Справа № 738/1255/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/636/25
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

засудженого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 26 червня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина України, уродженця с. Новоданилівка Казанківського району Миколаївської області, мешканця АДРЕСА_1 , засудженого 29.11.2013 Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.15 п.п.4, 6, 9, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.152, ч.4 ст.187, ч.3 ст.364, ч.1 ст.366, ч.1 ст.70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на 3 роки, з позбавленням спеціального звання «лейтенант міліції»,

задоволено подання Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, а саме на 2 (два) роки 04 (чотири) місяці 08 (вісім) днів.

Місцевий суд вказав, що ОСОБА_8 відбув більше ніж 3/4 частини призначеного строку покарання, став на шлях виправлення, про що свідчить його поведінка та ставлення до праці; враховуючи, що Законом №746-VII 21.02.2014 було внесено зміни до статті 364 КК України, згідно з якими діяння, за яке засуджено ОСОБА_8 , кваліфікуються за частиною 1 цієї статті, відповідно до ст.12 та примітки до ст.45 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.364 КК України, є корупційним нетяжким злочином, тому обмеження щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання, відсутні.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу місцевого суду скасувати як незаконну та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання ДУ «Менська ВК №91». В обґрунтування скарги посилається на відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.364 КК України, за вчинення якого він був засуджений, згідно зі ст.12 та приміткою до ст.45 КК України, відноситься до тяжких корупційних злочинів, проте частиною 3 ст.81 КК України не передбачені підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженої особи за тяжкий корупційний злочин.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; засудженого ОСОБА_8 та його захисника, які просили ухвалу місцевого суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

З матеріалів справи убачається, що вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2013 року ОСОБА_8 засуджений за ч.2 ст.15, п.п 4, 6, 9, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.152, ч.4 ст.187, ч.3 ст.364, ч.1 ст.366, ч.1 ст.70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на 3 роки, з позбавленням спеціального звання «лейтенант міліції».

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 18 лютого 2014 року вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.11.2013 щодо ОСОБА_8 залишено без змін.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 06 березня 2014 року виправлено описку в даті постановлення ухвали з «18 лютого 2014 року» на «19 лютого 2014 року».

Згідно з розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.11.2013 щодо ОСОБА_8 набрав законної сили 19 лютого 2014 року.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 травня 2014 року вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2013 року приведений у відповідність з діючим законодавством. Засудженого ОСОБА_8 звільнено від покарання у виді конфіскації всього майна, яке є його власністю, призначеного за ч.3 ст.364 КК України, а також призначене йому покарання за ч.3 ст.364 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі змінено на 3 роки обмеження волі.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 25 липня 2017 року вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2013 року, приведено у відповідність до Закону України №1492-VIII від 07 вересня 2016 року щодо змін внесених в частину 4 ст.68 КК України, та засуджено ОСОБА_8 за ч.2 ст.15 п.п.4, 6, 9, 12 ч.2 ст.115 КК України, із застосуванням ст.54 КК України, ч.3 ст.152, ч.4 ст.187, ч.3 ст.364, ч.1 ст.366, ст.70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки, з позбавленням спеціального звання «лейтенант міліції». В іншій частині вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.11.2013 щодо ОСОБА_8 залишено в тій же редакції.

Відповідно до ухвали Менського районного суду Чернігівської області від 10 березня 2016 року, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції ЗУ №838-VІІІ від 26.11.2015), ОСОБА_8 зараховано в строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 28 червня 2013 року до 18 лютого 2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 16 березня 2018 року відповідно до ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_8 зараховано у строк покарання строк його попереднього ув`язнення замість помилково вказаної дати 18 лютого 2014 року - 19 лютого 2014 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_8 обчислюється з 28 червня 2013 року.

Отже, на час розгляду подання засуджений ОСОБА_8 відбув більше 3/4 частини призначеного судом покарання, а невiдбутий строк покарання становив 2 роки 04 місяці 08 днів позбавлення волі.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.

Частиною 3 ст.81 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі; або не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання..

Згідно із роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2020 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

За змістом ст.6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Сумлінне ставлення до праці насамперед передбачає, що особа бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, підвищує виробничу кваліфікацію, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.

Як убачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_8 у місцях позбавлення волі знаходиться з 02 липня 2013 року.

За час перебування в слідчих ізоляторах режим тримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав, до праці не залучався.

