Справа № 204/4278/24
Провадження № 1-кс/204/1150/24
УХВАЛА

Іменем України

13 травня2025 рокуЧечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, клопотання захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000358,-

встановив:

До суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000358. В обґрунтування клопотання зазначено, що в провадженні СВ відділення відділу поліції № 3 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області (сл. ОСОБА_6 ) перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000358 від 19.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України «Невиконання судового рішення». Так, співробітниками відділення відділу поліції № 3 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області було вилучено колісний транспортний засіб MAZDA 6 (він-код: НОМЕР_1 , 2015 р.в., червоного кольору, д/н/з НОМЕР_2 ) разом із ключами від нього та Свідоцтвом про реєстрацію КТЗ серії НОМЕР_3 від 25.08.2023 року виданий ТСЦ 1242. В подальшому, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000358 від 19.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24.03.2025 року (204/3036/25 головуючий суддя ОСОБА_7 ) було накладено арешт на вказане майно. Власником зазначеного вище майна є ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ; АДРЕСА_1 ). Так, власник майна уповноважив ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 ; АДРЕСА_2 ), відповідно до нотаріально посвідчену Довіреність на право користування та розпорядження майном, яке посвідчене приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_8 та внесено до реєстру за номером 344 від 19.03.2025 року.Колісний транспортний засіб MAZDA 6 (він-код: НОМЕР_1 , 2015 р.в., червоного кольору, д/н/з НОМЕР_2 ) разом із ключами від нього та Свідоцтвом про реєстрацію КТЗ серії НОМЕР_3 від 25.08.2023 року виданий ТСЦ 1242, станом на день розгляду даного клопотання, не є речовим доказом. З огляду на викладене, використання власником майна, в тому числі уповноваженою ним особою, вказаного майна не вплине в будь який спосіб на провадження досудового розслідування, оскільки факт керування транспортним засобом третьою особою (потенційним фігурантом у справі за ознаками ч. 1 ст. 382 КПК України) зафіксовано у відповідних протоколах.Таким чином, зважаючи на викладені обставини арешту майна, і той факт, що володілець (власник) арештованого майна не були повідомлені про розгляд питання про арешт майна, а відповідно не були присутні під час його вирішення, що унеможливило належний захист їх прав, використання гарантованого чинним законодавством України та міжнародними правовими актами права на захист та правову допомогу, а також враховуючи, що: арештоване майно не підпадає під критерії ч. 2 ст. 170 КПК України, можливо дійти висновку щодо того, що арешт майна на сьогоднішній день є явно необґрунтованим та необхідність у застосуванні останнього відсутня. А отже, необхідним є скасування накладеного раніше арешту на колісний транспортний засіб (автомобіль) MAZDA 6 (він-код: НОМЕР_1 , 2015 р.в., червоного кольору, д/н/з НОМЕР_2 ) разом із ключами від нього та Свідоцтвом про реєстрацію КТЗ серії НОМЕР_3 від 25.08.2023 року виданий ТСЦ 1242, що належать на праві власності ОСОБА_4 , та негайне повернення останніх.

В судове засіданнязахисник ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,надав заяву про розгляд справи за його відсутності, клопотання підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Прокурор у судове засіданнязасідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував протискасування арешту з майна.

Дослідивши клопотання, ознайомившись із заявами захисника та прокурора, доходжу наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У відповідності до усталеної практики Європейського суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства на відповідність принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997р. № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Усталена практика Європейського суду наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (Рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (заява № 31107/95, П.58 ЕСНК 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (Рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22.09.1994 року (п.42) та Рішення у справі «Кушоглу проти Болгарії» від 10.05.2007 року (пп.49-62). Також Суд нагадав, що будь-яке втручання державного органу на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи; необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу; необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (пп. 69, 73 Рішення ЄСПЛ у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» від 23.09.1982 року. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовується та метою, яку прагнуть досягти (п.50 Рішення ЄСПЛ у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986 року).

Як вбачається з матеріалів справи в провадженні СВ ВП № 3 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000358 від 19.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24березня 2025року, накладено арешт на майно, вилучене 19 березня2025року під час проведення огляду місця подіїза адресою: м. Дніпро, вул. Криворізька, біля буд. 22, а саме на:транспортний засіб марки «Mazda» моделі «6» із д.н.з. НОМЕР_6 , VIN-код: НОМЕР_1 червоного кольору; свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб серії НОМЕР_3 та ключі від транспортного засобу, шляхом накладення заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.Власником зазначеного вище майна є ОСОБА_4 , який уповноважив ОСОБА_5 на право користування та розпорядження майном,відповідно до нотаріально посвідченої довіреності. Власник та користувач майна не мають жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні №0000358 від 19.03.2025. Прокурор надав заяву у якій зазначив, що не заперечує щодо задоволення клопотання про скасування арешту майна.

Таким чином, враховуючи викладене, суд доходить висновку, що у подальшому застосуванні арешту майна на даний час відпала потреба, а тому суд вважає, що заява про скасування арешту майна є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 110, 131, 132, 170-175, 309 КПК України, -

постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000358 задовольнити.

Арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на: транспортний засіб марки «Mazda» моделі «6» із д.н.з. НОМЕР_6 , VIN-код: НОМЕР_1 червоного кольору; свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб серії НОМЕР_3 та ключі від транспортного засобу,шляхом накладення заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном, накладений ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24.03.2025 року по справі № 204/3036/25 (провадження № 1-кс/204/711/25)-скасувати.

Майно, а саме: транспортний засіб марки «Mazda» моделі «6» із д.н.з. НОМЕР_6 , VIN-код: НОМЕР_1 червоного кольору; свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб серії НОМЕР_3 та ключі від транспортного засобу, на яке був накладений арешт ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24.03.2025 року по справі № 204/3036/25 (провадження № 1-кс/204/711/25), - повернути законному власнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1