КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12 березня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12.03.2025 задоволено клопотання слідчого Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 ,та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 до 10.05.2025 включно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подали апеляційні скарги.

Захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити частково клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт вказував на порушення вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, оскільки слідчим суддею необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту щодо

_____________________________________________________________________________________

Справа № 761/10079/25 Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/2781/2025 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

На думку апелянта, при вирішенні питання щодо продовження найсуворішого запобіжного заходу, слідчим суддею не враховано, що підозрюваний раніше не судимий, має міцні родинні зв`язки, постійно проживає в місті Києві, офіційно працевлаштований в ТОВ «Епіцентр», де характеризується позитивно, надав показання, якими сприяв розкриттю злочинів, щиро розкаявся у вчиненому.

Долучені до клопотання докази містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри, однак не містять жодних доказів щодо існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

До клопотання не долучено жодних доказів, які б свідчили про наявність реальних або можливих намірів ухилення ОСОБА_6 від органів досудового розслідування або суду.

Такий ризик обґрунтовується стороною обвинувачення виключно тяжкістю можливого покарання, що не може бути єдиною підставою тримання особи під вартою.

Підозрюваний не може знищити, сховати, або спотворити будь-яку із речей чи документів, оскільки вони вже були вилучені органом досудового розслідування.

До клопотання не долучено жодного документу, який би свідчив про незаконний вплив з боку ОСОБА_6 на свідків та інших осіб у кримінальному провадженні. Крім того, у клопотанні не зазначено, на яких саме свідків може впливати підозрюваний.

Також, слідчим у клопотанні взагалі не визначено та не конкретизовано, яким саме іншим чином ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню.

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що жоден із перерахованих у клопотанні ризиків не підтверджений матеріалами кримінального провадження і стороною обвинувачення не надано жодних доказів на підтвердження їх існування.

Ризик переховування від слідства та суду є надуманим і необґрунтованим, та не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого покарання.

ОСОБА_6 має постійне місце проживання та роботи, міцні соціально-побутові зв`язки, раніше не судимий і до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем роботи характеризується позитивно.

Стороною обвинувачення не доведено намірів ОСОБА_6 вчинити дії, спрямовані на знищення будь-яких речей та документів.

Під час досудового розслідування вилучені усі речі, які можуть мати значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведені відповідні експертизи, вилучена техніка та засоби мобільного зв`язку перебуває на дослідженні.

До клопотання не долучено жодних доказів, що ОСОБА_6 чинив або може здійснювати вплив на свідків або чинити на когось тиск, як безпосередньо, так і через довірених осіб.

Крім того, станом на дату розгляду клопотання усі свідки вже допитані, проведені експертизи.

Також, у клопотанні стороною обвинувачення жодним чином не обґрунтовано, чому іншій більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, та його захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги і просили їх задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, слідчим відділом Шевченківського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004244 від 21.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

У межах вказаного кримінального провадження 17.12.2024 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

17.12.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, а також збуті особливо небезпечної психотропної речовини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 307 КК України; у незаконному придбанні, зберіганні психотропної речовини з метою збуту в особливо великих розмірах, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.12.2024 до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 14.02.2025.

25.12.2024 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, а також збуті особливо небезпечної психотропної речовини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 307 КК України; у незаконному придбанні, зберіганні психотропної речовини з метою збуту в особливо великих розмірах, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 307 КК України; та у придбанні та зберіганні вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 263 КК України.

Постановою керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Києва від 07.02.2025 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0004244 до трьох місяців, тобто до 17.03.2025.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10.02.2025 ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 17.03.2025.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12.03.2025 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, тобто до 17.06.2025.

12.03.2025 слідчий Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , в якому просив продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 на 60 діб.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12.03.2025 задоволено клопотання слідчого та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 до 10.05.2025 включно.

З висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, що підтверджується фактичним даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, оцінюючи їх достатність для висновку про причетність ОСОБА_6 до інкримінованих йому злочинів, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у кримінальному провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя станом на день розгляду клопотання дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального правопорушення, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а також з огляду на дані про особу підозрюваного.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження відомості і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що у кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, які існували на момент вирішення слідчим суддею питання про застосування та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував характеризуючі дані про особу підозрюваного та встановивши наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою підозрюваного.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, як убачається з клопотання слідчого, останнім доведенонаявність обставин, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, та встановлено, що органу досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, без проведення яких завершення досудового розслідування є неможливим.

З урахуванням наведених обставин у їх сукупності, враховуючи також дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , беручи до уваги його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого, а тому слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу.

При цьому, продовживши щодо підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до положень ч. 4 ст. 183 КПК України не визначив йому розмір застави, враховуючи правову кваліфікацію інкримінованого йому злочину за ч. 3 ст. 307 КК України та зміст підозри.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_6 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю кримінального правопорушення, є обґрунтованим, та підстав для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про недоведеність органом досудового розслідування наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому.

Отже, ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити чи змінити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших учасників у даному кримінальному провадженні.

При цьому, посилання захисника на те, що ОСОБА_6 щиро розкаюється у вчиненому та не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду або вчиняти інші дії, передбачені ст. 177 КПК, самі по собі не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного, у випадку застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, працює, враховані слідчим суддею при постановленні ухвали, проте, з огляду на тяжкість інкримінованих злочинів, мотив та спосіб вчинення інкримінованих підозрюваному дій, не є достатньою підставою для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу або визначення йому застави.

Доводи сторони захисту стосовно погіршення стану здоров`я ОСОБА_6 та наявності у нього захворювань, які потребують медичного нагляду та лікування, не можуть слугувати самостійною підставою для пом`якшення запобіжного заходу, оскільки відсутні відомості медичного характеру, які вказують на неможливість підозрюваного утримуватись під вартою за станом здоров`я та неможливості отримання ним необхідного лікування в умовах слідчого ізолятора.

На підставі наданих сторонами матеріалів, колегією суддів надано оцінку в сукупності всім обставинам, що враховуються при обранні та продовженні запобіжного заходу, передбаченим ст. 178 КПК, у тому числі даним про стан здоров`я підозрюваного, та на переконання колегії суддів, такі відомості не спростовують висновків про існування ризиків у кримінальному провадженні.

Інші доводи апеляційних скарг висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду клопотання, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12 березня 2025 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3