Справа № 583/1594/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2025 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

з фіксацією розгляду справи підсистемою «ВКЗ», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка кримінальні провадження №00000063 від 01.04.2025 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Охтирка Сумської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , що є особою з інвалідністю 3 групи, розлученого, непрацюючого, раніше не судимого,

за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

установив:

ОСОБА_4 приблизно у жовтні 2024 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) перебував поблизу кладовища в м. Охтирка по вул. Широкій, де виявив декілька рослин коноплі. Після чого, маючи умисел направлений на незаконне придбання наркотичних засобів, ОСОБА_4 зірвав із вказаних рослин гілки у кількості близько 10-ти штук та приніс їх до свого місця мешкання за адресою: АДРЕСА_2 . У подальшому, в порушення заборони на обіг наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, реалізовуючи свій злочинний намір на незаконне виготовлення наркотичних речовин, діючи умисно, висушив та за допомогою сита подрібнив вище вказані гілки конопель. Після чого залишив їх зберігати за місцем свого мешкання, для подальшого вживання шляхом куріння, без мети збуту. Таким чином за місцем мешкання ОСОБА_5 зберігав речовину рослинного походження, подрібнена, із характерним запахом коноплі, яка згідно з висновком судової експертизи є канабісом, який віднесений до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, загальною масою 133,75 г.

Такі діїОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину визнав, підтвердив викладені в обвинувальному акті фактичні обставини, щиро розкаявся у скоєному, висловив осуд щодо власної поведінки.

Враховуючи, що ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорені.

Таким чином суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 в незаконному придбанні, виготовленні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту та такі його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

За приписами ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Верховенство права вимагає від держави його втілення шляхом запровадження ідей соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі «Про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора», правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання, призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

За статтею 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

До визначених ч. 1 ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття, яке виразилося у виді щирого жалю та осуді власної поведінки, активне сприяння розкриттю злочину шляхом надання правдивих показань про обставини його вчинення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

При призначенні покарання суд, у відповідності до ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, характер, ступінь суспільної небезпечності та наслідки скоєного, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та під динамічним спостереженням у лікаря-психіатра не перебуває, хоча не має офіційного місця роботи, однак підробляє різноробочим, отже має джерела до існування, розлучений, має постійне місце проживання, інформації, яка б негативно характеризувала обвинуваченого суду не надано. Також суд бере до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого. Тому суд, керуючись принципом індивідуалізації покарання та справедливості, вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України у виді мінімального розміру штрафу.

Обраний обвинуваченому видпокарання, на переконання суду, відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим, відповідає цілям покарання та вимогам справедливості.

Клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили не надходило.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, відповідно до ст. 124 КПК України покладаються судом на обвинуваченого.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК.

На підставі ст. 174 КПК України підлягає скасуванню арешт майна у кримінальному провадженні, накладений за ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04.04.2025.

Керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому за цим законом покарання у виді однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати пов`язані із залученням експерта в сумі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень60 копійок.

Речові докази: речовину рослинного походження, подрібнену, із характерним запахом коноплі, запаковану до спеціального пакету НПУ №PSP 2183948; речовину рослинного походження, подрібнену, із характерним запахом коноплі, запаковану до спеціального пакету НПУ №PSP 2183949 знищити, скасувавши арешт, накладений за ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04.04.2025.

Вирок, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1