Провадження № 1-кс/643/3549/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання прокурора відділу за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000002 від 02.01.2025,-

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи адміністрації Слобідського району Харківської міської ради діючи спільно із працівниками комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка №3» Харківської міської ради та працівниками центру первинної медичної допомоги КНП «Міська поліклініка №3» Харківської міської ради та іншими медичними працівниками, організували злочинну схему перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, з метою ухилення військовозобов`язаних від мобілізації у період дії воєнного стану.

Так, 10 відділом ГВ ЗНД УСБУ в Харківській області отримано інформацію, що до вказаної протиправної діяльності за вищевказаних обставин причетний громадянин України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вчинив ряд протиправних дій спрямованих на видачу йому та його дружині ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , висновків лікарсько-консультаційної комісії, з внесенням до них недостовірних відомостей щодо порушення функцій організму, на підставі яких останні потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі.

Після чого, громадяни ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (діти ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ) на підставі висновків лікарсько-консультаційної комісії, виданих ОСОБА_3 та ОСОБА_6 оформили опікунство над вказаними особами та в подальшому безпідставно отримали відстрочку від мобілізації у період дії воєнного стану.

Разом з тим встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 протягом останнього часу самостійно виїжджали за кордон, без супроводу постійного доглядача, самостійно ведуть свій побут та проживають окремо від синів, які визначені їх опікунами.

Районні, міські держадміністрації (військові адміністрації), виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад для розгляду документів щодо встановлення факту здійснення військовозобов`язаним постійного догляду за особами, зазначеними у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», утворюють постійно діючу комісію із встановлення факту здійснення особою постійного догляду.

Комісія із встановлення факту здійснення особою постійного догляду здійснює розгляд заяви протягом десяти календарних днів з дати її подання.

До складу комісії із встановлення факту здійснення особою постійного догляду можуть входити депутати місцевої ради, представники виконавчих органів місцевого самоврядування, громадських організацій загальною чисельністю не менше ніж п`ять осіб.

Під час своєї роботи комісія із встановлення факту здійснення особою постійного догляду: відвідує місце проживання особи, за якою здійснюється постійний догляд, зазначене у заяві військовозобов`язаного, для встановлення факту здійснення постійного догляду; перевіряє відомості щодо наявності/відсутності інших осіб, які здійснюють постійний догляд за особою, зазначеною в заяві, зокрема інформацію щодо наявних прийнятих структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад рішень про надання соціальних послуг з догляду за особою, за якою здійснює догляд військовозобов`язаний, за її задекларованим/зареєстрованим місцем проживання.

За результатами роботи комісія із встановлення факту здійснення особою постійного догляду складає та надає військовозобов`язаному акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8). Вказаний акт є підставою для отримання відстрочки військовозобов`язаному, однак вказані документи стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не складались та рішення щодо надання відстрочки військовозобов`язаним ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були прийняті без них на підставі недостовірних медичних документів.

18.06.2025 у період часу з 09 год. 48 хв. по 17 год. 34 хв., на підставі ухвали слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова про дозвіл на обшук від 23.05.2025 (справа №643/8113/25, н/п 1-кс/643/2777/25) проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_3 .

Так, в ході проведення обшуку за вказаною адресою виявлено та вилучено належні ОСОБА_3 речі та предмети, а саме: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S10», S/N: НОМЕР_1 , з номером мобільного телефону НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 ; предмет, зовні схожий на грошові кошти номіналом 1000 грн у кількості 1063 шт.; предмет, зовні схожий на грошові кошти номіналом 500 грн у кількості 880 шт.; предмет, зовні схожий на грошові кошти номіналом 200 грн у кількості 360 шт.; предмет, зовні схожий на грошові кошти номіналом 100 дол США у кількості 296 шт.; предмет, зовні схожий на грошові кошти номіналом 100 євро у кількості 20 шт.; метал жовтого кольору в упаковці чорно-білого кольору, на якій наявний напис: Number/Nummer: 452708, Weight: 10G, у кількості 1 шт.; метал жовтого кольору в упаковці чорно-білого кольору, на якій наявний напис: Number/Nummer: 452707, Weight: 10G, у кількості 1 шт.; метал жовтого кольору в упаковці памаранчевого кольору, на якій наявний напис: АА006725, Weight: 5G, у кількості 1 шт.; метал жовтого кольору в упаковці памаранчевого кольору, на якій наявний напис: АА006707, Weight: 5G, у кількості 1 шт.; метал жовтого кольору в упаковці памаранчевого кольору, на якій наявний напис: АА012255, Weight: 10G, у кількості 1 шт.; метал жовтого кольору в упаковці білого кольору, на якій наявний напис: NO: 181952, Weight: 10G, у кількості 1 шт.; метал жовтого кольору в упаковці червоно-білого кольору, на якій наявний напис: NO: 066318, Weight: 5G, у кількості 1 шт.; флеш-носій USB у корпусі синього кольору з металевою вставкою у кількості 1 шт.; флеш-носій USB у корпусі чорного кольору, на якому наявний напис білого: «Apacer», у кількості 1 шт.

Вилучений під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 мобільний телефон містить інформацію, яка має значення для розслідування вказаного кримінального провадження, можуть містити відомості про способи здійснення протиправної діяльності, а також інформацію про інших осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінальних правопорушень та яким в подальшому може бути повідомлено про підозру. Вказаний предмет може бути в подальшому об`єктами слідчих дій, в тому числі експертних досліджень.

18.06.2025 постановою слідчого вказані предмети, речі та документи визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в якому посилаючись на те, що вилучене майно буде використовуватись у якості речових доказів і з метою збереження речових доказів та позбавлення можливості їх знищення або переховування, просив накласти арешт на майно.

До початку судового розгляду прокурор подав заяву, з проханням розглядати клопотання за його відсутності, клопотання підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, оскільки на теперішній час проводиться досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні №0000002 від 02.01.2025 за ч.1 ст.263, ч.1 ст.309, ч.1 ст.369-2, ч.4 ст. 111-1 КК України. На теперішній час, отримані відомості щодо осіб, які можуть бути причетні до вчинення вказаного кримінального правопорушення, зокрема могли впливати на досягнення єдиної злочинної мети. Вказані обставини серед іншого підтверджуються матеріалами отриманими у ході проведених НСРД, а саме спілкуванням між особами щодо виготовлення та передачі фіктивних документів. На теперішній час, досудове розслідування у вказаному кримінальному проваджені триває, ненакладення арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема зникненню, знищенню, передачі, предметів та документів, які є речовими доказами, тобто зберегли на собі сліди вчинення злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. У зв`язку з вищевикладеним, подане клопотання про накладення арешту підтримав повністю та просив задовольнити.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні з посиланням на письмові заперечення вказав, що обшук було надано у кримінальному провадженні, яке було внесенно в ЄРДР за ч.1 ст.114-1 КК України, санкція статті якої не передбачає конфіскацію або спеціальну конфіскацію майна винної особи. За цією статтею не може бути потерпілого, якому потрібно буде відшкодовувати спричинену шкоду. Доказів того, що ОСОБА_3 отримані кошти від протиправної діяльності стороною обвинувачення не надано. Окрім того, ОСОБА_3 не є особою, якій у даному кримінальному провадженні пред`явлено підозру. Власником вилучених коштів у гривні, доларах США та ЄВРО, а також штампованих банківських золотих злитків є ОСОБА_3 і вказані кошти не пов`язані взагалі з будь-яким кримінальним правопорушенням. Це були його власні заощадження за роки служби священнослужителем, частина грошей залишилася від продажу нерухомого майна і земельної ділянки за період з 2001 по 2020 роки, які зберігалися в сейфі і не могли бути причетні до події, які зазначені у клопотанні, оскільки були заощаджені за декілька років до обставин подій, викладених у клопотанні. Сума коштів у розмірі 316 675, 67 грн це повернені банківські вклади, які належали ОСОБА_3 та його дружині ОСОБА_6 . Золоті злитки, які були придбані у 2013 році на частину заощаджень від іноземного відрядження, та не можуть бути причетними до подій, викладених у клопотанні прокурора. Грошові кошти в іноземній валюти ЄВРО та Доларах США, були придбані ОСОБА_3 за період з листопада 2022 по серпень 2024 років та також не мають відношення до обставин, викладених у клопотанні прокурора. Також у сейфі зберігалися кошти релігійної громади, оскільки приміщення храму не має спеціального місця для їх безпечного збереження, це кошти з скриньок на пожертви на ремонт, оздоблення та утримання храму Святого ОСОБА_9 , архієпископа Харківського, загалом 450 000, 00 грн. Крім того, ОСОБА_3 зареєстрований підприємцем з 2003 року та отримує дохід від здачу майна в оренду. Гроші від підприємницької діяльності також зберігалися у сейфі. Вилучені в ході обшуку грошові кошти та банківські злитки золота не мають відношення до будь-якої протиправної діяльності та являються власності ОСОБА_3 та релігійної громади. У зв`язку з чим, у задоволенні клопотання прокурора просив відмовити та повернути вилучене майно його власнику.

Власник майна ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника. Пояснив, що 13 років працював у Канаді, отримував гідну зарплату, за власні кошти будував храм. З початку повномасштабного вторгнення він та його син ОСОБА_10 надають значну допомогу ЗСУ у вигляді дронів та генераторів. Вказав, що переніс операцію на серці, а дружину прооперували щодо заміни суглоба. Крім того, повідомив, що після одного із обстрілів було пошкоджено храм та для його ремонту проводиться збір коштів, оскільки робота по відновленню коштує близько 500 000, 00 грн. Вказав, що може відповісти за кожну копійку.

