Провадження № 1-кп/175/1542/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року селище Слобожанське Дніпровського

району Дніпропетровської області

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження №0000112 від 09.08.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лук?янівка, Таращанського району, Київської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, одруженого, утриманців не маючого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, в посаді водія 2автомобільного відділення автомобільного взводу підвозу боєприпасів роти забезпечення батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», -

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок за встановлених досудовим розслідуванням обставин.

Відповідно до витягу з наказу N? 210 від 14.10.2024 солдат ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду водія 2 автомобільного відділення автомобільного взводу підвозу боєприпасів роти забезпечення батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 .

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов?язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, був зобов?язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов?язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Відповідно до ст. ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов?язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 16 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого

Постановою Кабінету Міністрів України N? 340 від 08 травня 1993 року та затвердженого нею, посвідчення водія видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, установленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний, практичний іспити у територіальному центрі МВС.

Таким чином, військовослужбовець військової служби за контрактом солдат ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов?язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Проте, солдат ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов?язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов?язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, переслідуючи мету незаконного отримання та подальшого використання завідомо підробленого офіційного документу, посягаючи на авторитет органів державної влади, в порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України N? 340 від 08 травня 1993 року та затвердженого нею Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів, свідомо допустив їх порушення та вчинив кримінальне правопорушення проти авторитету органів державної влади за наступних обставин.

Так, солдат ОСОБА_3 , маючи прямий протиправний умисел, направлений на використання підробленого документу - посвідчення водія, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права керування транспортними засобами категорій «В, С1, С, D, D1, C1E, CE, DIE, DE, T» та подальше його використання під час керування транспортними засобами, 08 серпня 2025 року, близько 12 годин 18 хвилин, керуючи автомобілем марки «Chevrolet Aveo SF69Y», державний номерний знак НОМЕР_3 , під час зупинки на блок-посту 1601 у місті Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської області, з метою уникнення адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без посвідчення водія, в порушення «Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року N? 340, на законну вимогу працівника сектору реагування патрульної поліції Дніпровського РУП N? 2 ГУНП в Дніпропетровській області, відповідно до ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», реалізуючи свій прямий протиправний умисел, направлений на використання підробленого документу діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що посвідчення водія він не отримував, надав завідомо підроблений документ, а саме - завідомо підроблене посвідчення водія з відкритими водійськими категоріями «В, C1, C, D, D1, C1E, CE, DIE, DE, T» 3 серійним номером НОМЕР_4 , виданим 30 листопада 2024 року ТСЦ 8041, на ім?я « ОСОБА_3 , 21.08.1997», тим самим умисно та протиправно використав завідомо підроблений документ, який не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту встановленому зразку аналогічного бланку посвідчення водія, які знаходяться в офіційному обігу на території України.

Враховуючи викладене, перевіривши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 358 КК України - використання завідомо підробленого документа.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Відповідно до заяви ОСОБА_3 про визнання ним винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, яка була підписана 29.08.2025 року в присутності захисника ОСОБА_4 обвинувачений визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, погодився на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

З огляду на позицію обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника, прокурора, враховуючи положення ст.ст. 381-382 КПК України, суд приходить до висновку про наявність законодавчо визначених підстав для розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутністю учасників судового провадження.

Відповідно до частини 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Згідно з ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, які є належними, допустимими, не оспорюються учасниками судового провадження та є достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку повністю доведена та його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 358 КК України, оскільки він вчинив використання завідомо підробленого документа.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для його виправлення і попередження нового кримінального правопорушення.

Обираючи обвинуваченому вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини його вчинення, характер його діяння, форму та ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

Обставиною, яка, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання

При обранні обвинуваченому міри покарання судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують, зокрема, що останній на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, і тому, суд вважає за можливе призначити останньому міру покарання в межах, встановлених в санкції статті - у виді штрафу, як необхідне і достатнє для його виправлення і перевиховання та запобігання вчиненню нею нових правопорушень.

Саме таке покарання, на переконання суду, є достатнім, виконає мету призначеного покарання та буде найбільш сприятливим для перевиховання ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Таким чином, арешт накладений на майно відповідно до ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2025 року (справа № 175/11635/25, провадження № 1-кс/175/1213/25) підлягає скасуванню.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого згідно ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. 100, 373, 374, 375, 376, 381, 382 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн на користь держави.

Попередити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що ухилення від сплати штрафу потягне кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 389 КК України.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судові витрати на залучення судових експертів, згідно висновку експерта № СЕ-19/104-25/31842-ДД від 19.08.2025 у сумі 3119,90 грн.

Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2025 року (справа № 175/11635/25, провадження № 1-кс/175/1213/25) на посвідчення водія серії НОМЕР_4 від 30.11.2024 на ім`я ОСОБА_3 - скасувати.

Речові докази по провадженню:

-Посвідчення водія серії НОМЕР_4 виданого 30.11.2024 на ім?я ОСОБА_3 , яке вилучено та запаковано до спеціального пакету №ICR 0065672 залишити при матеріалах кримінального провадження;

-Відеоматеріали, за фактом вчиненого кримінального правопорушення, що мало місце 08.08.2025 року, котрі містяться на цифровому носії інформації, а саме флеш носії DVD-R диску марки НР, ємністю 4,7 Gb, який запаковано до паперового конверту із пояснювальним написом - залишити при матеріалах кримінального провадження;

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1