справа № 208/3889/25
№ провадження 1-кп/208/1061/25
ВИРОК

Іменем України

02 червня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши в підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 березня 2025 року за № 0000298 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Арцваберд Шамшадинського району Вірменії, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, має неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в порядку ст.89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2025 року в період часу з 19.30 годин до 21.00 годин (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 знаходився за місцем мешкання свого раніше знайомого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .

Перебуваючи у вищевказаній квартирі, а саме у вітальні, ОСОБА_4 , побачив на телевізорі мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 13C», чорного кольору, належний потерпілому ОСОБА_6 . Після чого у останнього раптово виник прямий протиправний умисел, спрямований на таємне, із корисливого мотиву, викрадення чужого майна, а саме вищевказаного мобільного телефону.

Реалізуючи свій прямий протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 31 січня 2025 року приблизно о 21.00 годин (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , а саме у вітальні, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_6 , тимчасово втратив контроль за своїм майном, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та розуміючи при цьому, що він своїми діями здійснює незаконне безоплатне вилучення чужого майна поза волею власника, діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України N? 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 N? 2102-IХ (зі змінами) керуючись корисливою метою та корисливим мотивом, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, тобто усвідомлюючи таємний характер свого діяння, здійснив крадіжку мобільного телефону «XiaomiRedmi 13C» 4/128 Gb, IMEI 1. НОМЕР_1 , IMEI 2. НОМЕР_2 , модель 23108RN04Y, серійний номер НОМЕР_3 вартістю 3755 грн. 25 копійок, належного потерпілому ОСОБА_6 .

В подальшому, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_4 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, та розпорядився викраденим на власний розсуд, тим самим завдав потерпілому майнової шкоди на вищевказану суму.

Кримінальна відповідальність за вказане правопорушення передбачена ч.4 ст.185 КК України, а саме за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану.

Крім того, в період часу з 24 лютого 2025 року по 27 лютого 2025 року (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_4 перебував біля будинку N? АДРЕСА_3 , де на першому поверсі вищевказаного будинку побачив відчинені вхідні двері до квартири N? 2, де мешкає його знайома ОСОБА_7 . В цей момент, у ОСОБА_4 , виник протиправний умисел спрямований на незаконне проникнення до житла, розташованого за вищевказаною адресою, з метою таємного викрадення будь-якого майна, що має майнову цінність.

Реалізуючи свій раптово виниклий прямий протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням до житла, а саме до квартири АДРЕСА_4 , у період часу з 24 лютого 2025 року по 27 лютого 2025 року (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану введеного Указом Президента України N? 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 N? 2102-IX (зі змінами), керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, а власник приміщення відсутній, діючи таємно, через відкриті вхідні двері проник до вищевказаної квартири та усвідомлюючи протиправність своїх дій, розуміючи, що він здійснює таємне безоплатне вилучення чужого майна, поза волею власника, викрав з кімнати N? 1 майно, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , а саме: монітор «PHILIPS model: 192E1SB/00, SERIAL NUMBER AUSA, який для потерпілої матеріальної цінності не становить; системний блок модель: «WENO», P/N:C26361-K-1005-A110*Z216, «FUJTSU ESPRIMO», серійний номер YL4Q28606, розмір 40х17x35, REV:02, D/C:YYWW, LOE P/N:15G526A12B0T-R, який для потерпілої матеріальної цінності не становить; телевізор марки «LIBERTON» модель 32AS1HDT, діагоналлю 29,5 дюймів, вартістю 4537 гривень 20 копійок; акумулятор Monbat12 HVR200CG N? 190068885, вартістю 14302 гривні 20 копійок.

Після чого, ОСОБА_4 місце вчинення кримінального правопорушення залишив, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 18839 гривень 40 копійок.

Кримінальна відповідальність за вказане правопорушення передбачена ч.4 ст.185 КК України, а саме за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненому повторно, поєднане із проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

25 березня 2025 року між підозрюваним ОСОБА_4 , за участю його захисника - адвоката ОСОБА_5 , та прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості, в якій сторони зазначили формулювання підозри та її правову кваліфікацію із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним своєї винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, узгодили покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років, передбачивши можливість звільнення від покарання на підставі ст.75 КК України з покладенням обов`язки, передбачених ст. 76 КК України, оговорили наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди.

Потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 надана письмова згода прокурору на укладання ними угоди про визнання винуватості.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, визнав та зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості, зазначивши, що добровільно уклав її та надав згоду на призначення узгодженого покарання.

Заслухавши пояснення обвинуваченого, дослідивши надані документи, а також з`ясувавши думку прокурора ОСОБА_3 , яка зазначила, що розуміє наслідки укладання угоди, посилалась на добровільність укладання угоди, просила затвердити її, захисника ОСОБА_5 , яка просила затвердити угоду про визнання винуватості, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, умови угоди не суперечать вимогам КПК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обґрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним не існують, очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань не встановлено, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що укладена між сторонами кримінального провадження угода про визнання винуватості підлягає затвердженню, що є підставою для ухвалення вироку, яким затверджується угода і призначається узгоджене сторонами покарання.

Оскільки сторони передбачили звільнення обвинуваченого від покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, то у відповідності до ч.1 ст.76 КК України на обвинуваченого необхідно покласти обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Статтею 124 КПК України визначено порядок розподілу процесуальних витрат.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Отже витрати на залучення експерта стягуються на користь держави. Перерахування таких витрат на рахунки експертів даною нормою не передбачено.

В підтвердження витрат на залучення експерта стороною обвинувачення надано звіти про фактичні затрати на проведення цих експертиз № 581 та № 644 і відповідно до них зазначено для відшкодування витрат розрахунковий рахунок експерта ОСОБА_8 .

Як вбачається з матеріалів справи, експерт ОСОБА_8 є атестованим судовим експертом, який включений до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України, але не є працівником державної спеціалізованої установи.

Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення 424,08 гривень (експертиза № 581) та 848,16 гривень (експертиза № 644) на користь експерта ОСОБА_8 , а також і неможливість стягнення цих коштів на користь держави.

Питання про речові докази вирішити в порядку ч.9 ст.100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна (речових доказів), застосовані ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 березня 2025 року (щодо майна потерпілого ОСОБА_6 ) та ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 березня 2025 року (щодо майна потерпілої ОСОБА_7 ), підлягають скасуванню з підстав, передбачених ч.4 ст.174 КПК України.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі наведеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 березня 2025 року між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

У відповідності зі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши тривалість іспитового строку в 2 роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Після набрання вироком законної сили речові докази: мобільний телефон «XiaomiRedmi 13C», переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , повернути за належністю; монітор «PHILIPS», системний блок модель: «WENO», «FUJTSU ESPRIMO», телевізор марки «LIBERTON», акумулятор Monbat12, передані на зберігання ОСОБА_7 , повернути за належністю, відеозапис з камери відеоспостереження залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, а саме арешт майна, застосований ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 березня 2025 року та ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 березня 2025 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, захисником, прокурором виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1