Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 695/1849/20
Номер провадження 1-в/711/135/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси клопотання засудженого ОСОБА_4 про декриміналізацію вчиненого діяння за вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30.08.2023 року,

ВСТАНОВИВ :

До Придніпровського районного суду м.Черкаси надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 , про декриміналізацію вчиненого діяння за вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30.08.2023 року.

Клопотання мотивує тим, що вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30.08.2023 затверджено угоду від 30.08.2023 про визнання винуватості, укладену між прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , якою його визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ч.ч.1, 4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим відповідно до вироку Золотоніського міськрайонного суду за ч.2 ст.309 КК України від 29.09.2022 та ухвали Золотоніського міськрайонного суду від 21.04.2023 про заміну покарання з 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на громадські роботи строком на 240 годин остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за ч.3 ст.185 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Золотоніського міськрайонного суду від 17.08.2016 за ч.3 ст.187, ч.2 ст.289 КК України та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі. З набранням чинності Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», визначено інший розмір задля розмежування дрібної крадіжки та крадіжки. Згідно вказаного вироку, його засудженого за таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчинених повторно, поєднаних з проникненням у приміщення, які вчинені: 04.02.2020 в сумі 1800,00 грн.; 18.02.2020 в сумі 3437,50 грн.; 27.03.2020 в сумі 400,00 грн.; 24.07.2020 в сумі 1139,80 грн. та 28.08.2020 в сумі 1708,00 грн.

Тобто сума викраденого майна по епізодам вчиненим: 04.02.2020 року, 27.03.2020 року, 24.07.2020 року та 28.08.2020 року, не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (у 2020 році 2102 грн.), а тому його діяння на даний час вже не є кримінально караним. Наразі його дії кваліфікуються, як дрібна крадіжка. Тому, на підставі ч.2 ст.74 КК України, просить вирішити питання про звільнення його від призначеного покарання вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30.08.2023 по вказаним епізодам.

Засуджений ОСОБА_4 , просив суд задоволити його клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання засудженого, та вважав необхідним декриміналізувати діяння засудженого ОСОБА_4 за крадіжки вчинені ним 04.02.2025 в сумі 1800 грн.; 27.03.2020 в сумі 400,00 грн.; 24.07.2020 в сумі 1139,80 грн. та 28.08.2020 в сумі 1708,00 грн., оскільки законом підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, зокрема, питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Згідно з ч.2 ст.74 КК України особа засуджена за діяння, карність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст. 58 Конституції України про зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів та ст. 5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі.

Так, згідно з ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч.1 ст.74 КК України).

Вказана в ч.2 ст.74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Як встановлено в судовому засіданні, вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30.08.2023 затверджено угоду від 30.08.2023 про визнання винуватості, укладену між прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Згідно вказаної угоди, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим відповідно до вироку Золотоніського міськрайонного суду за ч.2 ст.309 КК України від 29.09.2022 та ухвали Золотоніського міськрайонного суду від 21.04.2023 про заміну покарання з 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на громадські роботи строком на 240 годин остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за ч. 3 ст. 185 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Золотоніського міськрайонного суду від 17.08.2016 за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Згідно вказаного вироку, ОСОБА_4 засудженого за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у приміщення, які вчинені: 04.02.2020 в сумі 1800,00 грн.; 18.02.2020 в сумі 3437,50 грн.; 27.03.2020 в сумі 400,00 грн.; 24.07.2020 в сумі 1139,80 грн. та 28.08.2020 в сумі 1708,00 грн.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ХІ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до Кодексу України про адміністративне правопорушення, зокрема, статтю 51 викладено в новій редакції.

Новою редакцією ч.2 ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України визначено, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України передбачена податкова соціальна пільга у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2020 у розмірі 2102 гривні.

Відповідно, 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб установленого на 01.01.2020 становить 1051 гривні.

З зазначеного вбачається, що з 09.08.2024 особа підлягає адміністративній відповідальності за крадіжку вчинену особою, якщо вартість викраденого майна не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що станом на дату вчинення кримінального правопорушення складає 2102 гривні.

Викладене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22.08.2024, справа № 567/507/23, провадження №51-7110км23.

Крім того, дана позиція висвітлена в постанові Об`єднаної палати Касаційного суду Верховного Суду від 07.10.2024 згідно якої: «Закон № 3886?IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886?IX, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст.51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п.5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886?IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.»

Згідно з ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

У зв`язку з набуттям чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» інкриміноване особі у межах кримінального провадження викрадення чужого майна (крадіжка) на суму до двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, виходячи із того розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який діяв на момент вчинення діяння (а саме 2102 грн.), законодавцем віднесено до адміністративних правопорушень, що посягають на власність, та такі діяння не є кримінально караними відповідно до диспозицій статті 185 КК України.

Отже, оскільки сума викраденого ОСОБА_4 майна по епізодам вчиненим: 04.02.2020 року, 27.03.2020 року, 24.07.2020 року та 28.08.2020 року, менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то на засудженого ОСОБА_4 розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, яким частково декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення клопотання засудженого, в частині приведення вироку у відповідність до чинного законодавства та звільнення засудженого від покарання призначеного судом за вказаними епізодами.

В той же час, слід врахувати, що згідно вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30.08.2023 ОСОБА_4 також засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме за вчинення таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненої повторно, поєднаної з проникненням у приміщення, 18.02.2020 в сумі 3437,50 грн., яке є кримінально-караним діянням.

З огляду на викладене, наявні підстави вважати ОСОБА_6 засудженим за вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30.08.2023 за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим відповідно до вироку Золотоніського міськрайонного суду за ч.2 ст.309 КК України від 29.09.2022 та ухвали Золотоніського міськрайонного суду від 21.04.2023 про заміну покарання з 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на громадські роботи строком на 240 годин остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за ч. 3 ст. 185 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Золотоніського міськрайонного суду від 17.08.2016 за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Керуючись ст.ст.5, 74, 185 КК України, ч.2 ст.165 КВК України, ст.ст.369-372, 376, 537-539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Клопотання засудженого ОСОБА_4 , про декриміналізацію вчиненого діяння за вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30.08.2023 року задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком 30.08.2023 року Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області, в частині епізодів вчинених: 04.02.2020, 27.03.2020, 24.07.2020 та 28.08.2020, від кримінальної відповідальності за ч.3 ст.185 КК України, на підставі ч.2 ст.74 КК України у зв`язку із усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_6 засудженим Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області від 30.08.2023 за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ч.ч.1, 4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим відповідно до вироку Золотоніського міськрайонного суду за ч.2 ст.309 КК України від 29.09.2022 та ухвали Золотоніського міськрайонного суду від 21.04.2023 про заміну покарання з 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на громадські роботи строком на 240 годин остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за ч.3 ст.185 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Золотоніського міськрайонного суду від 17.08.2016 за ч.3 ст. 187, ч.2 ст. 289 КК України та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 7 діб з часу проголошення.

Суддя: ОСОБА_1