справа № 563/591/25
провадження № 1-кс/563/207/25
УХВАЛА

17 червня 2025 року м. Корець

Слідчий суддя Корецького районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю: скаржника ОСОБА_3 , розглянувши матеріали за скаргою ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000039 від 01 березня 2025 року, -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаною скаргою.

В обгрунтування даної скарги посилається на те, що постановою слідчого від 26 травня 2025 року про закрито кримінальне провадження № 0000039 від 01 березня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1,2 ст. 383, ч.1 ст.384, ст.386 КК України.

Скарга мотивована тим, що 15 квітня 2025 року слідчий суддя Корецького районного суду скасував першу постанову слідчого ОСОБА_4 від 31.03.2025 року у цьому ж кримінальному провадженні. У своїй ухвалі суд мотивував рішення тим, що слідчим під час досудового розслідування та винесення постанови не з`ясовано та не надано комплексної оцінки показанням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з точки зору їх достовірності/ймовірності та характеру таких висловлювань в контексті ознак та складу кримінальних правопорушень за ч. 1, 2 ст. 383 КК України; не досліджено хто є спеціальними суб`єктами за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, і в рамках якого кримінального провадження були ймовірно надані такі показання, чи навпаки, не проаналізовано відсутність таких ознак; комплексно не проаналізовано суб`єктний склад за ст. 386 КК України, або знову ж таки його відсутність; протоколи допитів зазначених осіб слідчим не зібрано, не приєднано до матеріалів цього провадження, а відтак не надана належна оцінка їхнім показанням; слідчий не провела повного та об`єктивного дослідження фактів, викладених у заяві ОСОБА_3 ; не встановлено джерело походження неправдивих відомостей, що стали підставою для відкриття провадження № 0000944; розслідування було проведено формально та однобічно.

Нова постанова від 26.05.2025 року слово в слово дублює попередню, що прямо суперечить судовій ухвалі, яка набула законної сили та є обов`язковою до виконання згідно з ч. 2 ст. 376 КПК України.

У постанові не враховано науково-практичні положення та можливу сукупність злочинів. Слідчий проігнорувала ознаки складу злочину, передбаченого ст. 384 КК України. Проігноровано мотив можливого помстливого характеру заяв ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ..

Слідчий повторно порушила права заявника та вимоги суду, а саме:

проігнорувала ухвалу суду від 30.05.2025 року, якою її бездіяльність щодо клопотання про визнання потерпілим було визнано протиправною, тобто не прийнято процесуальне рішення; не з`явилася до суду, де розглядалась перша скарга, не повідомивши, що провадження вже було повторно закрито (26.05.2025 p.); надіслала копію постанови поштою лише 08.06.2025, тобто майже через два тижні.

Скаржник вказує, що ці дії свідчать про зневагу до рішень суду, а також про ухилення від належного процесуального розглядуйого заяви.

Тому вважає, постанову про закриття кримінального провадження від 26 травня 2025 року такою, що винесено передчасно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин вчинених кримінальних правопорушень, а висновки, які в ній містяться щодо відсутності в діянні складу кримінальних правопорушень не відповідають фактичним обставинам справи.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив задоволити з підстав наведених в ній.

Слідчий у судове засідання не з"явилась, хоча про час та місце розгляду скарги повідомлялася належним чином.

Заслухавши скаржника, дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 26 травня 2025 року, кримінальне провадження № 0000039 від 01 березня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1,2 ст. 383, ч.1 ст.384, ст.386 КК України закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Згідно із ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчиненні дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

В той же час, частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Аналогічні положення відображені і у ч. 4 ст. 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття,що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Адже, практика ЄСПЛ що до проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А, в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних, бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства ( рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведеним можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення.

31.03.2025 року слідчим ОСОБА_4 винесено постанову про закритя кримінального провадження № 0000039 від 01 березня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1,2 ст. 383, ч.1 ст.384, ст.386 КК України.

15 квітня 2025 року слідчий суддя Корецького районного суду скасував постанову слідчого ОСОБА_4 від 31.03.2025 року про закриття кримінального провадження № 0000039 від 01 березня 2025 року.

26 травня 2025 року слідчим ОСОБА_4 знову винесено постанову про закритя кримінального провадження № 0000039 від 01 березня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1,2 ст. 383, ч.1 ст.384, ст.386 КК України, яку і оскаржує скаржник.

З даної постанови вбачається, що в ній не відображено вчинених процесуальних дій на виконання ухвали слідчого судді від 15 квітня 2025 року.

Крім того, 01 квітня 2025 року скаржником ОСОБА_3 , слідчому ОСОБА_4 було подано заяву про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000039, яка була зареєстрована у відділенні 23.04.2025 року.

На дану заяву слідчим ОСОБА_4 21.05.2025 року листом надана відповідь про розгляд вказаної заяви.

30 травня 2025 року слідчим суддею винесено ухвалу про зобов"язання слідчого повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 подане 22.04.2025 року в належний процесуальний спосіб, яке слідчим не виконане, оскільки постановою від 26.05.2025 року кримінальне провадження № 0000039 від 01 березня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 383, ч.1 ст.384, ст.386 КК України, закрито.

Слідчому необхідно з`ясувати обставини, які мають значення для кримінального провадження, обґрунтовано проаналізувати всі докази та прийняти законне процесуальне рішення.

Підсумовуючи наведене слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку про передчасність та необґрунтованість викладеного висновку в постанові слідчого, а тому вважає недотриманими при винесенні оскаржуваної постанови вимоги ст.ст. 2, 284 КПК України, в зв`язку з чим постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 5, 7, 22, 26, 110, 220, 221, 303-309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя-

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_3 - задоволити.

Скасувати постанову слідчого СВ відділення поліції №7 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 від 26 травня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0000039 від 01 березня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1,2 ст. 383, ч.1 ст.384, ст.386 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя