Справа № 521/3367/25
Номер провадження:1-кп/521/1342/25
У Х В А Л А

ВСТУПНА ЧАСТИНА

м. Одеса, Україна

18 липня 2025 року

Хаджибейський районний суд м. Одеси засідаючи у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 на стадії підготовчого провадження розглянувши угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000013 від 25.02.2025 року, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Одесі, громадянина України, який має вищу освіту, одружений, має на утримані двох малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , в теперішній час тимчасово не працює, який зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 204, ч. 1 ст. 209 КК.

Сторони кримінального провадження, які приймали участь на стадії підготовчого провадження, -

з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_4

з боку захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник адвокат ОСОБА_5

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1.1.Судом проводилось підготовче судове засідання, в якому проводився розгляд угоди про визнання винуватості від 27.02.2025 року, яка укладена між прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 за участю його захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000013 від 25.02.2025 року за ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 204 КК.

1.2.Підготовче судове засідання з розгляду угоди призначено на підставі вимог ч. 1 ст. 314, ч. 2 ст. 474 КПК.

2.Встановлені судом обставини.

2.1.До Хаджибейського районного суду м. Одеси, надійшов для розгляду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000013 від 25.02.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 204 КК, разом з угодою про визнання винуватості від 27.02.2025 року, яка укладена між прокурором та підозрюваним за участі захисника.

2.2.В теперішній час всі учасники кримінального провадження знаходяться на стадії підготовчого провадження і проводиться розгляд угоди про визнання винуватості.

2.3.Фактичні обставини правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_3 свідчать про той факт, що останній спільно з Особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження (далі Особа № 1) створили загальнодоступний канал у месенджері «Telegram» та акаунт адміністратора (менеджера) каналу у месенджері «Telegram» з метою подальшого збуту населенню незаконно виготовлених тютюнових виробів, які не містять марок акцизного податку України. За період часу з січня 2021 року по жовтень 2024 року ОСОБА_6 спільно з Особою № 1 створили певні умови для такої незаконної діяльності, а саме підшукали складське приміщення для зберігання великої кількості тютюнових виробів, активно займались просуванням «Telegram» каналу, підшукували клієнтів для збуту підакцизних товарів. Встановлено, що вказані особи збули громадянам України незаконно виготовлені тютюнові вироби різних найменувань у загальній кількості не менше 2000 коробів по 500 пачок цигарок в кожному коробі. Від збуту вказаних товарів отримано дохід у сумі не менше 30 505 171,1 гривень.

3.Позиції сторін кримінального провадження.

3.1.Прокурор в судовому засіданні вважав, що існують законні підстави для розгляду угоди і її задоволення з ухваленням вироку.

3.2.Захисник та обвинувачений також просили задовольнити угоду і ухвалити відповідний вирок.

4.Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали, положення закону яким керувався суд.

4.1.Суд вважає за необхідне відмовити в затвердженні угоди, з наступних підстав.

4.2.Вивченням умов угоди та фактичних обставин кримінальних правопорушень, судом встановлено, що прокурор або неналежним чином мотивував своє бажання у призначені саме такого виду та ступеню покарання, або помиляється у власних висновках, щодо наслідків від злочинних дій обвинуваченого.

4.3.Так, за версією обвинувачення особи ( ОСОБА_3 та Особа № 1) тривалий час (більше трьох років) займались фактично незаконною підприємницькою діяльністю. Така діяльність пов`язана була з підакцизними товарами. Сума незаконної вигоди, яку отримали особи за версією обвинувачення складає 30 505 171,1 гривень.

4.4.Є очевидним, що особи займаючись таким видом діяльності, по-перше, позбавили легальних суб`єктів підприємницької діяльності відповідного доходу; по-друге, самі створили передумови для несплати податків в державний бюджет України. На фоні війни в Україні та необхідності більших економічних потреб для держави у всіх сферах життя, в тому числі для обороноздатності, такі свідомі злочинні дії (якщо вони справді доводяться сукупністю існуючих доказів) підривають економіку України.

4.5.Відповідно, на думку суду, визначене і спільно обумовлене між сторонами покарання за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 204 КК у вигляді штрафу у сумі 85 000 гривень; та за ч. 1 ст. 209 КК у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, без конфіскації із застосуванням ст. 75 КК з іспитовим строком на думку суду, є занадто м`яким.