В ДУ «Менська ВК (№91)» відбував покарання з 25 березня 2014 року по 15 квітня 2014 року та з 18 липня 2014 року по даний час. За час відбування покарання в установі характеризується позитивно, дотримується вимог, що визначають порядок та умови відбування покарання, розпорядок дня виконує, до дисциплінарної відповідності не притягувався. На підставі наказу №76 від 08 серпня 2014 року був працевлаштований робітником швейної дільниці підприємства з відрядною оплатою праці, до роботи ставився сумлінно та старанно, отримав сім заохочень. 09 лютого 2020 року в порядку ст.100, 101 КВК України був переведений до дільниці соціальної реабілітації установи, де характеризується позитивно. З 09 червня 2020 року на громадських засадах без оплати праці виконував обов`язки дояра господарського двору установи, до роботи ставився добре. З 10 липня 2020 року до 01 вересня 2020 року працював робітником контрагентського об`єкту ФОП « ОСОБА_10 » смт. Макошине, до роботи ставився добре. В опалювальний період брав активну участь в проведенні заготівлі сировини для опалення на дільниці, до роботи ставився добросовісно. На підставі договорів цивільно-правового характеру № 124, 147, 98, 241, 284 з 16 квітня 2021 року до 01 вересня 2021 року, з 02 вересня 2021 року до 30 жовтня 2021 року, з 19 жовтня 2022 року до 02 березня 2023 року, з 03 травня 2023 року до 31 липня 2023 року, з 18 вересня 2023 року до 20 листопада 2023 року, з 15 січня 2024 року до 15 грудня 2024 працював робітником швейної дільниці підприємства установи, до роботи ставився добре, поставлені завдання виконував вчасно та якісно, заохочувався. З 18 жовтня 2021 року до 26 жовтня 2021 року на підставі поданої засудженим письмової заяви на громадських засадах без оплати праці виконував обов`язки кочегара котельні, до покладених на нього обов`язків ставився добре, поставлені перед ним завдання виконував вчасно та якісно. З 26 жовтня 2021 року до 30 грудня 2021 року та з 04 січня 2022 року по 01 квітня 2022 року працював робітником на контрагентському об`єкті ТОВ «Український кардан», до роботи ставився добросовісно, норми виробітку виконував. З 03 травня 2022 року до 18 жовтня 2022 року виконував обов`язки робітника по догляду за вівцями на підсобному господарстві установи, до роботи ставився добросовісно, норми виробітку виконував, у зв`язку з чим отримав заохочення. З 30 червня 2023 року до 06 вересня 2023 року працював робітником контрагентському об`єкті ФОП ОСОБА_11 , з 08 вересня 2023 року до 29 грудня 2023 року працював робітником контрагентському об`єкті ФОП ОСОБА_12 , де до роботи відносився добросовісно, норми виробітку виконував. На підставі цивільно-правового характеру від 16 грудня 2024 року на даний час працевлаштований робітником контрагентського об`єкту ПАТ «МЕНА-ПАК», до роботи ставиться добре, поставлені перед ним завдання виконує вчасно та якісно, за що був заохочений.

За час відбування покарання засуджений за сумлінну поведінку, ставлення до праці, дотримання правил поведінки, виконання покладених обов`язків отримав 11 (одинадцять) заохочень. Залучався до реалізації програми диференційованого впливу на засуджених «Підготовка до звільнення», які реалізовував за планом. Бере участь у реалізації програми диференційованого впливу на засуджених «Фізкультура та спорт», яку також виконує за планом. Відвідує заходи виховного та культурно-масового характеру, які проводяться в установі та дільниці, реагує на них позитивно.

Згідно наявної у матеріалах справи характеристики, засуджений ОСОБА_8 характеризується виключно позитивно, дотримується розпорядку дня, порушень не допускає, до дисциплінарної відповідальності не притягувався жодного разу, протягом всього строку відбування покарання в місцях позбавлення волі, починаючи з 2014 року, був працевлаштований як на підприємстві установи виконання покарань, так і на контрагентських об`єктах, на даний час працює поза межами установи виконання покарань на ПАТ «МЕНА-ПАК», що свідчить про те, що він своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці отримав високу довіру, за сумлінне ставлення до праці та дотримання правил поведінки і виконання покладених обов`язків отримав одинадцять заохочень. Вказані обставини свідчать про стабільну позитивну поведінку засудженого.

