Справа № 357/4450/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.05.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Біла Церква Київської області обвинувальний акт з доданими до нього матеріалами у кримінальному провадженні № 0000633, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.03.2025, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Біла Церква Київської області, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з базовою середньою освітою, не працює, розлучений, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

У С Т А Н О В И В:

1. До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000633, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.03.2025, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

2. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

09.03.2025 поліцейські в складі: поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_6 , поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_7 , відповідно до розстановки сил та засобів взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції виконували свої службові обов`язки, а саме здійснювали патрулювання в межах міста Біла Церква, Київської області.

Відповідно до посадових обов`язків працівників патрульної поліції, що затверджені Наказом Департаменту патрульної поліції від 17.04.2023 № 793, інспектор та поліцейський взводу:

- здійснює первинне реагування на повідомлення про правопорушення (в тому числі, що надходять на планшет), а також самостійне виявлення правопорушень під час патрулювання та в інших випадках, передбачених законодавством;

- самостійно виявляє правопорушення під час патрулювання та в інших випадках, передбачених законодавством;

- припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, застосовуючи для цього передбачені законодавством права та повноваження;

- здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення, застосовує заходи адміністративного впливу до правопорушників, у випадках та в спосіб, які передбачені законодавством;

Згідно з нормами ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівниками правоохоронних органів є, у тому числі, працівники Національної поліції.

З урахуванням вимог ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», працівники ППП в місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції у Київській області ДПП ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виконують функції офіційних представників органу виконавчої влади, які служать суспільству, шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, тобто являються службовими особами правоохоронного органу представниками влади, на яких ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» покладаються обов`язки: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати права і свободи людини.

Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 згідно з ч. 3 ст. 18 КК України та приміткою 1 до ст. 364 КК України є службовими особами, оскільки постійно здійснюють функції представників влади.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» та Наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 1026 від 18.12.2018 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомко, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису», поліцейський взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_6 , поліцейський взводу № 2 й роти № 1 батальйону № 1 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_7 , були оснащені портативними відеореєстраторами.

О 05 годині 30 хвилин 09.03.2025 працівники поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , патрулюючи по вулиці Томилівська, неподалік будинку № 67 в місті Біла Церква Київської області на підставі п. 3 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» виявили транспортний засіб, марки «Volkswagen», моделі «Passat B3» з номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після чого, під час перевірки згідно бази «ІКС ІПНП» було встановлено, що ОСОБА_5 немає посвідчення водія відповідної категорії та обмежений в праві керування транспортним засобом.

В ході розмови працівники поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повідомили ОСОБА_5 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП. Окрім цього, під час розмови попередньо за зовнішніми ознаками, встановлено, що ОСОБА_5 перебуває у стані алкогольного сп`яніння та повідомлено про порушення ним п. 2.9а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, та введених в дію з 01.01.2002 (далі - ПДР), відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та необхідність складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В цей час у ОСОБА_5 , який усвідомлював, що вчинив дії, за які передбачена адміністративна відповідальність, з метою уникнення настання негативних правових наслідків для себе, з метою не притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2, 3 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, виник злочинний умисел, спрямований на надання поліцейським полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 неправомірної вигоди за невчинення службовими особами дій в його інтересах з використанням службового становища.

В подальшому, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на надання працівникам поліції неправомірної вигоди, ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу службового автомобіля марки «Skoda» моделі «Rapid», з номерним знаком НОМЕР_2 на синьому фоні, що знаходився по вулиці Томилівська, неподалік будинку № 67 в місті Біла Церква Київської області, знаючи, що поліцейські полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є службовими особами органів Національної поліції України, оскільки ті перебували в однострої, представилися та мали при собі нагрудні жетони, в посадові обов`язки яких входить робота пов`язана із застосування до порушників заходів адміністративного впливу, діючи умисно, з метою уникнення для себе адміністративної відповідальності, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі, 09.03.2025 у період часу з 05 години 34 хвилин по 06 годину 29 хвилин в ході спілкування з останніми надав неправомірну вигоду в сумі 1900 гривень за невчинення ним, як службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, а саме нескладання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП та постанови про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП , поклавши в відділення підстаканнику між переднім пасажирським та переднім водійським сидіннями грошові кошти в загальній сумі 1900 гривень.

За таких обставин ОСОБА_5 надав службовій особі неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дій з використанням наданого їй службового становища, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України.

3. Формулювання статті (частин статті) КК України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений та докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Частина 1 статті 369 КК України передбачає кримінальну відповідальність за пропозицію чи обіцянку службовій особі надати їй або третій особі неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, за обставин, які викладені в обвинувальному акті, а інші учасники судового провадження (прокурор та захисник) не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому суд, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. Дослідження фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинуваченого.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив, що 09.03.2025 близько 05 год 30 хв їхав на автомобілі і його зупинили працівники поліції. Почувши запах алкоголю запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, однак ОСОБА_5 запропонував грошові кошти за не складання щодо нього адміністративних матеріалів. Спочатку висловлював таку пропозицію словесно, а в подальшому поклав грошові кошти у сумі 1900 грн до службового автомобіля між підстаканниками. Підтвердив, що розумів, що спілкування відбувається з працівниками поліції.

Надані обвинуваченим показання є логічними, послідовними, узгоджуються з викладеними в обвинувальному акті фактичними обставинами, встановленими під час досудового розслідування та не викликають у суду сумніву щодо їх щирості.

За викладених обставин Суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, а саме надання службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

4. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Мотиви призначення покарання.

Санкція ч. 1 ст. 369 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від двох до чотирьох років, або позбавленням волі на той самий строк.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , Суд у відповідності до статей 65 - 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Водночас каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства. У будь-якому разі покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

Призначаючи покарання, Суд враховує наявність обставини, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , якою є щире каяття.

Так, обвинувачений визнавав свою вину, та щиро розкаюється у скоєному.

Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Крім того, Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, розлучений, зазначив, що має на отриманні доньку 2019 року народження, однак підтверджуючих документів суду не надано, отримує медичну допомогу у лікаря-нарколога з приводу синдрому залежності від алкоголю з 2023 року, перебуває на обліку в РТЦК та СП. З досудової доповіді органу пробації вбачається, що ризик повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, а також зазначено про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства.

Раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.04.2022 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 200 годин громадських робіт. ОСОБА_5 22.09.2022 знятий з обліку Білоцерківського РВ №1 ДУ «Центр пробації» у зв`язку із відбуттям установленого строку громадських робіт. Відтак у відповідності до приписів п. 2-1 ч. 1 ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості.

Отже, з урахуванням вказаних обставин та особи обвинуваченого ОСОБА_5 , його ставлення до вчиненого, повного визнання ним своєї вини, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення, як ним, так і іншими особами нових кримінальних правопорушень можливе без його ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання у вигляді штрафу.

В судовому засіданні прокурор просила призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 68 000,00 грн. Захисник та обвинувачений просили призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, дані про особу винного, який має постійне місце реєстрації та проживання, відсутність завданої кримінальним правопорушенням шкоди, відсутність постійного доходу, усвідомлення обвинуваченим протиправності своєї злочинної поведінки, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_5 покарання у середніх межах санкції, визначеної ч. 1 ст. 369 КК України.

Відтак, Суд призначає ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000,00 грн (тридцять чотири тисячі гривень 00 копійок).

На переконання Суду, призначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Саме таке покарання сприятиме становленню справедливості, рівності перед законом, забезпеченню добропорядності та відповідальності осіб за вчинювані ними діяння.

5.Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку на підставі угоди.

5.1. Цивільний позов.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

5.2.Процесуальні витрати.

Відповідно до вимог п. 13 ч. 1 ст. 368 та ч. 4 ст. 374 КПК України при ухваленні вироку суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання про відшкодування понесених процесуальних витрат стороною обвинувачення чи стороною захисту не піднімалось. Відповідно до змісту обвинувального акта витрати на залучення експерта відсутні.

5.3.Винагорода викривачу.

Підстави для виплати винагороди викривачу у цьому кримінальному провадженні відсутні.

5.4. Спеціальна конфіскація.

Спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу (ч. 1 ст. 96-1 КК України).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується, зокрема, на підставі обвинувального вироку суду.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.

За змістом ч. 10 ст. 100 КПК України, застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення у судовому порядку знав про їх незаконне походження та/або використання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в ході судового розгляду підтвердив, що розумів що надані ним грошові кошти у сумі 1900 гривень були предметом неправомірної вигоди, тобто використовувались незаконно.

Відтак умови вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України дають підстави для застосування спеціальної конфіскації щодо майна, яке було його предметом.

Суд вважає встановленим, що вилучені грошові кошти в сумі 1900 гривень, які зберігаються в Управлінні фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Київській області, були предметом кримінальних правопорушень, підстав повернення їх не встановлено, а відтак, з урахуванням вимог ст. 96-1, 96-2 КК України, вважає за необхідне застосувати до цього майна спеціальну конфіскацію.

5.5.Заходи забезпечення кримінального провадження.

5.5.1.Запобіжні заходи.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України суд при ухваленні вироку серед іншого приймає рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Запобіжні заходи у цьому кримінальному провадженні не застосовувались.

5.5.2.Арешт майна.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема у випадку непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації щодо майна, на яке накладено арешт.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.03.2025 у справі № 357/3164/25 задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на вилучені 09.03.2025 під час огляду місця події за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Томилівська, 67, грошові кошти, а саме 7 (сім) грошових купюр номіналом 200 (двісті) гривень із серійними номерами: АН7968853, ЄН3573135, ЗБ4623071, АМ9024308, ЄЖ5410694, ЕЄ9358213, ВД3311329 та одну грошову купюру номіналом 500 (п`ятсот) гривень із серійним номером ЕТ8534514.

Зважаючи, що до вказаних грошових коштів застосована спеціальна конфіскація, підстави для скасування арешту майна відсутні.

5.5.3.Щодо речових доказів і документів.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Постановою заступника начальника СВ Білоцерківського РУП ГУНП ОСОБА_8 від 27.03.2025 визнано речовими доказами вилучені 09.03.2025 під час огляду місця події за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Томилівська, 67, грошові кошти, а саме 7 (сім) грошових купюр номіналом 200 (двісті) гривень із серійними номерами: АН7968853, ЄН3573135, ЗБ4623071, АМ9024308, ЄЖ5410694, ЕЄ9358213, ВД3311329 та одну грошову купюру номіналом 500 (п`ятсот) гривень із серійним номером ЕТ8534514.

Враховуючи положення ст. 100 КПК України та Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої Наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби Безпеки України, Верховного суду України, Державної судової адміністрації України, суд вирішує грошові кошти, 7 (сім) грошових купюр номіналом 200 (двісті) гривень із серійними номерами: АН7968853, ЄН3573135, ЗБ4623071, АМ9024308, ЄЖ5410694, ЕЄ9358213, ВД3311329 та одну грошову купюру номіналом 500 (п`ятсот) гривень із серійним номером ЕТ8534514 загальною сумою 1900 гривень, які передані на зберігання в Управлінні фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Київській області, за адресою м. Київ, вул. Володимирська, 15, вилучити у власність держави в порядку спеціальної конфіскації.

Керуючись статтями 100, 124, 368, 374, 381-382, 395, 475, 532 КПК України, Суд

У Х В А Л И В:

1. ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

1.2. Призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000,00 грн (тридцять чотири тисячі гривень 00 копійок).

2. На підставі ст. 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію шляхом вилучення у власність держави до речових доказів - грошових коштів у сумі 1900 (одна тисяча дев`ятсот) гривень, а саме 7 (сім) грошових купюр номіналом 200 (двісті) гривень із серійними номерами: АН7968853, ЄН3573135, ЗБ4623071, АМ9024308, ЄЖ5410694, ЕЄ9358213, ВД3311329 та одну грошову купюру номіналом 500 (п`ятсот) гривень із серійним номером ЕТ8534514, що передані на зберігання в Управлінні фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Київській області за адресою м. Київ, вул. Володимирська, 15.

3. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області до Київського апеляційного суду. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

4. Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_9