Провадження № 11-сс/4823/322/25 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2025 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 червня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого ВРЗСГСД слідчого відділу Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_8 , про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000562 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України.

Накладено арешт:

- на колоди дерев в кількості 63 одиниці, що були виявлені та вилучені 13 червня 2025 року із подальшою забороною на їх відчуження, розпорядження та користування;

- на транспортний засіб марки МАЗ д.н.з. НОМЕР_1 з номером шасі: НОМЕР_2 , напівпричеп д.н.з. НОМЕР_3 з номером шасі: НОМЕР_4 , власником яких є ОСОБА_9 , із подальшою забороною на їх відчуження та розпорядження.

Транспортні засоби марки МАЗ д.н.з. НОМЕР_1 з номером шасі: НОМЕР_2 , напівпричеп д.н.з. НОМЕР_3 з номером шасі: НОМЕР_4 передано на відповідальне зберігання ОСОБА_9 .

В іншій частині клопотання відмовлено.

Мотивуючи рішення, слідчий суддя зазначив, що накладення арешту на колоди деревини в даному випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження. Однак, стороною обвинувачення не наведено доводів, які б вказували, що транспортні засоби, які належать ФОП ОСОБА_9 , зберегли на собі матеріальні сліди вчинення злочину, які б потребували їх збереження і необхідно до вирішення справи по суті або набрання законної сили вироком суду, передати їх на відповідальне зберігання його власнику, тобто обрати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, із забороною останньому відчужити їх.

На зазначену ухвалу слідчого судді прокурором була подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати її та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що транспортний засіб марки МАЗ з напівпричепом були навантажені колодами дерева є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, на якому здійснювалося перевезення незаконно спиляної деревини та які вилучено під час огляду місця події 13 червня 2025 року. Вказує, що вилучені речі в ході огляду можуть містити в собі інформацію про вчинення кримінального правопорушення і залишення без арешту вказаних об`єктів може призвести до знищення слідової інформації, видалення або спотворення наявної інформації про злочин та пов`язаних з його вчиненням осіб, продовження незаконних дій щодо незаконної порубки та перевезення деревини, а також до унеможливлення подальшого призначення та проведення ряду необхідних експертиз.

Заслухавши доповідача, прокурора, щодо можливості задоволення поданої апеляційної скарги, думку представника власника майна про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

За змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність накладення арешту на майно, покладений на органи досудового розслідування, - ініціаторів клопотань та прокурора.

Відповідно до ст.23 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, а відповідно до ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст.132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно положень ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Виходячи з вищевказаних законодавчих принципів, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, в якому він з наведенням достатніх мотивів та посиланням на норми закону обґрунтував своє рішення щодо часткового задоволення клопотання арешту на майно.

Як вбачається з клопотання, згідно Витягу з ЄРДР за №0000562 слідчим суддею встановлено, що 13.06.2025 до Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області надійшло повідомлення про те, що за адресою: вул.1 Травня, буд.46 в м.Прилуки працівниками ВРПП Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області було зупинено автомобіль марки МАЗ д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом д.н.з. НОМЕР_3 , який перевозив деревину без відповідних документів.

Відповідно до Протоколу огляду місця події від 13.06.2025 та ілюстративних таблиць до протоколу, вбачається, що проведено огляд місця події під час якого оглянуто транспортний засіб марки МАЗ д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом д.н.з. НОМЕР_5 , на якому навантажено колоди дерева в кількості 63 одиниць. Під час проведення огляду також встановлено відсутність будь-яких бірок або чіпів на вищевказаних колодах.

Постановою слідчого Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області від 14 червня 2025 року, транспортний засіб марки МАЗ д.н.з. НОМЕР_1 з номером шасі: НОМЕР_2 , напівпричеп д.н.з. НОМЕР_3 з номером шасі: НОМЕР_4 та 63 одиниці колоди дерева, визнано речовими доказами в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000562.

У відповідності до Реєстраційних карток на ТЗ, власником транспортного засобу марки МАЗ д.н.з. НОМЕР_1 з номером шасі: НОМЕР_2 , напівпричепу д.н.з. НОМЕР_3 з номером шасі: НОМЕР_4 , є ОСОБА_9 .

Як вбачається із копій Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця та Свідоцтва про сплату єдиного податку, ОСОБА_9 зареєстрований як фізична особа-підприємець. Вид діяльності лісопильне та стругальне виробництво, виробництво дерев`яної тари, роздрібна торгівля промисловими товарами.

У відповідності до копій Договору №153 від 12.05.2000, Актів обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню від 14.05.2000 та Договору про надання послуг з видалення зелених насаджень від 04.06.2020, ФОП ОСОБА_9 було проведено в 2020 році обстеження зелених насаджень в м. Прилуки та визначено дерева, які підлягають видаленню.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону.

Згідно приписів ст.ст.94, 132, 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Вимоги апеляційної скарги прокурора про прийняття рішення про заборону користування вказаним в клопотанні транспортними засобами, апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки стороною обвинувачення не доведена наявність ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження вказаного в клопотанні майна.

Наведені вище обставини свідчать про відсутність правових підстав для накладення арешту на транспортний засіб та напівпричеп шляхом заборони користування ними, та не можуть бути підставою для порушення права власників майна, передбаченого ст.41 Конституції України.

У зв`язку з чим, з метою недопущення необґрунтованого порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів власників майна, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання в частині заборони користування транспортним засобом марки МАЗ д.н.з. НОМЕР_1 з номером шасі: НОМЕР_2 , напівпричепом д.н.з. НОМЕР_3 з номером шасі: НОМЕР_4 , власником яких є ОСОБА_9

За таких обставин висновки слідчого судді відповідають фактичним обставинам справи та є обґрунтованими. Підстав для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 червня 2025 року, якою частково задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000562 без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4