У Х В АЛ А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 , на підставі матеріалів досудового розслідування №0000224, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.07.2023, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Київської області, громадянка України, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не одружена, має на утриманні особу з інвалідністю, раніше не судима.

підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 111-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , строком на 60 днів, без визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчим управлінням СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000224, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 111-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до початку повномаштабного вторгнення військ рф на територію України, підприємство об`єднання громадян «Білоцерківське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» () здійснювало регулярні поставки комплектуючих та запасних частин до ліфтів на адресу російського підприємства ТОВ «Електроелемент» (ІПН рф , м. москва, пр-д 2-Й Вязовський, д.16, корп.. 11, кімн. 2/7).

Після початку збройної агресії російської федерації проти України Кабінетом Міністрів України затверджено постанову від 03.03.2022 №187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації», якою фактично накладено мораторій на виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є російська федерація та кола визначених осіб (пов`язаних з рф), що фактично унеможливило подальшу спільну господарську діяльність підприємств резидентів України із російськими суб`єктами господарювання.

Незважаючи на пряму заборону здійснення господарської діяльності з державою-агресором, підприємство об`єднання громадян «Білоцерківське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» () тривалий час, в тому числі починаючи з серпня 2022 року й по теперішній час, продовжує протиправно здійснювати експорт комплектуючих та запасних частин до ліфтів з України до рф, використовуючи для цього схему так званого перерваного транзиту, тобто здійснення умисної поставки в супереч заборони на адресу резидентів держави-агресора з використанням підприємств-нерезидентів, які перебувають під юрисдикцією третіх країн, метою використання яких є документальне приховання фактичного отримувача товарно-матеріальних цінностей (продукції).

Так, за невстановлених досудовим розслідування обставин, у громадяни України ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , які достовірно знали, що починаючи з 2014 року представниками рф здійснено тимчасову окупацію частини території України, а починаючи з 24.02.2022 підрозділами зс рф та іншими її військовими формуваннями здійснено широкомасштабне вторгнення на територію суверенної держави Україна, розуміючи, що представниками такої держави-агресора вчиняються дії, направлені на зміну меж території України в порушення порядку встановленого Конституцією України, з корисливих мотивів виник злочинний умисел, направлений на пособництво державі-агресору.

Свій злочинний умисел, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 реалізували через вчинення умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні шляхом: добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора та окупаційній адміністрації держави-агресора.

Крім цього, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , в умовах триваючої збройної агресії рф проти України та запровадженого воєнного стану, мали об`єктивну можливість бути обізнаними про те, що наслідками надання допомоги державі-агресору є постачання підприємством ПОГ «Білоцерківське УВП УТОС» продукції власного виробництва суб`єктам державного сектору економіки рф, яка серед іншого, використовується державою-агресором як конструктивний елемент для оснащення підйомними механізмами підприємств військово-промислового комплексу та атомної енергетики, задіяних у збройній агресії рф проти України.

Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на пособництво державі-агресору, ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , а також іншими невстановленими особами у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше серпня 2022 року, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, домовились про постачання ПОГ «Білоцерківське УВП УТОС» на адресу представника держави-агресора рф ТОВ «Електроелемент» комплектуючих та запасних частин до ліфтів.

В подальшому, з метою приховування фінансово-господарської діяльності з підсанкційним підприємством та уникнення запроваджених санкцій щодо заборони постачання будь-якої продукції на територію рф та здійснення міжнародних переказів, а також з метою приховування проведених фінансових операцій, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин ОСОБА_5 та ОСОБА_8 залучили до транзиту виробленої ПОГ «Білоцерківське УВП УТОС» продукції, іноземне підприємство нерезидента SRL «LumGrupMas», а також іноземне підприємство нерезидента ТОВ «Діло Техніки», з метою безперешкодного доставлення продукції до кінцевого отримувача ТОВ «Електроелемент».

Так, на виконання злочинного умислу, ПОГ «Білоцерківське УВП УТОС» 23.08.2022 укладено договір постачання №2308/2022 з іноземним підприємством SRL «LumGrupMas» на постачання комплектуючих та запасних частин до ліфтів.

