Справа № 991/9018/25
Провадження 1-кп/991/107/25
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м. Київ

Вищий антикорупційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.02.2024 за №0000054, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Львові, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.27, ч.3 ст.369, ч.1 ст.14, ч.3 ст.369 КК України,

ВСТАНОВИВ:

І. Історія провадження

03.09.2025 до Вищого антикорупційного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000054 від 01.02.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.27, ч.3 ст.369, ч.1 ст.14, ч.3 ст.369 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2025 для розгляду вказаного кримінального провадження визначено суддю Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 .

16.09.2025 до суду надійшло клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 про продовження дії встановлених ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 18.07.2025 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на два місяці. Клопотання обґрунтовано тим, що на стадії досудового розслідування обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді застави. Встановлено наявність існування передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, які продовжують існувати, а саме: ризик переховування від суду та незаконного впливу на свідків.

Ризик переховування від суду обґрунтовано тяжкістю інкримінованого злочину та невідворотністю покарання, яке пов`язане з реальним позбавленням волі. Також ризик обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 має широке коло знайомств і зв`язків серед службових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронних органів, керівників підприємств, установ та організацій, які він може використати з метою переховування від суду, у тому числі шляхом залишення території України. Ураховуючи майновий стан та вік ОСОБА_4 , на якого не поширюється обмеження у праві виїзду за кордон, та наявність в нього закордонного паспорта, останній може покинути територію України.

Ризик впливу на свідків обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 з метою уникнення кримінальної відповідальності може впливати, консультувати, координувати процесуальну поведінку свідків у кримінальному провадженні, узгоджувати тактику і стратегію захисту, створювати альтернативну версію подій тощо, зокрема впливати на суддів Львівського окружного адміністративного суду. Враховуючи обставини кримінального провадження та наявність ризиків, покладення на обвинуваченого ОСОБА_4 зазначених в клопотанні обов`язків найефективніше сприятиме забезпеченню належної процесуальної поведінки останнього та гарантуванню дотримання встановлених судом обмежень.

18.09.2025 до суду надійшли заперечення обвинуваченого ОСОБА_4 , на клопотання прокурора про продовження дії обов`язків, покладених ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 18.07.2025, яке було уточнено в підготовчому судовому засіданні та подане в новій редакції.

В обґрунтування заперечень обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що прокурором не доведено наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують продовження строку дії покладених ухвалою слідчого судді обов`язків, просив у задоволенні клопотання відмовити в повному обсязі. Він за час досудового розслідування жодного разу не ухилявся від участі в процесуальних діях, вчасно прибував за викликом детектива, сприяв вчасному проведенню досудового розслідування, здав на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон. Він є особою пенсійного віку, має усталений спосіб життя, постійне місце проживання, нерухомість та інше майно в Україні, соціальні зв`язки та певний статус в Україні, має родину та трьох дітей, двоє з яких малолітні. Разом з цим, ймовірність переховування від суду не може оцінюватись лише на основі покарання, яке загрожує обвинуваченому. Ризик незаконного впливу на свідків зазначений в клопотанні прокурора абстрактно, оскільки він не вчиняв жодних дій, які б свідчили про намагання чинити тиск на свідків. Крім того зазначив, що обов`язок носити електронний браслет дискримінує його та є принизливим для честі і гідності.

18.09.2025 від обвинуваченого ОСОБА_4 до суду також надійшла скарга в порядку ч. 2 ст. 303 КПК України на бездіяльність слідчого (детектива) в цьому кримінальному провадженні, яку було уточнено в підготовчому судовому засіданні та подано в новій редакції.

18.09.2025 прокурором подано письмове клопотання про виклик особи в судове засідання для допиту, - свідка ОСОБА_6 .

ІІ. Вирішення питань, передбачених ст. ст. 314, 315 Кримінального процесуального кодексу України

2.1. Позиції учасників підготовчого судового засідання щодо можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду та щодо інших питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначив, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстави для закриття кримінального провадження та його повернення відсутні, справа підсудна Вищому антикорупційному суду, угоди не укладалися. Просив призначити судовий розгляд на підставі цього обвинувального акта, визначити дату та місце проведення судового розгляду. Судовий розгляд вважав за можливе здійснювати у відкритому судовому засіданні за участю прокурора, захисника та обвинуваченого. Просив раніше подане клопотання задовольнити, продовжити на два місяці дію передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України процесуальних обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки ризики, встановлені ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати. Вважав обов`язковим до застосування обов`язок носіння електронного засобу контролю обвинуваченим ОСОБА_4 , оскільки останній фактично проживає у двох містах: Львові та Києві. До того ж місце проживання у Львові значно віддалене від органу досудового розслідування та прокуратури та перебуває у незначній відстані від державного кордону України. З огляду на викладене, носіння електронного засобу контролю балансує між інтересами кримінального провадження та особистими правами та інтересами ОСОБА_4 , як особи, яка має право вільно переміщуватись територією України.

Захисник ОСОБА_5 вважав можливим призначити кримінальне провадження до судового розгляду. Вважав обов`язок носіння електронного засобу контролю таким, що не підлягає продовженню, оскільки внесена обвинуваченим ОСОБА_4 застава в розмірі 2 001 508,00 грн є достатнім запобіжним заходом, який забезпечує належну поведінку обвинуваченого. ОСОБА_4 під час досудового розслідування не порушував жодного разу покладені судом обов`язки, і не має наміру це робити під час розгляду справи в суді.

Обвинувачений ОСОБА_4 також вважав за можливе призначити справу до судового розгляду. Клопотань про повернення, закриття кримінального провадження не заявляв, підтримав подану в порядку ч. 2 ст. 303 КПК України скаргу на бездіяльність детектива, яким не було допитано важливого свідка в цьому кримінальному провадженні. Щодо клопотання прокурора про продовження дії покладених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків зазначив, що ризики суттєво зменшились, наразі їх заявлено прокурором лише два. Він не має наміру покидати країну оскільки його родина, малолітні діти проживають в Україні. Зі свідками він не спілкується і не має такого наміру. Просив не продовжувати обов`язок носіння електронного засобу контролю, так як це не тільки підрив його авторитету перед дітьми, а й приниження його честі і гідності. Разом з цим, через цей електронний браслет він не має належного доступу до послуг медицини. В підсумку заперечував у повному обсязі проти задоволення клопотання прокурора про продовження дії обов`язків.

2.2. Мотиви суду з питань, передбачених ст.ст.314, 315 Кримінального процесуального кодексу України

2.2.1. Щодо можливості призначення судового розгляду

Заслухавши учасників підготовчого судового засідання щодо питань, передбачених ст.ст.314, 315 КПК України, проаналізувавши зміст обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, розглянувши заявлені сторонами клопотання, суд дійшов таких висновків.

Угод про визнання винуватості до суду не надходило, про її досягнення сторони кримінального провадження не повідомили.

Зазначене кримінальне провадження підсудне Вищому антикорупційному суду відповідно до ст. 33-1 КПК України. Підстав для направлення обвинувального акта до відповідного суду для визначення підсудності судом не встановлено.

Підстави, передбачені п.п.5-8, 10 ч.1 або ч.2 ст.284 КПК України, для закриття кримінального провадження на час проведення підготовчого судового засідання відсутні.

Встановлено, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстав для його повернення не вбачається.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

З вказаних мотивів суд дійшов висновку про можливість призначення судового розгляду на підставі цього обвинувального акта.

З огляду на позицію учасників кримінального провадження, а також те, що судом не встановлено обставин, передбачених ч.2 ст.27 КПК України, які могли б бути підставою для ухвалення рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні, суд вважає за необхідне здійснювати судовий розгляд у відкритому судовому засіданні.

Враховуючи позиції сторін кримінального провадження, суд не вбачає необхідності у дорученні представнику персоналу органу пробації складання досудової доповіді.

Вирішуючи питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, суд враховує, що за змістом ч. 2 ст. 318 КПК України судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Судовий розгляд слід здійснювати судом у складі: головуючого судді, за участі уповноваженого прокурора, обвинуваченого та його захисника.

Питання щодо виклику свідків буде вирішено в порядку ст. 349 КПК України.

2.2.2. Щодо скарги сторони захисту, поданої під час підготовчого провадження на виконання приписів ч. 2 ст. 303 КПК України

Обвинуваченим ОСОБА_4 подано скаргу, в якій він просить визнати незаконною бездіяльність слідчого (детектива) в порядку ч. 2 ст. 303 КПК України, яка полягає в тому, що детективом не було перевірено показання ОСОБА_4 , та не допитано свідка, що свідчить про однобокість кримінального провадження. Просив залучити її до матеріалів справи та врахувати під час судового розгляду.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні щодо поданої обвинуваченим скарги на бездіяльність слідчого (детектива) зазначив, що підстав для її задоволення не вбачає, оскільки стороною захисту не подавалося клопотання про допит свідка.

Положеннями ч.2 ст.303 КПК України визначено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора (ніж ті, що зазначені в частині 1 цієї статті) не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Отже, положення ч.2 ст.303 КПК України не містять імперативної вимоги щодо обов`язкового розгляду по суті будь-яких скарг у підготовчому судовому засіданні, а лише вказують на можливість такого розгляду з урахуванням завдань підготовчого провадження, повноважень суду та з дотриманням правил, передбачених статтями 314-318 КПК України (зокрема, на це вказує використане законодавцем формулювання "можуть бути предметом розгляду", а не "розглядаються" чи "підлягають розгляду" тощо, а також пряме відсилання до правил статей 314-316 КПК України).

Ані ч.2 ст.303, ані статті 314-316 КПК не передбачають, що суд в підготовчому судовому засіданні має право ухвалити за результатом розгляду таких скарг одне з рішень, які передбачені ч.2 ст.307 КПК України та які ухвалюються слідчим суддею за результатами здійснення судового контролю під час досудового розслідування, а саме скасовувати рішення слідчого дізнавача чи прокурора, скасування повідомлення про підозру, зобов`язувати припинити дію чи, навпаки, вчинити певну дію, відмовити в задоволенні скарги.

Натомість, за змістом ст.ст.314-316 КПК України, підготовче судове засідання є обов`язковою, самостійною стадією кримінального процесу, основною метою проведення якої є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

З огляду на вказану специфіку завдань та цілей підготовчого судового засідання, в межах цієї стадії суд позбавлений можливості досліджувати докази, надавати їм оцінку з точки зору їх допустимості та/або достовірності, а також робити висновки щодо законності чи незаконності дій, бездіяльності чи рішень, прийнятих на досудовому розслідуванні.

Скарги на процесуальні рішення, дії та бездіяльність прокурора, слідчого, які не підлягають оскарженню слідчому судді та подані під час підготовчого судового засідання, мають бути враховані судом лише з огляду на те, чи впливають викладені у них доводи на прийняття рішень, передбачених статтями 314-316 КПК України. Доводи щодо протиправності дій/рішень прокурора та/або слідчого, про які йдеться у скарзі захисника, на прийняття рішень, передбачених статтями 314-316 КПК України, не впливають.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне долучити до матеріалів кримінального провадження скаргу, подану обвинуваченим ОСОБА_4 у порядку ч.2 ст.303 КПК України, та надати оцінку висловленим у ній доводам у ході судового розгляду.

ІІІ. Щодо заходів забезпечення кримінального провадження

3.1. Обставини, встановлені судом

Як вбачається з додатків до клопотання прокурора, 21.05.2025 слідчим суддею Вищого антикорупційного суду задоволено клопотання детектива та застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 2 001 508,00 грн та покладено такі обов`язки: не відлучатись за межі м. Києва та Київської області, без дозволу слідчого (детектива), прокурора або суду; повідомляти слідчого (детектива), прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади (Державної міграційної служби України) всі свої паспорти для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 02.06.2025 ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 21.05.205 залишено без змін.

Згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів №1087067 від 26.05.2025 за ОСОБА_4 внесено заставу в розмірі 2 001 508,00 грн.

