Справа № 944/4795/24
Провадження №1-кп/944/743/25
УХВАЛА

про скасування арешту майна

28.08.2025 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду в м.Яворів, клопотання захисника обвинуваченої про скасування арешту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000198 від 19.02.2024, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України,

в с т а н о в и в :

на розгляді Яворівського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000198 від 19.02.2024, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України

04.06.2025 адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням про скасування арешту майна, в якому просить скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 29.02.2024 року на квартири та земельну ділянку. Обгрунтовуючи клопотання посилається на те, що ухвалою ухвалою слідчого судді накладено арешт на квартири та земельну ділянку. Зазначає, що із мотивувальної частини ухвали Галицького районного суду м.Львова від 29.02.2024 року вбачається, що слідчим судддею встановлено правові підстави для накладення арешту на майно для обмеження права власності враховуючи, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, санкція якої передбачає конфіскацію майна та те, що у разі визнання її винною вищевказане майно підлягає конфіскації. На даний час, досудове розслідування завершено і обвинувальний акт в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 перебуває на розгляді в суді. Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується органами досудового розслідування у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України. Санкція частини та статті, за якою обвинувачується ОСОБА_5 не передбачає конфіскації майна.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні клопотання підтримала з підстав наведених у письмовому клопотанні та просила задоволити.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні щодо клопотань заперечила, просила відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, суд прийшов до висновку, що клопотання підлягає частково до задоволення із таких підстав.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 29.02.2024 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 ( реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна - 101); квартиру АДРЕСА_2 ( рестраційний номер об?єкта нерухомого майна - 101); земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0585 (реєстраційний номер об?єкта 258). Зі змісту ухвали вбачається, що метою накладення арешту на вищевказані речі є збереження речових доказів та те, що вони містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно зі ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили, що у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Враховуючи те, що накладення арешту на нерухоме майно, перешкоджає законним власникам право користуватися своїм майном, беручи до уваги наслідки арешту майна для власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, керуючись також загальними засадами кримінального провадження, визначеними у ст. 7 КПК України, положеннями ч.4 ст.173 КПК України, а також беручи до уваги те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б вказували на необхідність застосування такого виду арешту майна, суд дійшов висновку, що в подальшому застосуванні такого виду арешту на майно відпала потреба, а тому подане клопотання підлягає до задоволення в цій частині, оскільки існують всі передбачені Законом підстави для такого скасування арешту майна в частині заборони користування ним.

Керуючись статтями 8, 41, 129 Конституції України, ст. 22, 131, 170, 174, 309 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 29.02.2024, справа №461/1626/24 на:

квартиру АДРЕСА_1 ( реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна - 101);

квартиру АДРЕСА_2 ( рестраційний номер об?єкта нерухомого майна - 101);

земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0585 (реєстраційний номер об?єкта 258).

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1