Справа № 461/4385/25
Провадження № 1-кс/461/3804/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2025 м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання слідчого спеціальної поліції відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000558 від 02.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

в с т а н о в и в:

11.06.2025 слідчий спеціальної поліції відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді із клопотанням, в якому просить: накласти арешт, що полягатиме у позбавленні права на відчуження майна, яке перебуває у власності ОСОБА_5 , а саме житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

В обґрунтування внесеного клопотання покликається на те, що в органу досудового виникла необхідність у накладенні арешту на майно підозрюваного ОСОБА_6 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, оскільки санкція ч. 3 ст. 332 КК України, карається позбавленням волі від 7 до 9 років з конфіскацією майна.

Відповідно до актового запису про шлюб №507 від 19.11.2003, ОСОБА_6 одружений на ОСОБА_5 .

У зв`язку з чим в ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно, яке перебуває у користуванні та власності ОСОБА_5 , з метою виконання завдань кримінального провадження.

З метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд клопотання про накладення арешту на майно без виклику власника майна.

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явились, згідно клопотання слідчий просить проводити розгляд без участі слідчого та прокурора.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, а також здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Статтею 131 КПК України, передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частиною 2 ст.170 КПК України визначено вичерпний перелік правових підстав для накладення арешту, зокрема пунктом 3 визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Положеннями ч.5 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Частиною 2 ст.171 КПК України встановлені вимоги до клопотання слідчого, прокурора про арешт майна, серед яких, окрім іншого, - до клопотання мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як вбачається з наданих матеріалів клопотання, слідчим управлінням ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000558 від 02.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

03.06.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Санкція ч.3 ст.332 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Згідно змісту поданого слідчим клопотання, житловий будинок, на який слідчий просить накласти арешт, зареєстрований на праві приватної власності за дружиною підозрюваного ОСОБА_6 ОСОБА_5 .

Разом, з тим до матеріалів клопотання не долучено будь-яких документів, які б підтверджували, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 перебувають у зареєстрованому шлюбі, зокрема не долучено і актового запису №507 від 19.11.2003, на який слідчий покликається в поданому клопотанні.

Крім цього, слідчим також не долучено до матеріалів клопотання жодних документів, які б підтверджували належність житлового будинку, на який слідчий просить накласти арешт, - ОСОБА_5 , зокрема не долучено і інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на яку слідчий покликається в поданому клопотанні.

А відтак, клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 КПК України, що згідно положень ч.3 ст.172 КПК України є підставою для повернення його прокурору.

Разом з тим, у даному випадку, слідчий суддя вважає, що наявні підстави для відмови у задоволенні поданого слідчим клопотання, виходячи з наступного.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що воно ініційовано слідчим повторно, що на думку слідчого судді, має суттєве значення при вирішенні питання про арешт майна.

Так, ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_7 від 03.06.2025 відмовлено у задоволенні клопотання слідчого спеціальної поліції відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, що полягатиме у позбавленні права на відчуження майна, яке перебуває у власності ОСОБА_5 , а саме житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя ОСОБА_7 виходив з таких міркувань.

Положення ч.5 ст.170 КПК України окреслюють виключне коло осіб, на майно яких може бути накладений арештз метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні. Це підозрюваний, обвинувачений, особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільне небезпечне діяння.

Слідчим суддею ОСОБА_7 встановлено, що ОСОБА_5 не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні №0000558, а відповідно не відноситься до кола осіб, визначених ч.5 ст.170 КПК України, на майно яких може бути накладено арешт. Існування інших правових підстав, передбачених п. 1 ч. 3 ст.132 КПК України, для накладення арешту на майно ОСОБА_5 , слідчим не доведено.

Таким чином, слідчий суддя ОСОБА_7 дійшов висновку про недоведеність наявності підстав для застосування арешту майна, та потреби досудового розслідування у такому арешті, з огляду на відсутність співмірності такого заходу із завданнями кримінального провадження.

Зазначене судове рішення набрало законної сили, оскільки в порядку ст. 309 КПК України, не оскаржувалось в апеляційному порядку.

Разом з тим, 11.06.2025 слідчим ОСОБА_3 за погодженням прокурора ОСОБА_4 , повторно подано, з тих самих підстав, аналогічне за змістом, клопотання про арешт майна, що полягатиме у позбавленні права на відчуження майна, яке перебуває в власності ОСОБА_5 , а саме житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 11.06.2025, таке клопотання передано судді ОСОБА_1 , оскільки раніше визначений по даному кримінальному провадженні суддя ОСОБА_7 перебуває у відпустці.

