Справа № 196/177/25
№ провадження 1-кс/196/108/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року с-ще Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду с-ща Царичанка заяву про самовідвід судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Царичанського районного суду Дніпропетровської області надійшло кримінальне провадження №196/177/25 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ст.336 КК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2025 року, кримінальне провадження передано у провадження судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_3 .

До початку судового розгляду суддею ОСОБА_3 було заявлено самовідвід у зазначеній справі з тих підстав, що 12 вересня 2025 року від обвинуваченого ОСОБА_4 надійшло клопотання, в якому він прохає допустити до розгляду даного кримінального провадження його адвоката ОСОБА_5 , з яким він уклав Договір про надання правової допомоги. Крім того, адвокатом ОСОБА_5 надані його повноваження щодо участі у якості захисника у даному кримінальному провадженні. Однак, на даний час він є орендарем житлового будинку, який належить адвокату ОСОБА_5 , тому можуть виникнути сумніви у неупередженості та об`єктивності судді при розгляді даного кримінального провадження, тому заявляє самовідвід. Заяву про самовідвід просить розглянути у його відсутність.

Зазначена заява про самовідвід судді ОСОБА_3 була передана до канцелярії суду на автоматизований розподіл для визначення судді для розгляду заяви про самовідвід по суті.

18 вересня 2025 року протоколом автоматизованого розподілу заява про самовідвід судді ОСОБА_3 була передана на розгляд судді ОСОБА_1 .

У судове засідання учасники процесу не з`явилися, про день, час та місце розгляду заяви про самовідвід були повідомлені належним чином.

Прокурор ОСОБА_6 подав заяву про розгляд заяви про самовідвід у його відсутність, не заперечує проти задоволення самовідводу.

Від захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 до суду надійшла заява про розгляд заяви про самовідвід у його відсутність.

Обвинувачений ОСОБА_4 подав до суду заяву про проведення судового засідання 22.09.2025 року о 10.45 год. без його участі.

Від захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 до суду надійшла заява про розгляд заяви про самовідвід без його участі та без участі обвинуваченого.

Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши заяву про самовідвід, доходить таких висновків.

Об`єктивність розгляду справи, а отже вирішення її на основі суворого додержання законності забезпечується її розглядом суддею, щодо якого відсутні сумніви, в тому числі у стороннього спостерігача, в його неупередженості та безсторонності.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, на засадах верховенства права.

Відповідно до ст. 9 даного Закону, суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків, визначених процесуальним законом.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді останній заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Одним із елементів довіри суспільства, в тому числі і учасників процесу до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливить в подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та об`єктивного рішення суду.

У п.п. 49, 50, 52 рішення Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» від 09.11.2006 (заява № 33949/02) зазначається, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, дотримуватись правил суддівської етики.

Так, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положення Конвенції щодо права особи на справедливий суд знайшли своє відображення в статті 21 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку конкретного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Крім того, важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

Також ЄСПЛ звертав увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Водночас у приписах Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року (Схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року № 2006/23) вказано, що об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення. Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення. Тому коли сторони стверджують про брак об`єктивності в суддів, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про самовідвід (відвід), значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

У пункті 20 Рекомендації СМ/Rес (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, вказано, що судді не можуть ефективно здійснювати правосуддя без довіри громадськості, адже вони є частиною суспільства, якому служать. Їм слід бути обізнаними щодо очікувань громадськості від судової системи та скарг на її функціонування.

У справі «Мироненко і Мартиненко проти України» (заява № 4785/02, рішення від 10.12.2009, п. 69-71) Європейський суд, констатуючи порушення вимог п.1 ст.6 Конвенції, зазначив, що застосовуючи об`єктивний критерій неупередженості судді, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності.

Таким чином, відводу підлягає суддя не лише у разі існування фактів, що свідчать про упередженість судді, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Наведена правова позиція міститься в ухвалах Верховного Суду від 17.04.2018 (справа № 800/63/16) та від 27.06.2018 (справа № 800/427/17), Великої Палати Верховного Суду у справі № 908/137/18.

У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13.06.2007 наголошується, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

У статті 15 Кодексу суддівської етики України, затвердженого XI черговим з`їздом суддів України 22.02.2013, зазначається, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя заявляє про самовідвід від участі в розгляді справи у випадку неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Відповідно до ст. 3 ч. 1 "Порядку здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо конфлікту інтересів в діяльності суддів та інших представників судової системи та його врегулювання" затвердженого Радою суддів України від 04.02.2016 року № 2 суб`єкти конфлікту інтересів повинні прагнути самостійно та своєчасно вживати заходи із запобігання виникненню конфлікту інтересів та його врегулювання (в тому числі, в порядку передбаченому процесуальним законодавством). Суб`єкт конфлікту інтересів зобов`язаний вживати заходів щодо недопущення виникнення конфлікту інтересів у його діяльності; не вчиняти дій та не приймати рішень по суті в рамках виконання своїх службових повноважень в умовах реального конфлікту інтересів п. 1,2 ч. 1 ст. 4 Порядку.

Так, судом встановлено, що 12 вересня 2025 року від обвинуваченого ОСОБА_4 надійшло клопотання, в якому він прохає допустити до розгляду даного кримінального провадження його адвоката ОСОБА_5 , з яким він уклав Договір про надання правової допомоги (а.с. 83).

Крім того, адвокатом ОСОБА_5 надані його повноваження щодо участі у якості захисника у даному кримінальному провадженні (а.с. 81-82).

На даний час суддя Царичанського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_3 - головуючий у кримінальному провадженні №196/177/25 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ст.336 КК України є орендарем житлового будинку, який належить адвокату ОСОБА_5 .

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

З огляду на викладене, враховуючи норми чинного національного законодавства, приписи Бангалорських принципів поведінки суддів, практику Європейського суду, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, для уникнення сумнівів щодо неупередженості головуючого судді в очах стороннього спостерігача та учасників справи, забезпечення дотримання вимог суддівської етики, суд доходить переконання, що наведене вище є обставинами, які можуть викликати сумніви в учасників справи, а також у сторонніх спостерігачів в неупередженості головуючого судді ОСОБА_3 , що унеможливлює його участь при розгляді даного кримінального провадження, а тому суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення заявленого самовідводу судді.

Отже, заява про самовідвід судді ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. 75, 80, 81, 82 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву про самовідвід судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №196/177/25 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, - задовольнити.

Матеріали кримінального провадження №196/177/25 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, - передати до канцелярії Царичанського районного суду Дніпропетровської області для визначення іншого судді в порядку ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1