбачені законом строки давності, заходи забезпечення позову, нормативне регулювання права звернення до суду.

Кримінальним процесуальним законом не передбачена під час розгляду клопотання про поновлення строку на оскарження можливість перевірки доводів апелянта щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення.

Відповідно п.4 ч.3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження і суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись п.4 ч.3 ст.399 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Олевського районного суду Житомирської області від 13 листопада 2024 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу з додатками повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: