Справа № 462/6030/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/2314/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 07 серпня 2025 року, якою застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городок Львівської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, підозрюваного за ч. 5 ст. 407 КК України у кримінальному провадженні № 0000094, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави,

з участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

встановила :

Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 07 серпня 2025 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 та застосовано щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, а саме з 07.08.2025 по 05.10.2025, без визначення розміру застави.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, визначивши розмір застави.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник покликається на те, що у поданому клопотанні ніяким чином не обґрунтовано неможливість обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу. Вважає що наведені в клопотанні ризики не підтверджуються доказами.

Зазначає, що слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_6 не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення. Окрім цього вказує, що він є військовослужбовцем, має ряд поранень і медичних захворювань, раніше не судимий.

Не погоджується з рішенням суду про незастосування альтернативного запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_8 про залишення судового рішення без зміни, а апеляційної скарги без задоволення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали кримінального та судового провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.

У провадженні ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000094 від 05 березня 2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

07 серпня 2025 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 615 КПК України та останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно зі ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Під час вирішення питання про задоволення клопотання слідчого слідчим суддею першої інстанції враховано вагомість наявних доказів про підозру вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, те, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке належить до категорії тяжких та за яке передбачено покарання у вигляді до 10 років позбавлення волі, кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 вчинено в умовах воєнного стану, запровадженого у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти Української Держави та Українського Народу та спрямоване на грубе порушення суспільних відносин у сфері несення військової служби.

Зокрема, слідчим суддею враховано, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, здійснювати вплив на свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, саме тому слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе належним чином забезпечити поведінку останнього під час досудового розслідування та може запобігти ризикам, пов`язаним із перешкоджанням здійсненню кримінального провадження у будь-яких формах та цим ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які підтверджують вчинення 27.12.2023 солдатом ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, у тому числі актом службового розслідування військової частини, повідомленням командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_10 про вчинення кримінального правопорушення, а саме про самовільне залишення солдатом ОСОБА_6 військової частини.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що додані до клопотання слідчого докази в своїй сукупності дають можливість переконати об`єктивного спостерігача в ймовірності вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, та наявні фактичні обставини кримінального провадження дають можливість об`єктивно його пов`язати із вчиненням даного злочину.

Ураховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 повідомлено про підозру, дані про його особу та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею обґрунтовано обрано саме такий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи апелянта стосовно того, що ОСОБА_6 є військовослужбовцем, має ряд поранень та медичних захворювань, колегія суддів апеляційного суду не вбачає підставою для скасування оскарженого рішення, адже хоч такі дані і враховуються при вирішенні питання обрання, продовження запобіжного заходу, однак не можуть бути безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу. Встановлені слідчим суддею ризики відповідно до ч.2 ст. 177, ст. 183 КПК України виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і нівелюють твердження апелянта в цій частині.

Правових підстав для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді застави (як про це просить сторона захисту), колегія суддів не вбачає і вважає, що застосування до ОСОБА_6 тримання під вартою без визначення розміру застави здійснене з дотриманням вимог закону та з врахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи підозрюваного.

Крім того, згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109 - 114-2, 258 - 258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Слідчий суддя, зважаючи на характер суспільного інтересу, завдання військової служби в умовах воєнного стану, особу підозрюваного та наявні ризики, а також те, що у випадку доведення вини підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, йому загрожує реальна міра покарання, то суд відповідно до положень абзацу 3 ч. 4 ст. 183 КПК України при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, вважав за можливе не визначати підозрюваному альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді застави, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про існування достатніх підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави ОСОБА_6 , відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні злочинів, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно продовжують існувати зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують запобіжний захід у виді тримання підозрюваного під вартою.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Ураховуючи вищенаведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржувана ухвала слідчого судді є обґрунтованою, вмотивованою й підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог немає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 07 серпня 2025 року, якою застосовано до ОСОБА_6 , підозрюваного за ч. 5 ст. 407 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: