Справа № 752/1752/24
Провадження № 1-кс/752/6673/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в міста Києві клопотання старшого детективу Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000012, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України,

за участі:

прокурора - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшло клопотання старшого детективу Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у місті Києві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград-Волинський Житомирської області, громадянина України, раніше не судимого, офіцера відділення напрямків військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 у військовому званні «майор», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці в межах строку досудового розслідування, із визначенням розміру застави у розмірі 5 115 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (15 488 220 грн).

Так, вказуючи на обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України детектив зазначає, що підрозділом детективів Територіального управління БЕБ у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000012 від 10.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що начальник 23 військової санітарної летючки майор медичної служби ОСОБА_5 , неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, у період з січня по серпень 2023 року в умовах воєнного стану видав вісім бойових наказів (№ 1/БН дск від 31.01.2023, № 2/БН дск від 28.02.2023, № 3/БН дск від 31.03.2023, № 4/БН дск від 30.04.2023, № 5/БН дск від 30.05.2023, № 6/БН дск від 30.06.2023, № 7/БН дск від 31.07.2023 та № 8/БН дск від 31.08.2023). Зазначеними наказами він визначив підлеглим завдання, які за своїм змістом були тотожними їхнім повсякденним функціональним обов`язкам і не передбачали виконання бойових (спеціальних) завдань. Фактичне ж виконання бойових дій підрозділами ІНФОРМАЦІЯ_3 не підтверджувалось, а обов`язкові відомості до Журналу бойових дій не вносилися.

Надалі, у березні-жовтні 2023 року, на підставі вказаних наказів заступниками начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 подавалися рапорти щодо виплати військовослужбовцям додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн, при цьому в рапортах не зазначалось про безпосередню участь у бойових діях чи спеціальних завданнях конкретних осіб. Отримавши зазначені рапорти, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем постійної дислокації у м. Біла Церква Київської області, не перевіривши фактичного виконання підлеглими бойових завдань та не маючи документальних підтверджень, підписав накази, на підставі яких було здійснено нарахування та виплату зазначеної винагороди.

Унаслідок таких протиправних дій військовою частиною НОМЕР_3 , що здійснювала фінансове забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3, у період із лютого по вересень 2023 року безпідставно виплачено військовослужбовцям додаткову винагороду за нібито виконання бойових завдань на загальну суму 15 490 213,91 грн, що перевищує п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та відповідно до примітки 2 статті 425 КК України визнається тяжкими наслідками.

07 серпня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426 КК України, а саме у недбалому ставленні військової службової особи до служби, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене в умовах воєнного стану.

Детектив вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами: протоколом допиту свідка бухгалтера 23 Військової санітарної летючки, яка підтвердила нарахування додаткової винагороди військовослужбовцям, зокрема, що військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_3 жодних бойових завдань в зоні ведення бойових дій не виконували; протоколами допитів військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3, що отримували додаткову грошову винагороду до 30 000 грн, які підтвердили, що упродовж лютого-вересня 2023 року жодних бойових завдань не виконували та межі Київської області не покидали; висновком судової економічної експертизи від 03.04.2025 № 04/25, яким встановлено суму збитків у розмірі 15 490 213, 91 грн; висновком комісійної судової військової експертизи від 07.05.2025 № 110/1-2/25, яким встановлено порушення з боку ОСОБА_5 та підтверджено, що останній не мав права видавати накази на виплату додаткової грошової винагороди; наказами начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 про виплату додаткової грошової винагороди; графіками чергування за місцем дислокації ІНФОРМАЦІЯ_3, що у АДРЕСА_2 , якими підтверджується, що військовослужбовці в зоні ведення бойових дій не перебували; іншими матеріалами кримінального провадження, що свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Детектив переконаний, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а тому, усвідомлюючи суворість і реальність покарання, у разі застосування м`якшого запобіжного заходу може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Крім того, з огляду на його службовий статус, тривалу службу у Збройних Силах України, близьке знайомство з командним складом та дружні відносини з військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_3, він може незаконно впливати на свідків, у тому числі вже допитаних, шляхом умовлянь, погроз чи підкупу, з метою спонукання їх до спотворення або відмови від показань. Додатково існує ризик вчинення ним інших кримінальних правопорушень, спрямованих на уникнення відповідальності, зокрема шляхом підроблення доказів чи ухилення від військової служби, що підтверджується і тим, що в Білоцерківському міськрайонному суді Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001068 від 27.02.2017 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України.

У клопотанні зазначено, у випадку застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, існують реальні підстави вважати, що він, усвідомлюючи невідворотність покарання у виді позбавлення волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чинити незаконний вплив на свідків або вчиняти інші кримінальні правопорушення з метою перешкоджання розслідуванню та уникнення кримінальної відповідальності, тоді як лише тримання під вартою є належним заходом для забезпечення його процесуальної поведінки та ефективності даного кримінального провадження.

