Справа № 274/1501/25 Провадження № 1-кп/0274/586/25
УХВАЛА

30.04.2025 м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі колегії суддів:

головуючий - суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 ,

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесенене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.09.2024 за № 0000707 про обвинувачення:

ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-1, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України,

ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України, -

в с т а н о в и в:

на розгляді в суді перебуває вказане вище кримінальне провадження. Запобіжний захід до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 застосовано у вигляді тримання під вартою. Строк дії запобіжного заходу закінчується 04.05.2025.

Прокурор звернувся до суду із клопотанням, яке підтримав в судовому засіданні, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , оскільки ризики, що слугували підставою для обрання та продовження таких запобіжних заходів, на думку прокурора, не зникли та існують на цей час.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні, з посиланням на практику Європейського суду з прав людини, заперечив проти клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , оскільки ризики, наведені прокурором, є не обґрунтованими, конкретні підстави для тримання обвинуваченого під вартою стороною обвинувачення не наведені. Висловлені прокурором обґрунтування є лише його суб`єктивною думкою. Також, прокурор, на думку захисника, не обґрунтував неможливість застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу. З огляду на особу обвинуваченого, зокрема його стан здоров`я, захисник вважав за можливе застосувати до обвинуваченого цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечив проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав, зазначених його захисником.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 у судовому засіданні заперечила проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому зазначила, що наведені в клопотанні прокурора ризики не доведені, попередня судимість, яка погашена, не може слугувати підставою для утримання обвинуваченого під вартою. Оскільки більшість свідків є легендованими, на думку захисника, обвинувачений не може здійснювати на них тиск. Окрім того, досудове розслідування в цьому кримінальному провадженні уже закінчене, тому вказаний в клопотанні сторони обвинувачення ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, не може існувати. Відтак, захисник висловилася за доцільність зміни обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт в нічний час доби.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечив проти клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу, зазначивши, що раніше він ніколи від органів досудового слідства чи суду не переховувався.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання прокурора та матеріали кримінального провадження, доходить такого висновку.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Корольовського районного суду Житомирської області від 20.02.2025 ОСОБА_6 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави строком на 30 діб до 22.03.2025.

До цього ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 31.10.2024 щодо підозрюваного ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 27.12.2024.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 25.12.2024 продовжено підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 23.02.2025.

06.03.2025 ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області продовжено строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 60 діб до 04.05.2025 включно.

При продовженні запобіжного заходу слідчим суддею було враховано, що наявні докази та обставини підтверджують існування достатніх підстав вважати, що сталася подія кримінального правопорушення, ОСОБА_6 причетний до цієї події та обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-1, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України, а також, що заявлені ризики не зменшилися та продовжують існувати. Слідчим суддею, а згодом судом при продовженні строку запобіжного заходу, було враховано також те, що ОСОБА_6 інкримінується скоєння особливо тяжкого злочину, тому він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання; може незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження. Отже, стороною обвинувачення було доведено, що наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На теперішній час ОСОБА_6 продовжує обвинувачуватися в т.ч. й у вчиненні особливо тяжкого злочину, тому не виключається можливість того, що він може переховуватись від суду, оскільки усвідомлює можливість засудження на тривалий строк, тобто існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На обґрунтування ризиків, передбачених п. 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором зазначено, що системність злочинної діяльності обвинуваченого (хоча й судимості за ці злочини були погашені), в сукупності із відсутністю постійного місця роботи та законного прибутку, беззаперечно свідчить про існування ризику вчинення інших злочинів та повторення протиправної поведінки, а намагання обвинуваченого вплинути на потерпілу з метою змусити її відмовитися від раніше поданої заяви про вчинення кримінального правопорушення, свідчить про високу ймовірність протиправного впливу на учасників кримінального провадження з метою викривлення їх показань, які мають ключове значення для результатів судового розгляду.

Тож, з врахуванням тяжкості злочинів, у вчинення яких обвинувачується ОСОБА_6 та міри покарання, що йому загрожує у випадку доведеності його вини, зважаючи на його особу, суд вважає доведеною наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обставини, враховані слідчим суддею при обрані та продовженні, а згодом й судом, запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , в тому числі вік та стан здоров`я, міцність його соціальних зв`язків, майновий стан, не змінилися, що свідчить про відсутність зменшення ризиків в цій частині. Встановлені ризики є дійсними та триваючими.

