Номер провадження: 11-кп/813/1851/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарів судового засідання: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_10 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 16.04.2025 року в кримінальному провадженні №0000320 від 06.08.2022 року, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, ВПО, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

встановив:

Оскарженим вироком суду ОСОБА_9 визнаний винуватим у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та йому призначене покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 визначено рахувати з моменту його фактичного затримання для відбування призначеного покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_9 вироком суду не обирався.

Вироком суду вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Судом першої інстанції ОСОБА_9 визнаний винуватим в тому, що 06.08.2022 року, о 13 год. 33 хв., в невстановлені місці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, замовив у невстановленої особи (матеріали щодо якої виділені в окреме провадження), через Інтернет месенджер «Telegram», який було встановлено на його мобільний телефон, для власного вживання, без мети збуту, порошкоподібну речовину, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, маса якого становить 0,637 г, з метою подальшого особистого вживання та отримав повідомлення з географічними координатами розташування зазначеної психотропної речовини у виді закладки, а саме біля будинку 64 по вулиці Чернишевського в м. Одеса.

Надалі, 06.08.2022 року, приблизно о 17 год. 40 хв., більш точного часу не встановлено, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись за географічними координатами розташування закладки, а саме біля будинку 64 по вулиці Чернишевського в м. Одеса, ОСОБА_9 шляхом привласнення знайденого, незаконно придбав для власного вживання без мети збуту згорток з порошкоподібною речовиною, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, маса якого становить 0,637 г, з метою подальшого особистого вживання та почав зберігати в лівій кишені одягнених на ньому шортів згорток з порошкоподібною речовиною, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, маса якого становить 0,637 г, з метою подальшого особистого вживання до моменту їх вилучення працівниками відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, 06.08.2022, у період часу з 19 год. 05 хв. по 19 год. 12 хв. за адресою: м. Одеса, вул. Складська, біля будинку №3.

Суд першої інстанції визнав ОСОБА_9 винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_10 подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_9 , посилаючись на суворість призначеного покарання, просить змінити вирок та призначити йому покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обвинувачений вказує, що місцевим судом призначено покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого кримінального проступку особі обвинуваченого та за своїм розміром є явно несправедливим через суворість. Звертає увагу, що він раніше не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, має вищу освіту, позитивно характеризується за місцем роботи, має постійний дохід та зможе сплатити штраф. Крім того, обвинувачений зазначає, що на його утриманні перебуває мати з інвалідністю ІІ групи.

Захисник ОСОБА_10 в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги захисник обґрунтовує тим, що місцевим судом надано невірну оцінку доказам обвинувачення, зокрема протоколу затримання ОСОБА_9 в порядку ст.ст. 208, 298-2 КПК України та його особистого обшуку.

Захисник вважає, що місцевий суд безпідставно визнав вказані докази допустимими, оскільки на думку сторони захисту, затримання ОСОБА_9 та його особистий обшук були проведені без належних на те фактичних та юридичних підстав, в порушення вимог кримінального процесуального законодавства, що призвело до істотного порушення прав обвинуваченого, а саме: порушено право особи на захист; отримано показання та пояснення від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від надання показань та не відповідати на запитання; здійснено процесуальні дії, які потребують дозволу суду, без такого дозволу та з порушенням його суттєвих умов.

Крім того, на думку захисника, відомості, зазначені в протоколу затримання особи від 06.08.2022 року містять значну кількість розбіжностей та суперечностей з іншими матеріалами кримінального провадження, зокрема з обвинувальним актом та доданим до нього реєстром матеріалів досудового розслідування, що свідчить про безумовну недопустимість його як доказу, оскільки наявність зазначених в протоколі підстав не підтверджується жодними доказами та показами свідків, долучених до матеріалів провадження та наданими безпосередньо в судовому засіданні.

Захисник зазначає, що органом досудового розслідування порушено право на захист ОСОБА_9 , оскільки затримання було проведено за відсутністю захисника. Крім того, затримання, в порушення вимог ч.2 ст.298-2 КПК України, становило більше трьох годин.

Вказані порушення, на думку захисника, під час затримання ОСОБА_9 призвело до безпідставного і необґрунтованого обмеження його прав та свобод, а також наявність істотних суперечностей відомостей зазначених у протоколі затримання, із фактичними обставинами справи, свідчать про наявність підстав для визнання такого доказу недопустимим відповідно до ч.1 ст.87 КПК України.

Також захисник вважає, що суд призначив обвинуваченому занадто суворе покарання не взявши до уваги обставини злочину та особу обвинуваченого.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

У судовому засіданні апеляційного суду, захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_9 заявили клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого та захисника, які підтримали клопотання; прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання; перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційних скарг та клопотання сторони захисту; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Згідно ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з положеннями ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стосовно обґрунтованості заявленого стороною захисту клопотання прозвільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 285 КПК особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, кримінальне провадження закривається судом (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК).

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Частиною 3 ст. 288 КПК передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, оцінивши доводи сторін кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, з огляду на таке.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Чинна ч. 1 ст. 49 КК України передбачає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Вказаною нормою кримінального закону встановлено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК України, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (ч. 3 ст. 288 КПК).

Згідно матеріалів кримінального провадження обвинуваченому Водянику інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Оскарженим вироком ОСОБА_9 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та йому призначене покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до положень ст.49 КК України (в чинній редакції) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, зокрема минуло 3 (три) роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років. При цьому, вказані положення кримінального закону можуть бути застосовані у разі, якщо: протягом вказаного строку особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Згідно з висновками Об`єднаної Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 05 квітня 2021 року (справа № 328/1109/19), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

У даному кримінальному провадженні за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, за загальним правилом, початком перебігу строку давності є день вчинення, тобто згідно матеріалів кримінального провадження 06.08.2022 року.

Тобто в даному випадку строк давності притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, мав закінчитися 06.08.2025 року.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_9 з моменту вчинення кримінального правопорушення до дня закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не вчинив новий злочин та не переховувався ані від органу досудового розслідування, ані від суду.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що на день апеляційного розгляду існують законні підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, у зв`язку зі спливом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

У постанові від 06.12.2021 року (справа №521/8873/18) Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду дійшла висновків, що за змістом п.1 ч.2 ст.284, ч.3 ст.285, ч.ч.1,4 ст.286, ч.3 ст.288 КПК суди першої та апеляційної інстанцій мають обов`язок відповідно роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності те, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчились строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення.

За наведених вище обставин, клопотання обвинуваченого та захисника підлягає задоволенню, апеляційні скарги обвинуваченого та захисника підлягають частковому задоволенню, вирок суду підлягає скасуванню, із закриттям кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності.

Питання про долю речових доказів вирішується апеляційним судом відповідно до приписів ст. 100 КПК.

Питання щодо процесуальних витрат апеляційним судом вирішується відповідно до приписів ст.126 КПК.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 420, 421, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_10 задовольнити частково.

Клопотання захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України задовольнити.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 16.04.2025 року в кримінальному провадженні №0000320 від 06.08.2022 року, яким ОСОБА_9 засуджено за ч.1 ст.309 КК України скасувати.

Звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження №0000320 від 06.08.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Речові докази: кристалічну порошкоподібну речовину бежевого кольору масою 0,873 г., яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено, амфетамін, кількісний вміст 0, 637 г. знищити.

Процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 2265,36 грн у кримінальному провадженні віднести на рахунок держави.

Арешт майна, накладений ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08.08.2022 року скасувати.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4