На підставі вказаного договору постачання № 2308/2022 від 23.08.2022, укладеного з SRL «LumGrupMas», згідно специфікації № 1 від 23.08.2022 року до договору та рахунку-фактури №1065 від 23.08.2022 року, ПОГ «Білоцерківське УВП УТОС» здійснено експорт на адресу покупця комплектуючих та запасних частин до ліфтів, зокрема: вимикачі путєві та блоки контактів дверей шахти ліфта на загальну суму 169 423,26 долари США.

В подальшому, на підставі вищевказаного Договору постачання №2308/2022 від 23.08.2022 року укладеного з SRL «LumGrupMas», специфікації № 2 від 08.11.2022 року до вказаного договору та рахунку-фактури № 1550 від 08.11.2022 року, ПОГ «Білоцерківське УВП УТОС» передано на адресу покупця комплектуючі та запасні частини до ліфтів, зокрема: вимикачі путєві, блоки контактів дверей шахти ліфта та ролики на загальну суму 239 548,90 доларів США.

Також, з метою реалізації спільного злочинного умислу, спрямованого на провадження господарської діяльності з представниками держави-агресора рф, ПОГ «Білоцерківське УВП УТОС» укладено договір постачання № 060223ДТ від 06.02.2023 з іноземним підприємством ТОВ «Діло Техніки» про постачання комплектуючих та запасних частин до ліфтів.

На підставі вказаного Договору постачання № 060223ДТ від 06.02.2023 року укладеного з ТОВ «Діло Техніки» та специфікації № 1 від 07.02.2023 року до договору та рахунку-фактури № 220 від 20.02.2023 року, ПОГ «Білоцерківське УВП УТОС» передано на адресу покупця комплектуючі та запасні частини до ліфтів, зокрема: вимикачі путєві та блоки контактів дверей шахти ліфта та ролики на загальну суму 105 324,60 Євро.

В подальшому, на виконання раніше досягнутої між ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , та представниками російської компанії ТОВ «Електроелемент», а також іншими невстановленими особами домовленості, підприємствами нерезидентами SRL «LumGrupMas» та ТОВ «Діло Техніки» у період з 29.09.2022 по 02.05.2023 здійснено експорт вищевказаної продукції, виробленої ПОГ «Білоцерківське УВП УТОС», до рф на адресу кінцевого отримувача ТОВ «Електроелемент», яке забезпечує вказаною продукцією підприємства державного сектору держави-агресора рф «АТ «Мосліфт» («Московське державне унітарне підприємство» «Мосліфт»), АТ «АРГОН» комітету з управління майном саратовської області рф, АТ «МТЗ Трансмаш ім. А.А. Єгоренкова» комітету з управління державним майном м. москва, АТ «Щербинский ліфтобудівельний завод» Федерального агентства з управління державним майном, а також АТ «Силові Машини», яке сприяє функціонуванню підприємств атомної енергетики та військово-промисловому комплексу держави-агресора рф та перебуває під санкціями України та країн Європейського союзу та США.

11.04.2025 органом досудового розслідування за погодженням із прокурором, в порядку ст. 278 КПК України, ОСОБА_5 , повідомлено про те, що вона обґрунтовано підозрюється у пособництві державі-агресору, тобто вчиненні умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), вчинені громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом: добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

У клопотанні слідчий зазначає, що підставами підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення є зібрані в кримінальному провадженні докази, які додані до клопотання.

Разом з тим, слідчий вказує на те, що відносно ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, та які вказують на те, що підозрювана буде: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

При цьому, слідчий вказує, що більш м`які запобіжні заходи застосовані до підозрюваної ОСОБА_5 призведуть до продовження злочинної діяльності, нададуть змогу переховуватись від органів досудового розслідування та впливати на розслідування кримінального провадження.

У судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини та просив застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Захисник у судовому засіданні проти клопотання заперечував та просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, не пов`язаного з триманням під вартою, посилаючись на недоведеність ризиків та наявність позитивних характеристик, а також наявність на утриманні дочки з інвалідністю.