Щодо клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 , суд виходить із такого.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 31.10.2024 у справі № 296/10098/24 підозрюваному ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого у подальшому неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою слідчого судді від 20.02.2025 у справі № 296/1809/25 до 20.03.2025.

06.03.2025 ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області продовжено строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 строком на 60 діб до 04.05.2025 включно.

При обранні запобіжного заходу слідчим суддею та продовженні цього запобіжного заходу судом було враховано, зокрема, що існує ризик того, що ОСОБА_8 буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, яке йому загрожує, оскільки йому інкримінується вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення (ч. 4 ст. 189 КК України), за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна. Також, було визнано достатньо обґрунтованим ризик незаконного впливу ОСОБА_8 на свідка, потерпілу та іншого обвинуваченого з метою схилити їх до відмови від наданих показань на свою користь. Окрім того, не виключався ризик вчинення ОСОБА_8 іншого кримінального правопорушення з огляду на те, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

На теперішній час ОСОБА_8 продовжує обвинувачуватися, окрім іншого, у вчиненні й особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства, тому не виключається можливість того, що він може переховуватись від суду, оскільки усвідомлює можливість засудження на тривалий строк, тобто існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого протиправного впливу на свідків, потерпілу чи іншого обвинуваченого, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_8 задля уникнення кримінального покарання може вдатися до відповідних дій, тобто зберігається ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На обґрунтування ризиків, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо можливості повторного вчинення обвинуваченим злочинів, прокурором зазначено про скоєння в минулому ОСОБА_8 інших злочинів майнового характеру упродовж нетривалого проміжку часу та про відсутність у нього постійного місця роботи та законного прибутку.

Тож, з врахуванням тяжкості злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_8 , та міри покарання, що йому загрожує у випадку доведеності його вини, зважаючи на його особу, зокрема й те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, суд вважає доведеним існування ризиків, передбачених п. 1, п. 3 та п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Разом з тим, в клопотанні прокурора зазначено, що ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, зокрема зброю, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, відомостями про які орган досудового розслідування не володіє, тобто наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України. Суд вважає слушною думку сторони захисту про відсутність такого ризику, оскільки досудове розслідування в цьому кримінальному провадженні закінчене, обвинувальний акт направлено до суду, а отже прокурором було визнано зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта.

Варто зазначити, що ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачені можуть здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям ризик - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

При цьому, суд також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за особливо тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинувачених на цей час неможливе. Тривалість застосованих до обвинувачених запобіжних заходів з урахуванням їх виду у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на теперішній час не виходить за межі розумного строку.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги, що судовий розгляд в кримінальному провадженні лише розпочався, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченим, та позбавляє їх можливості переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд вважає за доцільне продовжити дію раніше обраних запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених на 60 днів.

Суд вважає, що стороною захисту не доведено, що заявлені прокурорм ризики зменшились, а також не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, в т.ч. домашнього арешту, гарантуватиме належну процесуальну поведінку та запобігання існуючим ризикам. Обставини, на які посилалася сторона захисту, зокрема щодо наявності соціальних зав`язків у обвинувачених та самостійного доходу, існували і на час подій, які інкримінуються обвинуваченим, однак не стали стримуючим фактором для них.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 1 та п. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, та щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 КК України.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, даних про обвинувачених та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, беручи до уваги, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 обвинувачуються, в т.ч. й у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, із погрозою застосування насильства, а ОСОБА_6 також у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 255-1 КК України, суд вважає за необхідне не визначати обвинуваченим розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 178, 183, 199, 331, 372 КПК України, суд

у х в а л и в:

клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб до 28 червня 2025 року включно.

Продовжити строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 діб до 28 червня 2025 року включно.

В задоволенні клопотань сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на домашній арешт - відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити уповноваженій службовій особі державної установи "Житомирська установа виконання покарань (№ 8)".

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий: суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3