ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року

м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне кримінальне провадження за №0001075 від 09.05.2025 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Костопіль Костопільського району Рівненської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в :

08 травня 2025 року, близько 15 години 53 хвилин, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем Peugeot 301, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував у технічно справному стані, рухаючись навпроти буд. №51 по вул. Соломії Крушельницької, зі сторони вул. Марка Вовчка в напрямку вул. Степана Бандери, у м. Рівне, в порушення вимог підпункту б) пункту 2.3, пункту 16.11 та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» (розділ 33 «Дорожні знаки») Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту Правила дорожнього руху), проявив неуважність до дорожньої обстановки, рухаючись другорядною дорогою виїхав на нерегульоване перехрестя нерівнозначних доріг, не дав дорогу та допустив зіткнення з автомобілем Ford Maverick, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 , який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі та не мав технічної можливості уникнути зіткнення.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля Peugeot 301, реєстраційний номер НОМЕР_1 - потерпілий ОСОБА_6 , отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому основи черепа через піраміду лівої скроневої кістки, забою головного мозку легкого ступеня, отогемоліквореї зліва, які в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

Порушення ОСОБА_4 , пункту 16.11 та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» (розділ 33 «Дорожні знаки») Правил дорожнього руху України які передбачають, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі незалежно від напрямку їх подальшого руху, перебувають у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та суспільно-небезпечними наслідками, що настали.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю зазначив, що обставини викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності, зазначив, що біля 15 год. 08.05.2025 року керував автомобілем та не звернув увагу на дорожній знак. Виїхав на перехрестя головної дороги та скоїв ДТП. Після ДТП потерпілому відшкодував всі витрати на лікування. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву в якій зазначив, що не бажає приймати участь в судовому засіданні. Матеріальні та моральні збитки обвинуваченим відшкодовані в повному обсязі. Щодо покарання просить суд призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання не пов`язане з реальним позбавлення волі.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор та потерпіла також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені ним кримінального правопорушення доведена повністю, кваліфікація його неправомірних дій за ч.2 ст.286 КК України є правильною, оскільки він, будучи особою, яка керує транспортним засобом, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій тяжке тілесне ушкодження

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким не є умисним злочином; обставини, які пом`якшують його покарання, та обставини, які обтяжують покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, процює водієм таксі. Не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

З огляду на вказане, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

Водночас, зважаючи на вищевказані обставини, суд приходить до висновку про можливість виправлення винного без реального відбування покарання із звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, що передбачені ст. 76 КК України.

Згідно до п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд приходить до висновку про недоцільність застосування до винного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до частини 4 статті 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся, витрати понесені державою на проведення експертиз в межах кримінального провадження слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирати.

Керуючись ст.ст. 100,349, 368-371, 373- 374 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення його права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки на період іспитового строку:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави 21393,60 грн., витрат за проведення судових ексертиз.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирати.

Скасувати арешт на автомобіль марки Peugeot 301, реєстраційний номер НОМЕР_3 , білого кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_4 , 2021 року випуску, який був накладений ухвалою суду від 13 травня 2025 року .

Скасувати арешт на автомобіль марки Ford Maverick, реєстраційний номер НОМЕР_2 , сірого кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_5 , 2022 року випуску , який був накладений ухвалою суду від 13 травня 2025 року .

Речові докази:

- упаковка об`єкта наданого на експертизу після проведення експертизи (а.с.143- залишити в матеріалах справи).

На вирок суду може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів моменту проголошення вироку через Рівненський міський суд.

Згідно ст. 376 ч 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_7