Указано, що відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб (від 60 560 грн до 242 240 грн), однак у виключних випадках суд може визначити її у більшому розмірі; з огляду на те, що максимальна застава у 242 240 грн є неспівмірною із сумою завданих державі збитків у 15 490 213,91 грн і не здатна забезпечити належну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 , сторона обвинувачення вважає обґрунтованим визначення застави у розмірі 5 115 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (15 488 220 грн), яка відповідає тяжкості інкримінованого злочину, задекларованим доходам підозрюваного та може забезпечити його належну процесуальну поведінку і запобігти встановленим ризикам.

Прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтувавши його наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України (переховування, вплив на свідків, вчинення інших правопорушень). Пояснив, що розмір завданих збитків підтверджується наказами про виплату грошового забезпечення, наказами про нарахування додаткової винагороди та висновком судово-економічної експертизи. Заперечував проти заяви про взяття підозрюваного на поруки.

Захисник ОСОБА_7 у запереченнях на клопотання прокурора просив суд відмовити у його задоволенні, зазначаючи, що наведені ризики не доведені та не підтверджені належними доказами, і просив застосувати щодо підозрюваного інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою. Підтримав заяву про взяття підозрюваного на поруки.

Підозрюваний ОСОБА_5 пояснив, що накази, які він видавав, були підставою лише для нарахувань грошового забезпечення, а не безпосередніх виплат. Стверджував, що його накази поширювалися на всіх військовослужбовців, які виконували лікувально-евакуаційні заходи, та що ці накази перевірялися іншими посадовими особами. Заперечував проти задоволення клопотання прокурора, наголошуючи на відсутності доведених ризиків, і просив суд відмовити у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Повідомив, що зареєстрований у м. Біла Церква, діти проживають із дружиною. Підтримав заяву про взяття його на поруки.

В ході проведення судового засідання було отримано заяву ОСОБА_8 про взяття підозрюваного на поруки, які підтримав у судовому засіданні заявив про готовність взяти підозрюваного ОСОБА_5 на поруки.

Вирішуючи клопотання, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані до клопотання матеріали, розглянувши заяву, особи, яка виявила намір взяти підозрюваного на поруки, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Дане клопотання з урахування вимог п. 1 ч.2 ст.132 КПК України подано до Голосіївського районного суду м. Києва в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, враховуючи, що таким органом у даному провадженні є Територіальне управління БЕБ у м. Києві та з постанови про визначення групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування у кримінальному провадженні від 06.08.2024 встановлено місце здійснення досудового розслідування в приміщеннях, які розташовані на території Голосіївського району міста Києва.

Розгляд клопотання згідно з вимогами ч.2 ст.184 КПК України проведений більш ніж через 3 години після отримання підозрюваним копії клопотання та матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Встановлено, що 07 серпня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426 КК України, а саме у недбалому ставленні військової службової особи до служби, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене в умовах воєнного стану.

На переконання слідчого судді, обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами: протоколом допиту свідка бухгалтера 23 Військової санітарної летючки, яка підтвердила нарахування додаткової винагороди військовослужбовцям, зокрема, що військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_3 жодних бойових завдань в зоні ведення бойових дій не виконували; протоколами допитів військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3, що отримували додаткову грошову винагороду до 30 000 грн, які підтвердили, що упродовж лютого-вересня 2023 року жодних бойових завдань не виконували та межі Київської області не покидали; висновком судової економічної експертизи від 03.04.2025 № 04/25, яким встановлено суму збитків у розмірі 15 490 213, 91 грн; висновком комісійної судової військової експертизи від 07.05.2025 № 110/1-2/25, яким встановлено порушення з боку ОСОБА_5 та підтверджено, що останній не мав права видавати накази на виплату додаткової грошової винагороди; наказами начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 про виплату додаткової грошової винагороди; графіками чергування за місцем дислокації ІНФОРМАЦІЯ_3, що у АДРЕСА_2 , якими підтверджується, що військовослужбовці в зоні ведення бойових дій не перебували; іншими матеріалами кримінального провадження, що свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України.

Дії, які ставляться у вину підозрюваному ОСОБА_5 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 4 ст. 425 КК України, тобто є кримінально караними.

Крім того, слідчий суддя вважає, що з урахуванням зібраних у матеріалах клопотання доказів, за критерієм «об`єктивного спостерігача», наявні достатні підстави вважати, що підозрюваний міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає , що дії підозрюваного є такими, що містять ознаки та склад злочину, передбаченого ч. ч. 4 ст. 425 КК України.

Надаючи оцінку доводам, викладеним у клопотанні та підтримані прокурором в судовому засіданні в обґрунтування ризиків для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає частково доведеним, що наявні достатні підстави вважати, існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які вказує детектив у клопотанні, зокрема щодо ризику впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні, то ст. 23 КПК України встановлює принцип безпосередності дослідження показань, за змістом якого суд досліджує докази безпосередньо і показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Тобто доказове значення у кримінальному провадженні матимуть саме ті показання свідків, які будуть надані останніми безпосередньо під час судового розгляду в судовому засіданні, а не надані ними в ході досудового розслідування. Вказане доводить, що з метою зміни свідками своїх показань на користь підозрюваного або відмови від дачі показань останній може впливати на вказаних осіб у незаконний спосіб.

Щодо ризику переховування, слідчий суддя дійшов висновку про його малоймовірність, оскільки під час досудового розслідування не встановлено жодних спроб ОСОБА_5 ухилитися від органів слідства чи суду, а сама лише тяжкість можливого покарання не може свідчити про намір підозрюваного уникнути правосуддя.

При цьому ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, на думку слідчого судді, є формальним, недоведеним, а відтак не може покладатись в основу рішення про обрання запобіжного заходу.

Таким чином, слідчий та прокурор не довели, що застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваного ОСОБА_5 ніж тримання під вартою не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, як про це зазначено у п.3 ч.1 ст. 194 КПК України.

Тому, слідчий суддя відповідно до положень ч.4 зазначеної статті приходить до висновку про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 такого запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт, вважаючи, що саме такий захід зможе запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, враховуючи, що він має постійне місце проживання та враховуючи данні про його особу, які були встановлені під час розгляду даного клопотання.

Щодо поданої заяви особи, яка виявила намір взяти підозрюваного на поруки в порядку ст. 180 КПК України, слідчий суддя зазначає, що така заява надійшла від ОСОБА_8 та була підтверджена ним у судовому засіданні.

Вимогами статті 180 КПК України визначено, що особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Разом з цим, кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Таким чином, особиста порука належить до запобіжних заходів, які поєднані із психологічним впливом на поведінку підозрюваного, що ґрунтується на моральній відповідальності цієї особи перед тими особами, які за нього поручилися.

Крім того, однією з умов обрання такого запобіжного заходу є впевненість слідчого судді в тому, що поручитель дійсно може впливати на поведінку підозрюваного та забезпечити його доставлення до органу досудового розслідування чи суду на першу про те вимогу. При цьому, важливою передумовою ефективної дії запобіжного заходу у вигляді особистої поруки є почуття довіри і поваги підозрюваного до поручителя. Такі взаємовідносини гарантують, з одного боку, прагнення самої особи до дотримання цього запобіжного заходу, а з другого - забезпечують можливість реального впливу поручителів на її поведінку.

Враховуючи наведене, слідчий суддя дійшов висновку, що подана заява про взяття підозрюваного на особисту поруку не підлягає задоволенню, оскільки відсутні належні та допустимі докази того, що поручитель володіє достатнім авторитетом та можливістю здійснювати належний вплив на поведінку підозрюваного, а також гарантувати його своєчасну явку до органу досудового розслідування чи суду. Досліджені у судовому засіданні обставини не свідчать про наявність таких особистих взаємин між поручителем та підозрюваним, які б забезпечували дієвість застосування цього запобіжного заходу.

З огляду на викладене, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання про застосування запобіжного заходу є обґрунтованим у частині необхідності обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного, проте не підлягає задоволенню у частині вимог щодо застосування до ОСОБА_5 тримання під вартою. Подані стороною обвинувачення матеріали підтверджують наявність достатніх підстав для обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України, а також засвідчують існування ризику, визначеного п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте не доводять, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не здатне забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам.

У зв`язку з цим, у задоволенні заяви про взяття підозрюваного на поруки слід відмовити, а також відмовити у задоволенні клопотання детектива про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Крім того, на підозрюваного ОСОБА_5 слід також покласти обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 2, 8, 177, 178, 180, 183, 194, 369-372, 532 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_8 , який виявив намір взяти підозрюваного ОСОБА_5 на поруки в порядку ст. 180 КПК України, відмовити.

У задоволенні клопотання детектива про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , у місті Новоград-Волинський, Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 56 днів, із забороною залишати місце проживання цілодобово за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора та суду, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та прослідування в укриття цивільного захисту на випадок оголошення повітряної тривоги, що застосовано у межах строку досудового розслідування, а саме, до 07 жовтня 2025 року включно.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки: повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні № 0000012.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді та покладених судом обов`язків в межах строків досудового розслідування у кримінальному провадженні до 07 жовтня 2025 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1