Суд, розглянувши клопотання про арешт майна, дослідивши додані до клопотання матеріали, заслухавши доводи учасників процесу, приходить до наступних висновків.

Згідно з частинами 1-3 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1)збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов),чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 10 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні прокурора майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Так, слідчий суддя не бере до уваги заперечення сторони захисту у задоволенні вказаного клопотання прокурора про накладення арешту на майно ОСОБА_3 , а також пояснення щодо законності походження вилученого майна, а саме грошових котів та золотих злитків, оскільки вилучені грошові кошти за адресою місця проживання ОСОБА_3 в ході проведення обшуку можуть бути такими, що набуті кримінально протиправним шляхом, а тому в розумінні ст.98 КПК України є речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Відтак, враховуючи, що в об`єднаному кримінальному провадженні №0000002 від 02.01.2025 за ч.1 ст.263, ч.1 ст.309, ч.1 ст.369-2, ч.4 ст. 111-1 КК України, предметом злочину, передбаченого ч.1 ст.369-2 КК України є грошові кошти, існують підстави вважати, що вилучені грошові кошти за місцем проживання ОСОБА_3 є речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Посилання сторони захисту на законність походження вилучених грошових коштів, на даному етапі досудового розслідування не впливає на висновки слідчого судді, оскільки з огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, може бути вилучено та арештовано незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Більш того, в протоколі обшуку стороною захисту не було зазначено про те, що виявлені грошові кошти отримані законним шляхом, а саме, не вказано серед іншого, що отримані вони від підприємницької діяльності ОСОБА_3 , продажу квартири, в результаті офіційної роботи за межами України тощо, а лише зазначено процесуальні порушення, допущені слідчим при проведенні вказаної слідчої дії, на думку захисника тощо.

Так, вилучені грошові кошти є предметом злочину у вказаному кримінальному провадженні, тому відповідно до норм кримінального процесуального законодавства України є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, і накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, забезпечить справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються - арешт та метою, яку прагнуть досягти - збереження речових доказів, оскільки існують обставини, які підтверджують, що їхнє незастосування може призвести до незворотних наслідків.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Об`єднаного Королівства»). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Одночасно, враховуючи обставини кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку про те, що вилучені у ОСОБА_3 грошові кошти, у контексті ст.ст.96-1, 96-2 КК України, ст.170 КПК України є майном, яке може підлягати спеціальній конфіскації з огляду на положення ст.96-2 КК України.

Так, відповідно до ч.1 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У свою чергу, ч. 2 ст. 96-2 КК України передбачає, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Матеріали справи свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна та/або забезпечення подальшої спеціальної конфіскації, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

На підставі вищевикладеного, клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 170-175, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити та накласти арешт на тимчасово вилучене в ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме:

- мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S10», S/N: НОМЕР_1 , з номером мобільного телефону НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 ;

- предмет, зовні схожий на грошові кошти номіналом 1000 грн у кількості 1063 шт.;

- предмет, зовні схожий на грошові кошти номіналом 500 грн у кількості 880 шт.;

- предмет, зовні схожий на грошові кошти номіналом 200 грн у кількості 360 шт.;

- предмет, зовні схожий на грошові кошти номіналом 100 дол США у кількості 296 шт.;

- предмет, зовні схожий на грошові кошти номіналом 100 євро у кількості 20 шт.;

- метал жовтого кольору в упаковці чорно-білого кольору, на якій наявний напис: Number/Nummer: 452708, Weight: 10G, у кількості 1 шт.;

- метал жовтого кольору в упаковці чорно-білого кольору, на якій наявний напис: Number/Nummer: 452707, Weight: 10G, у кількості 1 шт.;

- метал жовтого кольору в упаковці памаранчевого кольору, на якій наявний напис: АА006725, Weight: 5G, у кількості 1 шт.;

- метал жовтого кольору в упаковці памаранчевого кольору, на якій наявний напис: АА006707, Weight: 5G, у кількості 1 шт.;

- метал жовтого кольору в упаковці памаранчевого кольору, на якій наявний напис: АА012255, Weight: 10G, у кількості 1 шт.;

- метал жовтого кольору в упаковці білого кольору, на якій наявний напис: NO: 181952, Weight: 10G, у кількості 1 шт.;

- метал жовтого кольору в упаковці червоно-білого кольору, на якій наявний напис: NO: 066318, Weight: 5G, у кількості 1 шт.;

- флеш-носій USB у корпусі синього кольору з металевою вставкою у кількості 1 шт.;

- флеш-носій USB у корпусі чорного кольору, на якому наявний напис білого: «Apacer», у кількості 1 шт.

Вирішення питання щодо визначення місця зберігання арештованого майна та осіб, відповідальних за його зберігання, покласти на орган досудового розслідування.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити прокурору.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1