Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/851/25
Провадження № 1-кп/499/101/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2025 року селище Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в с-щі Іванівка Березівського району Одеської області матеріали кримінального провадження № 0000287 від 16.05.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Секретарівка Біляївського району Одеської області, громадянин України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з базовою середньою освітою, раніше не судимий,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 спільно проживає з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , але не перебуває у шлюбі. В порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно та безпричинно, в період часу з 25 серпня 2024 року до 15 травня 2025 року, систематично вчиняв психологічне та фізичне насильство стосовно ОСОБА_5 , що призвело до її психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої.

25.08.2024 о 23:50 ОСОБА_4 , знаходячись за місцем спільного проживання з ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно ОСОБА_5 , з якою він спільно проживає, але не перебуває у шлюбі, фізичне насильство, а саме: застосовував фізичну силу та заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_5 , після чого ОСОБА_5 викликала працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_4 та склали стосовно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За результатами розгляду вказаного протоколу, постановою Іванівського районного суду Одеської області від 11 вересня 2024 року (справа №499/977/24) ОСОБА_4 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень. Постанова набрала законної сили 23.09.2024.

Продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 07.11.2024 о 14:30 ОСОБА_4 знаходячись разом з з ОСОБА_5 у гостях за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно ОСОБА_5 з якою він спільно проживає, але не перебуває у шлюбі, психологічне насильство, а саме: виражався нецензурними словами на її адресу, після чого ОСОБА_5 викликала працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_4 та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

За результатами розгляду вказаного протоколу, постановою Іванівського районного суду Одеської області від 14 листопада 2024 року (справа № 499/1314/24) ОСОБА_4 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі сорока неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 680 гривень. Постанова набрала законної сили 25.11 2024.

Також 15.05.2025 о 22:40 ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 , знаходячись в гостях у ОСОБА_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно ОСОБА_5 , з якою він спільно проживає, але не перебуває у шлюбі, психологічне насильство, а саме: виражався нецензурними словами на її адресу, після чого ОСОБА_5 викликала працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_4 .

У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 протягом року двічі притягувався до адміністративної відповідальності за ч.ч.1,2 ст. 173-2 КУпАП, зареєстровано заяву ОСОБА_5 щодо притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ст. 126-1 КК України.

ОСОБА_5 має зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню її як особистості і виникли внаслідок вчиненого відносно неї домашнього насильства, яке мало місце у період з серпня 2024 року по травень 2025 року.

Систематичне домашнє насильство є психотравмувальним для потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Потерпілій ОСОБА_5 завдані психологічні, моральні страждання.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, за кваліфікуючими ознаками: домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи з якою винний перебуває в сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в скоєному діянні визнав себе винним повністю, підтвердив у своїх свідченнях сутність пред`явленого йому обвинувачення, мотив і спосіб вчинення інкримінованого діянння, зазначив, що дійсно на протязі зазначеного часу вчиняв відносно потерпілої домашнє насильство, в скоєнному розкаявся. Додатково вказав, що сварки влаштовував через те, що ревнував ОСОБА_5 .

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Потерпіла ОСОБА_5 вказала, що наразі примирилась з обвинуваченим, претензій не має, вважає, що можна обрати не сувору міру покарання, оскільки він все зрозумів.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Учасники в судовому засіданні не заперечили щодо розгляду кримінального провадження у порядку ст.349 КПК України, не досліджуючи обставин справи, які ніким не оспорюються.

Зважаючи на думку учасників, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин даної справи, при цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, та у суду немає сумнівів у добровільності його позиції, йому роз`яснено про позбавлення його права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На підставі всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, заслухавши прокурора, обвинуваченого, який свою вину визнав в повному обсязі, суд вважає що вина ОСОБА_4 в скоєному кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 126-1 КК України, є доведеною, в його діях має місце склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, а саме домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи з якою винний перебуває в сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

При призначенні покарання суд виходить з такого.

Згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до нетяжкого кримінального правопорушення, розкаявся у вчиненому, на обліку у лікаря - нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працює, неодружений, проживає разом зі співмешканкою ОСОБА_5 , згідно з досудовою доповіддю ризик вчинення повторного кримінального правопорушення середній та орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України відсутні.

З огляду на наведене, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, обставин вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до скоєного, зважаючи на вимоги ст. 50 КК України, за якими метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 покарання у межах санкції ст. 126-1 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

На переконання суду, саме таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, є пропорційним характеру вчинених дій і їх небезпечності, внесе корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченого, змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність як ним самим так і іншими особами, а також відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

Відповідно до ч.1 ст. 91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; 2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності; 3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; 4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; 5) направлення для проходження програми для кривдників.

Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду у постанові від 05 грудня 2024 року у справі №185/2010/24 вказав, що незастосування обмежувальних заходів, спрямованих на зміну поведінки кривдника, є порушенням прав потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність

З урахуванням тих обставин, що за наслідками судового розгляду суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання не пов`язаного з позбавленням волі, то суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід, передбачений п.5 ч.1 ст.91-1 КК України, відповідно якого направити обвинуваченого для проходження програми для кривдників строком на один місяць.

Запобіжний захід не обирався. Речові докази відсутні. Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, передбачені ч.2 ст. 59-1 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід, відповідно до якого покласти на ОСОБА_4 обов`язок пройти програму для кривдників протягом 1 (одного) місяця.

Роз`яснити обвинуваченому, що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1 КК України, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Іванівський районний суд Одеської області з урахуванням обмежень, визначених ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_7