Відрізняється подане клопотання лише тим, що слідчий зменшив заявлені ним вимоги, та в даному випадку просить накласти арешт на частину житлового будинку, незважаючи на те, що йому ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_7 від 03.06.2025 відмовлено у задоволенні клопотання про накладення арешту на цей житловий будинок в цілому. Тобто у разі, якщо б слідчий суддя вбачав підстави для накладення арешту на частину цього житлового будинку, то клопотання слідчого було б задоволено частково.

Звертаю увагу також на те, що режим спільної сумісної власності не визначає розміру часток співвласника, що унеможливлює ідентифікацію конкретних часток кожного, зокрема й подружжя, у спільному майні. Та згідно правової позиції Верховного Суду у постанові №752/7440/18 від 04 жовтня 2022 року, в межах кримінального провадження є неприпустимим вирішення спору про право власності на майно шляхом поділу його з виділенням часток. Підставою для виділення частки майна в праві спільної сумісної власності має бути вимога співвласника такого майна або державного чи приватного виконавця, що розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Крім цього, слід зазначити, що КПК України не передбачає можливості повторного вирішення питання про накладення арешту на те ж саме майно (чи його частину) та з тих самих правових підстав, щодо якого іншим слідчим суддею вже було прийнято рішення про відмову в арешті.

У контексті даної ситуації, слідчий суддя звертає увагу на загальні засади кримінального провадження, закріплені та визначені у ч.1 ст.7 КПК України, зокрема засади верховенство права та обов`язковість судових рішень (п. п. 1, 14 ч.1 ст.7 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (п. 61 рішення ЄСПЛ від 28.11.1999 у справі «Брумареску проти Румунії», заява №28342/95; п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України», заява №24465/04).

Правова певність (юридична визначеність) передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип наполягає на тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Повноваження судів вищої ланки переглядати рішення повинні використовуватися для виправлення судових помилок, помилок у здійсненні правосуддя, а не заміни рішень. Саме лише існування двох поглядів на один предмет не є підставою для повторного розгляду (п. 52 рішення ЄСПЛ від 24.07.2003 у справі «Рябих проти росії» заява №52854/39).

Зазначений принцип правової визначеності, як вказано у п. 107 рішення ЄСПЛ від 12.01.2016 у справі «Борг проти Мальти», також гарантує певну стабільність у правових ситуаціях і сприяє довірі суспільства до судів. Така довіра, безперечно, є однією з найважливіших складових існування держави, заснованої на верховенстві права.

Водночас відхід від зазначеного принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (п. 52 рішення ЄСПЛ від 24.07.2003 у справі «Рябих проти росії», заява №52854/39).

Так, відступ від принципу правової визначеності є необхідним і виправданим у разі виявлення суттєвого недоліку попереднього провадження, який може вплинути на результат справи, або у випадках, коли є необхідність забезпечити відшкодування (у контексті виконання рішень ЄСПЛ) (п. 62 рішення ЄСПЛ від 11.07.2017 у справі «Морейра Феррейра проти Португалії», заява №19867/12).

Отже, за відсутності вагомих й непереборних обставин, повторний розгляд та винесення у справі нового рішення судом, який щодо тих самих вимог тієї ж особи уже по суті висловлював власну позицію, буде суперечити принципу юридичної визначеності.

Застосовуючи вказані стандарти до обставин, які наведені у клопотанні слідчого, слідчий суддя виходить з того, що слідчим не наведено вагомих й непереборних обставин, які не були розглянуті або досліджені слідчим суддею ОСОБА_7 про вирішенні клопотання про накладення арешту на майно.

Будь-яких нових обставин, які би вказували на обґрунтування доцільності арешту майна, слідчому судді не надано.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність вагомих й непереборних обставин підстав для накладення арешту та фактично відступу від судового рішення (ухвали слідчого судді), яке набрало законної сили. На думку слідчого судді, накладення арешту на майно, щодо якого прийнято остаточне рішення про відмову в арешті у цьому ж кримінальному провадженні, за відсутності належних підстав, суперечитиме загальним засадам кримінального провадження, зокрема, принципам верховенства права й остаточності судового рішення, а також закріпленим у ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.2, 7, 131, 132, 167, 170-173, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

у задоволенні клопотання слідчого спеціальної поліції відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000558 від 02.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, - відмовити.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, підозрюваному. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Повний текст ухвали складений 12.06.2025

Слідчий суддя ОСОБА_1