НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

05 вересня 2025 року Справа № 322/1199/25 Провадження № 1-кс/322/315/25

Слідчий суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 10.04.2024 за №0003171, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Острівське Новомиколаївського району Запорізької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

встановив:

05.09.2025 слідчим суддею отримано вищезазначене клопотання, в якому слідчий просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів.

В обґрунтування клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим зазначено таке.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 ЗСУ від 03 жовтня 2023 року № 237 військовослужбовця за мобілізацією солдата ОСОБА_5 призначено на посаду стрільця номера обслуги 3-го штурмового відділення 4-го штурмового взводу 3-ої штурмової роти військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

14.02.2024, відповідно до наказу командира, ОСОБА_5 був направлений до лікувального закладу. Після завершення лікування йому була рекомендована відпустка строком на 30 календарних днів.

Однак, 17 березня 2024 року ОСОБА_5 в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від військової служби, не з`явився без поважних причин на службу до військової частини НОМЕР_1 ЗСУ, яка дислокувалась на території АДРЕСА_2 , з лікувального закладу, після чого свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби.

Під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Цей ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинені особливо тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років. Усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинення вказаного кримінального правопорушення є ризик того, що ОСОБА_5 буде переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Також під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризику того, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення. Це підтверджується тим, що ОСОБА_5 засуджений за вчинення ряду корисливих кримінальних правопорушень, судимості за вчинення яких не погашені. До призову на військову службу підозрюваний існував за рахунок злочинної діяльності. На теперішній час ОСОБА_5 також не перебуває на службі, оскільки 17.03.2024, діючи з метою ухилення від військової служби, не з`явився без поважних причин на службу до військової частини НОМЕР_1 ЗСУ, яка дислокувалась на території АДРЕСА_2 з лікувального закладу. Крім того, встановлено, що на теперішній час відносно ОСОБА_5 скероване до суду кримінальне провадження за фактами шахрайства, які останній вчинив після того як не з`явився без поважних причин на службу до військової частини з лікувального закладу. Це свідчить про те, що перебуваючи на волі підозрюваний продовжує вчиняти нові корисливі кримінальні правопорушення, та повернувшись на службу знову самовільно залишить військову частину.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом. Цей ризик підтверджується тим, що станом на теперішній час підозрюваний ОСОБА_5 на службі не перебуває, оскільки 17.03.2024 діючи з метою ухилення від військової служби, не з`явився без поважних причин на службу до військової частини НОМЕР_1 ЗСУ, яка дислокувалась на території АДРЕСА_2 , з лікувального закладу. Застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з тримання під вартою може привезти до того, що ОСОБА_5 буде посилатись на труднощі з прибуттям до органу досудового розслідування та суду, що призведе до затягування проведення досудового розслідування.

З урахуванням особистості підозрюваного, відомості, які характеризують підозрюваного, є підстави вважати, що інший запобіжний захід не зможе запобігти ризикам та не забезпечить виконання підозрюваним своїх обов`язків в повній мірі. Крім того, усвідомлюючи тяжкість попередніх вчинених ним діянь і те, що він буде притягнутий до відповідальності, що перебуваючи на волі останній може продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, переховуватися від органів досудового розслідування та слідства.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з вищенаведених підстав.

Захисник та підозрюваний у судовому засіданні просили відмовити з задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу, посилаючись на його необґрунтованість, а також на відсутність обґрунтованої підозри.

Вислухавши пояснення слідчого, прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на таке.

За змістом ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винуватою, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Положеннями ст.ст. 132, 183 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Водночас, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

04.09.2025 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

- матеріалами службового розслідування військової частини НОМЕР_1 ЗСУ відносно ОСОБА_5 за фактом нез`явлення на службу з лікувального закладу;

- протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які надали показання, що вони являються військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 та їм відомий солдат військової частини НОМЕР_1 ЗСУ ОСОБА_5 . Останній 17.03.2024 не з`явився на службу з лікувального закладу до військової частини НОМЕР_1 ЗСУ, яка дислокувалась на території АДРЕСА_2 , та місце знаходження його було невідомо;

- довідкою №1446 від 16.02.2024 за результатами проходження солдатом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стрільцем номером обслуги 3-го штурмового відділення 4-го штурмового взводу 3-ої штурмової роти військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України, медичного огляду в КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР, згідно з якою останньому було рекомендовано відпустку строком 30 календарних днів.

Про ризик переховування від суду, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, насамперед свідчить той факт, що ОСОБА_5 усвідомлює суворість покарання яке йому загрожує, в разі доведення його вини.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З огляду на зміст підозри, з існуванням ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, безпосередньо пов`язаний і ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, адже у разі переховування від суду підозрюваний фактично продовжить вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, також підтверджується наявністю інших кримінальних проваджень відносно ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 190 КК України, відомості про які були внесені до ЄРДР 10.02.2023 та 03.04.2024, та які направлені до суду з обвинувальним актом 19.02.2024 та 30.04.2025 відповідно.

Отже, існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеним.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Вищезазначені обставини, наряду із існуванням високого ступеня ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід (застава), не зможе ефективно запобігти ризикам переховування підозрюваного від суду або вчинення іншого кримінального правопорушення. Враховуючи це, слідчий суддя визнає за недоцільне визначити розмір застави у цьому кримінальному провадженні.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення застави.

На підставі викладено та керуючись ст.ст. 176 178, 183, 192 194, 197, 369 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

1. Клопотання слідчого задовольнити.

2. Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, які відраховуються з дня постановлення ухвали 05.09.2025.

3. Виконання ухвали доручити слідчому і начальнику Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор».

4. Встановити строк дії ухвали до 03.11.2025 включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню, подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1