Висновок щодо ступеня виправлення засудженого, відповідно до якого він отримав 96 балів, вказує на те, що поряд із сумлінною поведінкою, ОСОБА_13 сумлінно ставиться до праці, при цьому працював на різних об`єктах, в тому числі і у вільний від роботи час, на громадських засадах без оплати праці, не мав жодного стягнення.

Згідно з рішенням комісії при ДУ «Менська ВК №91» (протокол №15 від 30.05.2025), остання погодила застосування до засудженого ОСОБА_8 пільги у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

ОСОБА_13 засуджений за вчинення особливого тяжкого злочину, проте у вчиненому кримінальному правопорушенні свою винуватість визнав повністю, розкаявся та зробив для себе відповідні висновки, про що свідчить наявна в матеріалах справи його заява, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінений як низький.

Поряд з позитивними відомостями про особу засудженого та його поведінку за увесь час відбування покарання, ним повністю реалізована програма виховання, засуджений у повному обсязі виконав за планом усі програми диференційованого виховного впливу.

Отже, ОСОБА_13 , відбуваючи покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.11.2013, довів своє виправлення бездоганною поведінкою та сумлінним ставленням до праці протягом всього строку відбування покарання, що вказує на істотне зниження ризику повторного вчинення правопорушення та що на даний час він не є суспільно-небезпечною особою.

Тому місцевий суд при розгляді подання ДУ «Менська виправна колонія (№91)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , дійшов обґрунтованого висновку про необхідність його задоволення, з чим погоджується і колегія суддів.

Доводи апелянта про неможливість застосування до ОСОБА_8 пільги, передбаченої ст.81 КК України, у зв`язку із засудженням його за вчинення тяжкого корупційного злочину, є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.11.2013 року ОСОБА_8 засуджений, серед іншого, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.364 КК України; його дії кваліфіковані як зловживання владою, тобто умисне, в особистих інтересах та в інтересах третіх осіб використання службовою особою влади всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом інтересам окремих громадян та державним інтересам, вчинені працівником правоохоронного органу.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального та кримінального процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень ст.19 Конвенції ООН проти корупції» (далі Закон №746-VII від 21.02.2014) було внесено зміни до статті 364 КК України, згідно з якими діяння, за яке засуджено ОСОБА_8 , кваліфікуються за частиною 1 цієї статті.

Законом №746-VII від 21 лютого 2014 року караність діяння, за яке ОСОБА_8 було засуджено, повністю не усунута, відбулася часткова декриміналізація.

У такому випадку, згідно з частиною 3 статті 74 КК України, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною 1 статті 72 цього Кодексу.

Так, дійсно ані Законом №746-VII від 21.02.2014, ані частинами 2 та 3 статті 74 КК України, не передбачено можливості виключення з вироку, що набрав законної сили, засудження особи за вчинення злочину, караність якого усунута.

Разом з цим, пунктом 3 «Прикінцевих положень» Закону №746-VII від 21.02.2014 встановлено, що звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність яких усувається цим Законом, здійснюється в порядку, передбаченому статтею 539 КПК України. Питання про таке звільнення вирішуються судами за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів, встановлених законом.

Вказані вище обставини встановлені і дослідженою ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 травня 2014 року, якою вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2013 року приведений у відповідність до Закону №746-VII від 21.02.2014, ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання у виді конфіскації всього майна, призначеного вироком суду за частиною 3 статті 364 КК України, а основне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років замінено на обмеження волі строком на 3 роки.

Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону», про що наголошував ЄСПЛ у своєму рішенні від 14 жовтня 2010 року по справі «Щокін проти України». Зокрема, у разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для таких осіб підхід.

Тобто, вирішення колізій, прогалин у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи (засудженого).

З урахуванням наведеного, зважаючи, що відповідно до ст.12 та примітки ст.45 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.364 КК України, є корупційним нетяжким злочином, за який стаття 81 КК України передбачає можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, місцевий суд обґрунтовано, у ситуації яка склалася, застосував аналогію закону найбільш сприятливу для засудженого ОСОБА_8 , а саме звільнив його умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі. Таке рішення місцевого суду, на переконання колегії суддів, не суперечить вимогам законодавства.

Відтак, посилання апелянта на безпідставність умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання у виді позбавлення волі, є неспроможними, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом першої інстанції рішення, не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 26 червня 2025 року щодо засудженого ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4