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 18.07.2025 ОСОБА_4 продовжено строк дії обов`язків до 18.09.2025 включно, а саме: прибувати за кожною вимогою до детективів НАБУ, які здійснюють досудове розслідування, чи прокурорів САП, які здійснюють процесуальне керівництво, та/або суду; не відлучатись за межі України без дозволу детективів НАБУ, які здійснюють досудове розслідування, чи прокурорів САП, які здійснюють процесуальне керівництво; повідомляти детективів НАБУ, які здійснюють досудове розслідування, чи прокурорів САП, які здійснюють процесуальне керівництво, та/або суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; утримуватися від спілкування щодо обставин цього кримінального провадження, викладених у чинному повідомленні про підозру, із такими свідками: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 ; здати на зберігання до органу Державної міграційної служби України за місцем проживання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України; носити електронний засіб контролю.

3.2. Оцінка судом доводів прокурора

Згідно ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Розділ II КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких зокрема віднесені запобіжні заходи (п.9 ч.2 ст.131 КПК України).

Зі змісту ч.6 ст. 82 КПК України слідує, що підозрюваний, обвинувачений, який не тримається під вартою, не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Оцінюючи доводи прокурора, зазначені у поданому клопотанні, суд керується загальними приписами, якими врегульовано застосування запобіжних заходів, з урахуванням особливостей, визначених ч.7 ст.194 КПК України, відповідно до яких обов`язки, передбачені частинами 5 та 6 цієї статті, можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст.199 цього Кодексу.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч.1 цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, визначених положеннями цієї статті, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Враховуючи положення ч. 3, 4, 5 ст. 199 КПК України, а також стадію кримінального провадження, суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії покладених на обвинуваченого обов`язків до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, та встановити, чи існують обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують покладення на особу певних обов`язків.

Водночас, в силу положень ч.2 ст.42 КПК України, ОСОБА_4 наразі перебуває у статусі обвинуваченого, тому судом не надається оцінка наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор посилається на те, що на теперішній час продовжують існувати наступні заявлені органом досудового розслідування ризики, що визначені у ч.1 ст.177 КПК України: - ризик переховування від суду; - ризик впливу на свідків.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, для констатації існування ризику має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

3.2.1. Ризик переховування обвинуваченого від суду

В обґрунтування наявності ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від суду прокурор послався на тяжкість злочину, у вчинені якого він обвинувачується, та невідворотність покарання у вигляді позбавлення волі. Також зазначив, що у обвинуваченого ОСОБА_4 наявні сталі зв`язки із працівниками органів державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронних органів які також можуть бути використанні ним з метою переховування від суду. ОСОБА_4 є особою пенсійного віку та має паспорт для виїзду за кордон, яким він може скористатися в будь-який момент та залишити територію України з огляду на військову агресію зі сторони рф, що створює невизначеність на кордонах України та позбавляє відповідальні органи здійснювати належний контроль за всією ділянкою державного кордону. Розмір наявних у ОСОБА_4 доходів дозволяють йому залишити територію України та проживати за кордоном протягом тривалого часу.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.27, ч.3 ст.369, ч.1 ст.14, ч.3 ст.369 КК України, які відповідно до класифікації злочинів за ступенем тяжкості, закріпленої у ст.12 КК України, належать до тяжких злочинів, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої. Також суд враховує, що з огляду на положення ст.45 КК України цей злочин належить до категорії корупційних, що виключає можливість звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України, а також призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, відповідно до ст.69 КК України.

Отже, існування ризику переховування підтверджується ймовірністю для обвинуваченого бути засудженим на тривалий строк з можливим примусовим відчуженням всього належного йому майна.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна констатувати, виходячи виключно з суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою (п. 33 рішення у справі «W v.Switzerland», заява № 14379/88, 26.01.1993).

З цього слідує, що саме по собі обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину не є беззаперечним свідченням того, що в обвинуваченого існує бажання переховуватись від суду, а тому така обставина має значення лише у випадку встановлення інших релевантних факторів.

Такими факторами у цьому кримінальному провадженні є, зокрема, сталі зв`язки обвинуваченого ОСОБА_4 із працівниками правоохоронних органів та інших органів державної влади, використовуючи які він може реалізувати ризик втечі та ухилення від суду; можливість накопичення фінансових ресурсів за попередній час.

