Справа № 738/1387/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/681/25
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 03 липня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Веселе Харківського району Харківської області, проживав до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого: 15.03.2023 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.5 ст.407 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років,

відмовлено в задоволенні клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким видом покарання - пробаційним наглядом.

Місцевий суд зазначив про неможливість застосування покарання у виді пробаційного нагляду, внаслідок неефективності та передчасності такого заходу, так як заміна засудженому найбільш тяжкого виду покарання у виді позбавлення волі на такий вид покарання, за вчинення ним тяжкого кримінального правопорушення, не відповідатиме меті покарання, передбаченій ст.50 КК України - виправленню засуджених, запобіганню вчинення ними та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Не погодившись із рішенням суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання та замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке - пробаційний нагляд. Вказав на необґрунтованість рішення суду, так як він відбув відповідну частину покарання, характеризується позитивно, має заохочення, працевлаштований, про що зазначено і в ухвалі суду. Зазначає, що він займається спортом та навчається, став на шлях виправлення, тому заслуговує на застосування пільги у відповідності до ст.82 КК України. Також просив розглянути справу без його участі.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, який просив ухвалу місцевого суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

З матеріалів справи слідує, що вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 02 грудня 2022 року ОСОБА_7 засуджений за ч.5 ст.407 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Вирок набрав законної сили 17 квітня 2023 року.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 обчислюється з 02 грудня 2022 року.

Відповідно до ст.82 КК України, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, і зокрема, фактично відбув встановлену частиною четвертою цієї статті частину призначеного судом строку покарання.

Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року № 2 передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою для прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Як убачається з п.17 вищевказаної Постанови, під час судового розгляду справ про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким суди повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Ставлення особи на шлях виправлення це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання. Підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є обставина, що засуджений не виправився, не довів своє виправлення, але став на шлях виправлення і для закріплення досягнутих результатів ще необхідний вплив на нього, але вже в умовах відбування більш м`якого виду покарання. Свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання, однак ефективність і гарантованість цього процесу можливі лише за умови застосування до нього більш м`якого покарання.

Зразкова поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до покладених обов`язків насамперед передбачає, що особа бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, підвищує виробничу кваліфікацію, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.

В місцях позбавлення волі ОСОБА_7 перебуває з 02 грудня 2022 року. Згідно з характеристикою, за час відбування покарання в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_7 до дисциплінарної відповідальності не притягувався, не заохочувався. За час відбування покарання в ДУ «Менська виправна колонія (№91)», з 09 червня 2023 року, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, на оперативно-профілактичних обліках не перебуває, з серпня 2023 року працевлаштований на різних роботах, має два заохочення. Залучений до програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Фізкультура та спорт, заходи програми виконує. Заходи виховного та культурно-масового характеру, які проводяться в установі відвідує, реагує на них позитивно.

Згідно з Висновком щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_7 , останній має підсумковий (загальний бал) 94, що вказує на те, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення та може бути представлений до заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким.

Водночас, призначення більш м`якого покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст.50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч.1 ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Як правильно встановлено місцевим судом, ОСОБА_7 засуджений до покарання у виді позбавлення волі за тяжкий злочин, відбув 1/2 частину строку призначеного судом покарання, пробаційний нагляд є найбільш м`яким покаранням, визначеним Кримінальним кодексом України у порівнянні з покаранням у виді позбавлення та обмеження волі, виконання якого відбувається за межами установи виконання покарань, тому заміна засудженому найбільш тяжкого виду покарання позбавлення волі на пробаційний нагляд, за вчинення ним тяжкого кримінального правопорушення, не сприятиме його виправленню та досягненню мети покарання, передбаченої ст.50 КК України.

Посилання апелянта на дані, що характеризують його особу, є слушними, проте ці обставини не мають виключного значення при прийнятті рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. А дотримання ОСОБА_7 норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, є його обов`язком, передбаченим положеннями ст.107 КВК України.

Здобуття засудженим знань, що свідчить про підвищення його рівня самоосвіти, не є достатнім для встановлення факту, що він став на шлях виправлення у розумінні статті 82 КК України, з урахування вказаних вище обставин.

Отже, місцевий суд при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, належно оцінив всі обставини справи та дійшов правильного висновку про необхідність відмови у його задоволенні, з чим погоджується і колегія суддів.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом першої інстанції рішення, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 03 липня 2025 року щодо нього - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4