У Х В А Л А

про залишення касаційної скарги без руху

28 травня 2025 року

м. Київ

справа № 456/2180/24

провадження № 51-2000ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду (далі - Суд):

головуюча ОСОБА_1 ,

судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 лютого 2025 року,

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Суду з касаційною скаргою, в якій виклав вимогу про перевірку вказаного судового рішення в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на предмет її відповідності вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Отже, засуджений, висловлюючи незгоду із судовими рішеннями, має вказати в чому полягають допущені, на його думку, порушення, які відповідно до ст. 438 КПК України можуть бути підставами для скасування або зміни оскаржуваних рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.

Однак у касаційній скарзі ОСОБА_4 не вказує, в чому саме полягає незаконність вироку місцевого суду та не наводить жодних обґрунтувань щодо необхідності його скасування на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК України з огляду на положення статей 412-414 цього Кодексу.

Натомість, за змістом скарги засуджений заперечує правильність установлення судом фактичних обставин кримінального провадження, що, з огляду на приписи ст. 438 КПК України, не є підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції.

Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту і відповідно до ст. 433 КПК України перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваних судових рішеннях, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Також, відповідно доп. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.

Такі вимоги мають узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Проте, ОСОБА_4 в касаційній скарзі не зазначає, яке саме рішення відповідно до приписів ч. 1 ст. 436 КПК України, на його думку, має ухвалити Суд стосовно оскаржуваного вироку.

Відповідно до вимог ст. 424 КПК України у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.

Проте, засуджений, оскаржуючи вирок місцевого суду, не вказує чи був він предметом перевірки в апеляційному порядку.

Також ОСОБА_4 не вказує, в чому саме полягає незаконність рішення апеляційного суду, які конкретно порушення вимог закону, на його думку, були допущені цим судом, які саме доводи поданої ним апеляційної скарги суд апеляційної інстанції не перевірив і не дав на них умотивованих відповідей та яке рішення, на його переконання, має ухвалити касаційний суд й стосовно ухвали апеляційного суду з огляду на положення ст. 436 КПК України. До того ж, відповідно до ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги, окрім копії вироку, має бути долучена копія ухвали апеляційного суду.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 427 КПК України до касаційної скарги додаються її копії з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження. Проте цих вимог не дотримано.

За таких обставин, касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, у зв`язку із чим колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху і встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати 15 днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Водночас, звертаємо увагу засудженого ОСОБА_4 на те, що для складання та подання касаційної скарги в межах строку на касаційне оскарження він може скористатися правничою допомогою, звернувшись до відповідного центру з надання безоплатної правничої допомоги.

Керуючись ст. 429 КПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 лютого 2025 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків касаційної скарги, що становить 15 днів з дня отримання ухвали особою, яка подала скаргу.

Касаційна скарга підлягає поверненню в разі, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3