Підозрювана у судовому засіданні підтримала доводи захисника та просила застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали, якими прокурор та слідчий обґрунтовують доводи клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

З даних витягу Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000224 вбачається, що 18.07.2023 внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2 КК України.

24.04.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Разом з тим, частиною 1 статті 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації учасниками їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В тому числі, у ході судового засідання прокурор зобов`язаний доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, тобто у будь-якому разі суд зобов`язаний з`ясувати наявність та характер ризиків, які обґрунтовують доцільність та правомірність подальшого обмеження прав людини у кримінальному провадженні, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Між тим, слід звернути увагу, що запобіжний захід не є мірою покарання, а спрямований на забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків; запобігання спробам будь-якого перешкоджання здійсненню кримінального провадження; забезпечення можливості виконання процесуальних рішень. При цьому одного лише посилання на можливість протидії підозрюваним досудовому розслідуванню є недостатнім, воно повинно підтверджуватись відповідними матеріалами, які містять незаперечні фактичні дані про таке. А спроби таким чином компенсувати недоліки та неповноту досудового розслідування шляхом жорсткості запобіжного заходу не можуть бути виправдані жодною метою.

Крім того, тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням продовження перебування особи під вартою, тому, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (ст. 177 КПК України), інакше судові рішення щодо тримання під вартою не відповідатимуть вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК, оскільки в іншому випадку нівелюються вимога про дотримання законності у сфері обмеження права на свободу у кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід враховувати вимоги ст. 5 Конвенції, зокрема правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 року у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом тривалого строку.

Отже, суд зобов`язаний враховувати обставини, перелік яких передбачений ст. 178 КПК України, для оцінки ризиків, які можуть слугувати поряд з підставами, визначеними ст. 177 КПК України, загальною підставою для тримання під вартою. Лише правова кваліфікація вчиненого, надана стороною обвинувачення, є недостатнім для цього і навіть наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть бути виправданням тривалого попереднього ув`язнення (правова позиція в рішенні ЄСПЛ у справі «Адам`як проти Польщі»).

При цьому відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі продовження терміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, доданими до клопотання.

Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_5 підозрюється, фактичні обставини справи, встановлені станом на день розгляду клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про доцільність застосування до неї запобіжного заходу

При розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує правову позицію, викладену у п.17 рішення ЄСПЛ від 02 серпня 2001 року у справі «Манчіні проти Італії», відповідно до якої з огляду на їхній вплив та спосіб виконання, обидва застосовані … запобіжні заходи - тримання під вартою у в`язниці і домашній арешт - були позбавленням волі за змістом підпункту (с) пункту 1 Статті 5 Конвенції.

Також, слідчий суддя при розгляді даного клопотання враховує рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 19.06.2024 №7-р(ІІ)/2024 в справі №3-111/2023/(207/23, 315/23), згідно якого аналізуючи частину першу статті 183 Кодексу, Конституційний Суд України звертає увагу, що законодавець визначив застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 Кодексу без доведення прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, визначеним статтею 177 Кодексу. Однак це не позбавляє можливості слідчого суддю, суд застосувати інший, більш м`який, запобіжний захід, визначений Кодексом.

Тому, слідчий суддя, надавши оцінку поясненням учасників судового розгляду та матеріалам, що містяться разом з клопотанням, взявши до уваги обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, особу підозрюваної, яка має на утриманні особу з інвалідністю та міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання в Київській області, приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає частковому задоволенню, а для підозрюваної достатнім буде застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України слід покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою; не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватись від спілкування зі свідками у даному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.131, 177, 178, 181, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч.1 ст. 111-2 КК України, - задовольнити частково.

У застосуванні до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжній захід у виді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, тобто до 24.06.2025 включно, заборонивши їй з 20:00 год. до 06:00 год. наступної доби залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги та необхідності прибути до укриття чи бомбосховища у будь-який час коли лунають сигнали тривоги, які сповіщають населення про повітряну небезпеку.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватись від спілкування зі свідками у даному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали визначити до 24.06.2025 включно.

Ухвалу передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.

Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї обов`язків.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську обласну прокуратуру.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1