У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вітовського районного суду Миколаївської області від 12 червня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 000064.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

підозрюваний ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Вітовського районного суду Миколаївської області від 12 червня 2025 року у задоволенні клопотання слідчого про продовження відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено. Відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання на строк до 10.08.2025 р., із покладенням обов`язків: з`являтися до слідчого ОВС СУ ГУНП в Миколаївській області, прокурора або до суду обов`язково за першою вимогою; повідомляти про зміну місця проживання слідчого ОВС СУ ГУНП в Миколаївській області, прокурора або суд; утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого суді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про продовження застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Узагальнені доводи апелянта.

Прокурор зазначає, що рішення слідчого судді є необґрунтованим та незаконним, є передчасним, не враховує характер та тяжкість інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, а також наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

У скарзі прокурор наголошує, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні тяжких злочинів проти свободи, честі та гідності особи, зокрема у викраденні людини та катуванні (ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України). За даними слідства, підозрюваний діяв за попередньою змовою з іншою особою, застосовував насильство та тримав потерпілого у підвалі, вдаючись до фізичного та морального знущання. Такі дії свідчать про особливу зухвалість та організованість злочину, а також про високий рівень суспільної небезпеки.

Прокурор стверджує, що наявні реальні ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, впливати на потерпілого та свідків, а також продовжити злочинну діяльність, з огляду на те, що ОСОБА_6 вже фігурував у провадженні за аналогічними обставинами у 2020 році його затримано за фактом викрадення особи, що свідчить про повторюваність протиправної поведінки.

Крім того, слідство задокументувало факти морального тиску на потерпілого з боку підозрюваного, що підтверджує ризик незаконного впливу. Вказано на можливість втручання у показання ключових свідків шляхом тиску, залякування або переконання змінити покази. За таких умов, застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, є недостатнім для запобігання ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим відділом СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000064 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 17.12.2017 р., реалізуючи свій план злочинної діяльності, щодо викрадення людини, зателефонував ОСОБА_8 і звернувся з проханням, відвести його в мікрорайон «Варварівка» в м. Миколаєві. Цього ж дня, близько 20.00 год., ОСОБА_8 , на автомобілі «Lexus LS-460 long» реєстраційний номер НОМЕР_1 , виконуючи прохання ОСОБА_6 , приїхав до міського автовокзалу в місті Миколаєві, де останній сів до автомобіля потерпілого і повідомив, про необхідність забрати невідомого потерпілому ОСОБА_8 чоловіка біля ТРЦ «City Center», який знаходиться за адресою: м. Миколаїв, просп. Центральний, 98.

Прибувши на визначення місце, на заднє пасажирське сидіння за водієм сів невідомий потерпілому чоловік, після чого ОСОБА_6 сказав рухатися потерпілому в бік мікрорайону «Варварівка» в м. Миколаєві. Рухаючись по вул. Вадима Благовісного (Нікольська) в м. Миколаєві, проїжджаючи повз будівлі МНУ ім. В.О. Сухомлинського, розташованої за адресою м. Миколаїв, вул. Вадима Благовісного, 24, ОСОБА_6 попросив повернути на перший з`їзд праворуч, розуміючи, що у вказаному місці відсутні сторонні особи, які можуть стати свідками вчинення протиправних дій по відношенню до потерпілого ОСОБА_8 після чого ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з невстановленою в ході досудового розслідування особою, із застосуванням сили, витягнули з водійського сидіння ОСОБА_8 , помістивши його на заднє сидіння салону автомобіля, після чого повезли до невідомого місця, де, діючи умисно, обмежуючи його свободу, утримували в підвальному приміщенні протягом декількох годин, принижуючи його честь та гідність.

Крім того, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 і невстановлена особа, продовжуючи незаконно утримувати ОСОБА_8 проти його волі, супроводжуючи ці дії протягом декількох годин, систематичними знущаннями, нанесли останньому чисельні удари руками та ногами, по голові, тулубу, кінцівкам, в тому числі, здавлюючи плоскогубцями шкіру в районі геніталій, тим самим принижуючи його честь та гідність, тобто завдаючи сильного фізичного болю та морального страждання, з метою отримати від потерпілого ОСОБА_8 зізнання у вчинені відносно ОСОБА_6 шахрайський дій.

17.03.2025 р. ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15.05.2025 р. без визначення розміру застави, який продовжений до 17.06.2025 р.

