17 липня 2025 року м. Запоріжжя
02.10.2024 року слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, з метою забезпечення речових доказів у даному кримінальному провадженні накладено арешт на вищезазначене майно.
Під час обшуку в домоволодіння ОСОБА_4 стверджувала, що вилучені кошти на загальну суму 47 485 грн. належать їй та призначені на лікування хвороби, на яку вона страждає впродовж тривалого часу. ОСОБА_4 , 1955 року народження є особою похилого віку, пенсіонеркою, стоїть на обліку в медзакладі. Грошові кошти їй потрібні для придбання ліків та медичного обстеження.
З вересня 2024 року та станом на день подання цього клопотання, жодній особі у вказаному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру. Вилучені грошові кошти не є предметом кримінального правопорушення, знаряддям вчинення злочину або доходом, отриманим злочинним шляхом.
Адвокат вважає, що арешт вищевказаних грошових коштів порушує право власності ОСОБА_4 та є непропорційним втручанням в її права.
В судовому засіданні адвокат клопотання підтримала та наполягала на його задоволенні з підстав, викладених у клопотанні.
Слідчий в судове засідання не з`явися, про час, місце та дату розгляду клопотання повідомлявся у встановленому законом порядку. Суду надав заяву про розгляд клопотання за його відсутністю. Проти задоволення клопотання заперечує.
Заслухавши доводи адвоката, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до приписів статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною другою вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Відповідно до ч.2 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Також, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка зазначає, що продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Крім того, слідчий додаткових доводів в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права власника майна, щодо обмеження права власності, не надав.
Таким чином слідчий суддя приходить до висновку, що у збереженні арешту грошових коштів, відпала потреба, що є підставою для скасування арешту у відповідності до частини 1 статі 174 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, клопотання адвоката ОСОБА_3 про часткове скасування арешту майна підлягає задоволенню.
В іншій частині клопотання слід відмовити у зв`язку з необґрунтованості вимоги щодо покладення на слідчого зобов`язання повернути вилучені грошові кошти.
Керуючись ст. 170, 174, 175, 369-372 КПК України слідчий суддя,-
В іншій частині клопотання залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1