Номер провадження по справі 1-кп/387/153/25
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2025 року селище Добровеличківка
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гаївка Добровеличківського району Кіровоградської області, зареєстрований АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , одружений, освіта середня-спеціальна, на утриманні четверо малолітніх дітей, офіційно не працює, громадянина України, раніше судимого 22.02.2017 Новоархангельським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.186, ч.ч. 3,2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 24.09.2018 Добровеличкіським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 382 КК України,
за участю сторін кримінального провадження :
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
ОСОБА_3 умисно не виконав постанови суду, які набрали законної сили за таких обставин.
ОСОБА_3 постановою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 15.01.2024 у справі № 387/34/24 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 176 КУпАП, та йому було застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн, із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу за керування автомобілем АЗЛК 2140, д.н.з. НОМЕР_1 , 05.01.2024 о 17:49 на автодорозі сполученням селище Добровеличківка Варваро-Олександрівка, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, що є порушенням вимог п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України.
Також, 15.02.2024 о 10:43, ОСОБА_3 , будучи позбавленим права керувати транспортними засобами відповідно до постанови суду від 15.01.2024 у справі № 387/34/24 та підтвердженого саме цього рішенням, повторно скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, і знову був притягнутий до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн, із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років.
Крім того, повторно, протягом року після вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КпАП України, він керував автомобілем ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_2 , на автодорозі Т1214 у Новоукраїнському районі Кіровоградської області без посвідчення водія, тобто без права керування транспортним засобом, порушуючи вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України.
За вказаним фактом, 01.03.2024 постановою Добровеличківського районного суду у справі №387/192/24 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 статті 126 КпАП України із застосуванням відносно нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років, без оплатного вилученням транспортного засобу.
В подальшому, ОСОБА_3 , будучи позбавленим права керувати транспортним засобом, умисно, з метою невиконання постанов суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, діючи умисно та знаючи про відсутність у себе водійського посвідчення і про існування відповідної постанови суду, ознайомившись з нею, навмисно не виконав цю постанову, що набрала законної сили, тим самим підриваючи авторитет органів правосуддя України. Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з яким судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими для виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на території України.
Таким чином, ОСОБА_3 , як особа, яка останнім часом була позбавлена права керування транспортними засобами строком на п`ять років, мав утриматися від керування транспортними засобами протягом установленого судом строку. Адже позбавлення цього права одночасно означає припинення реальної можливості його реалізації. Систематичне порушення ОСОБА_3 Правил дорожнього руху свідчить про його ухилення від виконання судових рішень, що є ознакою систематичного невиконання судових постанов.
Обвинувачений, ОСОБА_3 , у судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненому правопорушенні. Він надав показання, що був обізнаний про існування постанов суду щодо його позбавлення права керування транспортними засобами. За його словами, 07.02.2025 він спочатку виїхав із села Варваро-Олександрівка до селища Добровеличківка, а при поверненні додому, після придбання продуктів, керував автомобілем ВАЗ 2106 та їхав у село Варваро-Олександрівка. Під час руху його зупинили працівники поліції, які викликали слідчо-оперативну групу. Обвинувачений висловив каяття і просив суворо не карати, оскільки він має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей.
В судовому засіданні прокурор та обвинувачений просили досліджувати докази в порядку передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України. У судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового розгляду, що вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, якщо суд визнає недоцільним дослідження доказів у порядку передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України. Крім того суд роз`яснив обмеження апеляційного оскарження в разі встановлення зазначеного порядку дослідження доказів.
Переконавшись у добровільній позиції учасників кримінального провадження, суд у порядку передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України допитав обвинуваченого та дослідив документи, які характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у справі, оскільки фактичні обставини сторонами не оспорювалися.
Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Суд зазначає, що основним безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України є інтереси правосуддя в частині забезпечення повного і своєчасного виконання судового рішення.
У даному кримінальному провадженні зібрані докази свідчать про систематичність вчинення правопорушень і про умисне невиконання судового рішення ОСОБА_3 .
Безпосереднім виконавцем судового рішення про позбавлення права керування транспортними засобами є зокрема особа, яка вчинила адміністративне правопорушення.
В постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 08.02.2023 у справі № 464/4690/20 Верховний Суд прийшов до переконання, що особа, яку позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 рік, зобов`язана утриматися від керування транспортними засобами протягом визначеного судом строку.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, про наявність складу кримінального правопорушення за ч.1 ст.382 КК України, а вина ОСОБА_3 у вчиненні умисного невиконання постанови суду, що набрали законної сили , доведена повністю. Його дії судом кваліфікуються за ч.1 ст.382 КК України.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
При обранні обвинуваченому виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу ОСОБА_3 , обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. ОСОБА_3 вчинив злочин невеликої тяжкості, по місцю проживання характеризується посередньо, одружений, на утриманні четверо малолітніх дітей, офіційно не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена.
Також суд враховує і наявну в матеріалах справи досудову доповідь.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, наявність на утриманні 4 неповнолітніх дітей.
Обставини, що обтяжують покарання передбачені ст. 67 КК України в обвинувальному акті не зазначено.
Отже враховуючи позицію прокурора та обвинуваченого, які просили не позбавляти волі обвинуваченого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, оскільки саме таке покарання на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися .
Цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати витрати відсутні.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 17, 100, 124, 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 62, 63 Конституції України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (зі змінами та доповненнями), суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.382 КК України та призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: один DVD диск s/n CMDR47G-CFMWMO3-6865 65GP1076 з відеозаписами, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах справи.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження та може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Добровеличківський районний суд Кіровоградської області.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя

Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1