4.6.Прокурор в угоді не зазначив, які особливі досягнення або яку виняткову інформацію надав обвинувачений правосуддю для того, щоб до нього можливо було застосувати таке м`яке покарання. Прокурор в судовому засіданні не довів, які особливості у поведінці обвинуваченого, або які життєві обставини чи характеристики особистості свідчать про той факт, що ОСОБА_3 заслуговує від держави такого ступеню милосердя, яке призведе до думки стороннього спостерігача, що обвинувачений справді був корисний правосуддю і його вклад у розслідування та викриття інших кримінальних правопорушень набагато більший, ніж власні егоцентричні бажання у даному провадженні ухилитись від справедливого покарання.

4.7.В тому числі суд враховує, що хоча прямої шкоди державі не спричинено, опосередкована шкода має дуже велике значення і прослідковується у вигляді позбавлення бюджету України податків. При розгляді угоди прокурором не доведено, що обвинувачений хоча б частково (наприклад у сумі 50 відсотків від встановленої суми прибутку) сплатив у державний бюджет України кошти, як добровільне бажання компенсувати свої незаконні оборудки.

4.8.Прокурор стверджує що обвинувачений викрив у вчиненні кримінального правопорушення свого рідного брата, який в теперішній час знаходиться у розшуку. Натомість, на думку суду, таке викриття не є наслідком добровільних дій обвинуваченого ОСОБА_3 , це більше вимушена дія, яка пов?язана з бажанням убезпечитись від кримінального переслідування. Тобто, виключно егоцентричний вчинок, для власної безпеки.

4.9.Доводи суду підтверджує той факт, що обвинувачений на початкових етапах розслідування перебував у розшуку. Тобто, намагався ухилитись від кримінальної відповідальності. Той факт, що він, в подальшому, з`явився до органу досудового розслідування, не свідчить про його чесноти, а так само підтверджує бажання визначити у правовому полі власну долю та життя.

4.10.Не заслуговує на увагу довід сторони захисту, про те, що аналізом реєстру судових рішень можливо встановити, що саме такий вид та розмір покарання в абсолютній більшості призначається судами в Україні. Таке узагальнення, на думку суду, руйнує сам зміст правосуддя, оскільки як відомо кожна справа індивідуальна і її особливість визначається саме людиною, яка притягується до кримінальної відповідальності. Навряд чи є розумні підстави для узагальнення, коли у даному проваджені мова іде про значні прибутки, які не були оподатковані. Сам зміст правопорушення, на фоні особистості ОСОБА_3 надає право суду на індивідуальний підхід до розгляду вказаного провадження. Той факт, що суди в деяких регіонах призначають такий вид та розмір покарання може свідчити про певну механічність або власний індивідуальний підхід у розгляді. Натомість, у даному випадку, будь-які узагальнення, на думку суду, спотворять засаду правосуддя - Правовладдя.

4.11.Така угода, на думку суду, з урахуванням загальних і очевидних обставин, не відповідає інтересам суспільства та загалом можливо стверджувати, що умови угоди не відповідають і вимогам закону, оскільки для укладання угоди, серед іншого необхідно довести належну та справедливу співпрацю особи з правоохоронцями задля викриття кримінальних правопорушень.

4.12.Загальна форма угоди свідчить про занадто формальний підхід в її укладені, що підтверджує думку суду про штучність користі обвинуваченого ОСОБА_3 для правосуддя.

4.13.Відповідно, законних підстав для затвердження угоди не має. Існують всі законні підстави для проведення судового розгляду у даному провадженні у загальному порядку і з`ясуванні всіх суттєвих обставин вчинених кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 204, ч. 1 ст. 209 КК, з метою призначення розумного та справедливого покарання особі.

4.14.Постановляючи ухвалу, суд керується ст. ст. 314, 350, 372 КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.Висновки суду.

1.1.Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості від 27.02.2025 року, що укладена між прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 за участю його захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000013 від 25.02.2025 року за ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 204 КК.

1.2.Обвинувальний акт у кримінальному проваджені № 0000013 від 25.02.2025 року за ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 204 КК за обвинуваченням ОСОБА_3 залишити в провадженні суду і перейти до стадії підготовчого провадження.

2.Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

2.1.Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення.

2.2.Ухвала суду оскарженню не підлягає.

С У Д Д Я: ОСОБА_1