Також варто враховувати, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом №2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 05 год 30 хв 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який відповідними Указами Президента України продовжено, та він діє дотепер.

Водночас у ОСОБА_4 відсутні обмеження щодо перетину державного кордону оскільки він є особою пенсійного віку.

Ураховуючи, що кримінальне провадження не є статичним, що обумовлює можливість непрогнозованої зміни поведінки обвинуваченого, співставлення можливих негативних для обвинуваченого наслідків переховування у вигляді можливого ув`язнення у майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у перспективі, робить цей ризик достатньо високим.

Зазначені обставини, на думку суду, дають підстави вважати обґрунтованою позицію прокурора про те, що тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , та наведені вище особливості закону про кримінальну відповідальність, є вагомим доводом, що підтверджує існування ризику переховування обвинуваченого від суду.

3.2.2. Ризик незаконного впливу на свідків

Оцінюючи можливість впливу на свідків, суд виходить із передбаченої кримінальним процесуальним законом процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст.95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Разом із цим, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, а отже і з протоколами допитів встановлених досудовим розслідуванням свідків, обвинувачений ОСОБА_4 знає як їх персональні дані, так і зміст наданих ними показань на стадії досудового розслідування.

Вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони ОСОБА_4 на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

3.3. Оцінка доводів сторони захисту

Суд не враховує доводи сторони захисту щодо сумлінного виконання обвинуваченим ОСОБА_4 своїх процесуальних обов`язків протягом досудового розслідування, оскільки їх виконання свідчить про дієвість застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу та не є підставою для пом`якшення обов`язків, встановлених ухвалою слідчого судді, у тому числі носіння електронного засобу контролю.

Суд також відхиляє доводи сторони захисту щодо виключення із обов`язків носіння електронного засобу контролю, оскільки не доведено відповідними доказами наявність медичних протипоказань у ОСОБА_4 до носіння електронного засобу контролю.

3.4. Висновки суду

Оцінюючи співмірність обов`язків, про продовження строку дії яких прокурор заявив клопотання, з встановленими судом ризиками його переховування від суду та впливу на свідків, суд дійшов таких висновків.

Покладення зазначених у клопотанні обов`язків на обвинуваченого ОСОБА_4 становитиме мінімальне втручання у його права, а тому є співмірним меті застосування запобіжного заходу та здатне запобігти ризику його переховування від суду та впливу на свідків, а отже, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КПК України після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

Вирішивши питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду та встановивши відсутність обставин, які б унеможливили призначення цього кримінального провадження до судового розгляду, суд дійшов висновку про необхідність призначення судового розгляду у зазначеному кримінальному провадженні на 13 год. 30 хв. 22.09.2025 року у приміщенні Вищого антикорупційного суду за адресою: м. Київ, Берестейський проспект, 41.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.194, 199, 314-315, 369, 372, 376, 392 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.02.2024 за №0000054, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.27, ч.3 ст.369, ч.1 ст.14, ч.3 ст.369 КК України, на 13 год. 30 хв. 22.09.2025 року у приміщенні Вищого антикорупційного суду за адресою: м. Київ, Берестейський проспект, 41.

Судовий розгляд здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні за участі прокурора, обвинуваченого, його захисника.

Питання виклику конкретних свідків вирішити під час судового розгляду.

Скаргу на бездіяльність старшого детектива Національного бюро Другого підрозділу детективів Першого Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_10 , що полягає у не проведенні допиту свідка, подану обвинуваченим ОСОБА_4 долучити до матеріалів кримінального провадження та надати оцінку висловленим у ній доводам у ході судового розгляду.

Клопотання прокурора четвертого відділу процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 лютого 2024 року за №0000054, про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 , - задовольнити.

Продовжити на два місяці строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися за межі України без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування щодо обставин цього кримінального провадження, викладених у обвинувальному акті, із такими свідками: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 ;

- здати на зберігання до органу Державної міграційної служби України за місцем проживання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України (якщо такі не здано);

- носити електронний засіб контролю.

Встановити строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 , до 18.11.2025 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури з групи прокурорів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 лютого 2024 року за №0000054.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає. Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України.

Головуючий суддя ОСОБА_1