УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року

м. Київ

справа № 331/546/25

провадження № 51-1618 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу представника ПрАТ «Авіакомпанія Константа» - адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 05 лютого 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,

встановив:

За ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , подане в інтересах ПрАТ «Авіакомпанія Константа» про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000305 від 07 квітня 2023 року.

Запорізький апеляційний суд ухвалою від 05 лютого 2025 року відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою представника ПрАТ «Авіакомпанія Константа» - адвоката ОСОБА_4 на вказану ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2025 року.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга адвоката ОСОБА_4 в інтересах ПрАТ «Авіакомпанія Константа», в якій він порушує питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанції. У поданій касаційній скарзі адвокат, посилаючись на практику Верховного Суду, вказує на те, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку, що ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту майна не підлягає апеляційному оскарженню. Зазначає, що ухвала слідчого судді від 30 січня 2025 року постановлена після завершення строків досудового розслідування, відтак не передбачена Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК України).

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї документи, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Пункт 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства «забезпечення права на апеляційний перегляд справи». Це означає, що Конституція України забезпечує можливість апеляційного перегляду саме справи, що реалізується шляхом оскарження судових рішень, якими завершено розгляд справи (кримінального провадження) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).

Відповідно до ст. 310 КПК України оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку.

Згідно з ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, визначено ч. 1 та ч. 2 ст. 309 КПК України.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 309 КПК України передбачено, що під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про арешт майна, або відмову в ньому, тобто судові рішення, які були постановлені в порядку ст. 173 КПК України.

Водночас оскарження ухвал слідчого судді, які постановлені в порядку ст. 174 КПК України, зокрема щодо відмови у задоволенні клопотання про скасування арешту майна, кримінальний процесуальний закон не передбачає.

Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали, апеляційний суд, встановивши, що така ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, обґрунтовано відмовив у відкритті провадження на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України.

Таке рішення апеляційного суду узгоджується з позицією, викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 січня 2020 року (справа № 758/16546/18, провадження № 51-620кмо19), яка була підтверджена постановою Об`єднаної палати цього ж суду від 20 травня 2024 року (справа № 712/191/23, провадження № 51-3208кмо23), про застосування положень п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України у взаємозв`язку зі статтями 170, 173, 174 КПК України, згідно з якою ухвали слідчого судді про повне або часткове скасування арешту майна та про відмову в скасуванні арешту майна, постановлені в порядку ст. 174 КПК України, апеляційному оскарженню не підлягають.

Щодо посилання адвоката ОСОБА_4 на те, що ухвала слідчого судді від 30 січня 2025 року постановлена після завершення строків досудового розслідування, відтак не передбачена КПК України, варто зауважити таке.

Статті 174, 309 КПК України містять імперативи, які підлягають застосуванню в ході здійснення кримінального провадження, з огляду на що встановлена ними заборона оскаржити в апеляційному порядку ухвалу слідчого судді щодо скасування або відмову в скасуванні арешту майна поширює свою дію виключно на ті стадії кримінального провадження, які визначені положеннями пунктів 5, 24 ч. 1 ст. 3 КПК України.

Відповідно до висновку, сформульованому в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 квітня 2024 року в справі № 554/2506/22 (провадження № 51-4350кмо23), ухвала слідчого судді про скасування арешту майна або відмову в його скасуванні, постановлена після закриття кримінального провадження, не передбачена кримінальними процесуальними нормами, тому суд апеляційної інстанції не вправі відмовити в перевірці законності такого рішення, посилаючись на приписи ч. 4 ст. 399 та ст. 309 КПК України.

Проте, як убачається із ухвал слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 та 17 березня 2025 року (які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень) 24 лютого 2025 року старшим слідчим в ОВС 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0000305 від 07 квітня 2023 року.

У той же час, представник ОСОБА_4 до поданої касаційної скарги не надав жодних підтверджень того, що вказане кримінальне провадження закрито.

Тож, доводи адвоката ОСОБА_4 у цій частині не є слушними, а посилання на практику Верховного Суду не є релевантним обставинам цього кримінального провадження.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції, відмовивши у відкритті апеляційного провадження на вказану ухвалу слідчого судді, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення скарги адвоката ОСОБА_4 та вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Крім того, суд звертає увагу на те, що представник ОСОБА_4 вже звертався з касаційною скаргою на вищевказане судове рішення з проханням про його перегляд, а відповідно до вимог статей 424, 425 КПК України не передбачено можливості багаторазового оскарження в касаційному порядку особою судових рішень, які вже були предметом перегляду суду касаційної інстанції за касаційною скаргою цієї особи. Конституційний суд України рішенням від 11 березня 2010 року № 8-рп/2010 встановив, що визначення у положенні п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України як однієї з основних засад судочинства «забезпечення касаційного оскарження рішення суду у системному зв`язку з положеннями частини першої ст. ст. 8, 125 Основного Закону України означає лише одноразове касаційне оскарження та перегляд рішення суду.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ПрАТ «Авіакомпанія Константа» - адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 05 лютого 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3