Оболонський районний суд міста Києва
Провадження № 1-кп/756/630/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003005 від 22.08.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- вироком Печерського районного суду м. Києва від 09.12.2014 р. за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки;

- вироком Печерського районного суду м. Києва від 17.03.2015 р. за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки і 3 місяці. Звільнений з Бориспільської ВК № 119 07.03.2018 року по відбуттю строку покарання.

- вироком Приморського районного суду м. Одеси від 27.05.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання у виді з позбавлення волі з випробуванням встановленням іспитового строку тривалістю в 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

22.08.2023, близько 15 год. 45 хв., ОСОБА_6 знаходився у приміщенні ТРЦ «Дрім Таун», що розташований за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, 1-Б, де зайшов до приміщення магазину «Grоор», та у цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненої повторно, в умовах воєнного стану, що належить ДП «ЛПП УКРАЇНА» АТ «ЛП» ().

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненої повторно, в умовах воєнного стану, у той же час, того ж дня, перебуваючи у приміщенні магазину «Grоор», що за вищевказаного адресою, ОСОБА_6 , діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, бажаючи збагатитись за рахунок чужого майна, підійшов до однієї з торгових полиць магазину «Grоор» та впевнившись, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, і він діє таємно для інших, взяв належні ДП «ЛПП УКРАЇНА» АТ «ЛП» () речі, а саме: куртки чоловічі зеленого кольору, арт. 6959M-79X-XL, 2 шт., вартістю 1 770 грн. 19 коп. (без урахування ПДВ), за 1 куртку, загальною вартістю 3 540 грн. 38 коп. (без урахування ПДВ), за 2 куртки та пішов до примірочної, де сховав вказані куртки до свого рюкзака чорного кольору, з яким прийшов до приміщення магазину в той день, після чого, одягнув рюкзак на плече.

Виконавши усі дії, які ОСОБА_6 вважав за необхідне для таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненої повторно, в умовах воєнного стану, останній вийшов із примірочної кімнати, маючи при собі вищезазначений рюкзак, у якому знаходились дві куртки зеленого кольору, які належать ДП «ЛПП УКРАЇНА» АТ «ЛПП» (), та попрямував до виходу із магазину «Grоор», де перетнув межі антикрадіжних рамок вказаного магазину, не розрахувавшись за вказане майно, однак свій злочинний умисел до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівником магазину «Grоор».

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у разі доведення його до кінця, ОСОБА_6 своїми умисними злочинними діями міг спричинити ДП «ЛПП УКРАЇНА» АТ «ЛПП» () майнову шкоду на загальну суму 3 540 грн. 38 коп. (без урахування ПДВ).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що дійсно він намагався вчинити крадіжку курток, вказаних у обвинувальному акті з вказаного магазину, але був затриманий працівником магазину. Зазначив, що у вчиненому щиро розкаюється.

Показання обвинуваченого ОСОБА_6 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Представник потерпілого ДП «ЛПП УКРАЇНА» АТ «ЛПП» у судове засідання не прибув, надав заяву, в якому просить розглянути справи без його участі, цивільний позов не заявлений.

З огляду на положення ст. 325 КПК України судом вирішено про можливість проведення судового засідання без участі потерпілого.

Суд, з`ясувавши в учасників судового провадження чи правильно вони розуміють зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, пояснивши, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, врахувавши згоду учасників судового провадження, ухвалив визнати недоцільним дослідження всіх доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, обмежившись наданими обвинуваченою показаннями, а також документами, які характеризують особу обвинуваченого.

Суд дійшов висновку, що діяння обвинуваченого необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, а також особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, що виявилось у визнанні обвинуваченим своєї вини, позиції під час розгляду справи.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Із наданих прокурором документів встановлено, що ОСОБА_6 є раніше судимим, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, у лікарів нарколога і психіатра на обліку не перебуває, згідно з консультативним висновком спеціаліста є віл-інфікованим з клінічною стадією ІІ.

Керуючись статтями 65-67 КК України, суд знаходить необхідним призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі санкції частини 4 ст. 185 КК України за незакінчений злочин, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд не вбачає підстав для застосування статті 75 КК України, оскільки обвинувачений є раніше судимим, а отже демонструє схильність до вчинення корисливих кримінальних правопорушень, вчинив нове кримінальне правопорушення після відбуття реального покарання у виді позбавлення волі.

Визначаючись із призначенням покарання з урахуванням наявності попереднього вироку Приморського районного суду м. Одеси від 27.05.2024 року, яким обвинуваченого звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, суд враховує таке.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15.02.2021 р. у справі № 760/26543/17 зазначено зокрема, що якщо особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно. Таке тлумачення закону про кримінальну відповідальність є усталеною практикою, оскільки суд, який призначає такій особі покарання за інший злочин, вчинений до постановлення вироку в першій справі, не може ревізувати міру покарання, призначену особі попереднім вироком. Натомість протилежний підхід ставив би даний суд у позицію суду вищої інстанції, що прямо суперечило би положенням кримінального процесуального закону (ст. 24 КПК) та підривало би презумпцію законності й обґрунтованості попереднього судового рішення (ч. 2 ст. 21 КПК).

У вказаній постанові сформульовано такий правовий висновок: «У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально виконуються самостійно».

Таким чином, оскільки за цим вироком обвинуваченому призначено реальне покарання, а за попереднім вироком його звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, то суд не застосовує правила ч. 4 ст. 70 КК України, і визначає кожен вирок до самостійного виконання.

За правилами статті 72 КК України слід зарахувати обвинуваченому строк попереднього ув`язнення у строк покарання.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не застосовувався, і підстав для його застосування не доведено.

Цивільний позов у справі не заявлений, процесуальні витрати відсутні.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, а саме

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання на виконання вироку.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 27.05.2024 року - виконувати самостійно.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 22.08.2023 року по 25.08.2023 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази у справі:

- куртку чоловічу артикул 6959М-79Х-ХL, ш/к 803, куртку чоловічу артикул 6959М-79Х-ХL, ш/к 827 вартістю за 1 шт. 1 770 грн. 19 коп. (без урахування ПДВ) - які передані на відповідальне зберігання представнику ДП «ЛПП УКРАЇНА» АТ «ЛПП» - залишити потерпілому ДП «ЛПП УКРАЇНА» АТ «ЛПП».

- чорний рюкзак, мобільний телефон «НОКІА», навушники чорного кольору, парфуми-тестер, що передані на зберігання ОСОБА_6 - залишити йому за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, з дня вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору і направити потерпілому.

Суддя ОСОБА_1