11.06.2025 р. слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Своє клопотання слідчий мотивував наявністю обґрунтованої підозри, тяжкістю кримінальних правопорушень, наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та не відпали та необхідністю проведення ряду слідчих дій до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді про тримання підозрюваного під вартою, зокрема необхідності отримання висновку психіатричної експертизи, яка почала виконуватись 17.06.2025 р. у м. Кропивницький.

Врахувавши, що підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень, вчинених у 2017 році, наявність ризику переховування від слідства та суду, який, на даний час суттєво зменшився, не доведення прокурором наявності ризику незаконного впливу на потерпілого, свідків або інших невстановлених органом досудового розслідування осіб, з урахуванням даних про особу підозрюваного, відносно якого хоча і перебуває на розгляді інше кримінальне провадження, проте в ньому не обирався запобіжний захід, що свідчить про належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку, що відносно підозрюваного можливо змінити запобіжний захід, з тримання під вартою на особисте зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку апеляційної скарги, пояснення підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали надані судом та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до вимог ст. ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені ст. 219 цього Кодексу.

За змістом ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовжені строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе що обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Згідно ч. 4 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

За змістом вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За положеннями ст. ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

За змістом ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим видом запобіжних заходів і повинен застосовуватись лише тоді, коли прокурор доведе, що інший запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Вказаних вимог закону слідчим суддею дотримано в повному обсязі.

Обґрунтовуючи правові підстави для продовження відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий у клопотанні зазначив, що такий запобіжний захід необхідний з метою запобігання переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та продовження вчинення інкримінованого кримінального правопорушення або вчинення нових кримінальних правопорушень. Аналогічні доводи наведені й в апеляційній скарзі прокурора.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що ризик можливого переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та суду на даний час суттєво зменшився з огляду на сплив значного часу з дня вчинення інкримінованих йому дій, а також з урахуванням даних про особу підозрюваного: він раніше не судимий, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, одружений, утримує малолітню дитину, є діючим військовослужбовцем з початку повномасштабного вторгнення РФ на територію України.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про недоведеність на даний час ризику можливого незаконного впливу підозрюваного на потерпілого, свідків або інших осіб у межах цього кримінального провадження. Як обґрунтовано зазначено в ухвалі, слідством не встановлено жодного випадку впливу з боку підозрюваного, а також не наведено конкретних даних про осіб, на яких такий вплив міг би бути здійснений. Посилання прокурора на можливість впливу на невстановлених осіб, які, за його ж твердженням, не ідентифіковані слідством протягом тривалого часу, є припущенням і не підтверджує наявності реального ризику.

Апеляційний суд також погоджується з висновками слідчого судді про відсутність підстав вважати, що підозрюваний схильний до вчинення іншого кримінального правопорушення або може продовжити злочинну діяльність. Як правильно зазначено в ухвалі, наявність іншого кримінального провадження, яке перебуває на розгляді в суді з 2020 року, не підтверджує такої схильності, оскільки ОСОБА_6 добросовісно з`являється до суду та виконує свої процесуальні обов`язки без обрання щодо нього найсуворішого запобіжного заходу.

Отже, з урахуванням обставин кримінального провадження, даних про особу підозрюваного, зважаючи на належну процесуальну поведінку підозрюваного з часу повідомлення про підозру та з моменту зміни запобіжного заходу, апеляційний суд вважає, що вагомість встановленого ризику, значно зменшилась.

Апеляційний суд приймає до уваги характер інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, пов`язаних з насильством проти особи, однак вважає, що сама по собі ступінь тяжкості злочину не може бути єдиною підставою для продовження застосування найсуворішого запобіжного заходу за відсутності належного обґрунтування наявності передбачених законом ризиків.

Будь-яких інших обставин, які б підтвердили доводи клопотання, або виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, прокурором не наведено.

За таких обставин, апеляційний суд доходить висновку, що слідчим суддею всебічно, повно та об`єктивно розглянуто клопотання слідчого про продовження відносно підозрюваного ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу, враховані всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження заходу забезпечення кримінального провадження, а тому апеляційна скарга прокурора є необґрунтованою, і, підстав для скасування ухвали слідчого судді не має.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Вітовського районного суду Миколаївської області від 12 червня 2025 року про зміну відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3