Справа № 713/1610/20
Провадження №1-кп/713/2/25
Вирок

Іменем України

23.06.2025 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

законного представника потерпілої (батька) ОСОБА_8 ,

його представників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10

законного представника потерпілої (мами) ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі суду м. Вижниця обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 05.07.2019р. за №0000033 за обвинуваченням,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Остриця, Вижницького району, Чернівецької області та жителя, АДРЕСА_1 , працюючого на посаді верстатника у ПП «Данко-Ютіш», одруженого, із громадянством України, із вищою освітою, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.128 КК України,-

встановив:

Згідно обвинувально акту ОСОБА_12 10 квітня 2018р. біля 18год 10 хв., за в АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_8 «на протязі тривалих неприязних відносин», переслідуючи мету спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та його дружині ОСОБА_11 , розбив склопакет у вхідних дверях, та будучи розлюченим, підійшов до неповнолітньої ОСОБА_16 , яка в той час перебувала на подвір?ї вказаного господарства та стала очевидцем агресивних дій ОСОБА_12 , розпочав вислюватись в її бік погрози та нецензурну лайку, чим злякав ОСОБА_7 та спричинив їй психічну хворобу та розлад здоров?я. Внаслідок чого, згідно висновку судово-психіатричного експерта №444 від 21.08.2019р. у ОСОБА_16 виявлено ознаки психічного розладу у формі розладу адаптації, пролонгована, змішана, тривожно-депресивна реакція. Даний психічний розлад слід розцінювати як психогенну реакцію особистості у вигляді психічних порушень невротичного рівня (астенічний, тривожно-депресивний синдром), що виник внаслідок психотравмуючої ситуації, пов?язаної з діями ОСОБА_12 відносно членів родини ОСОБА_17 , в тому числі ОСОБА_7 , клінічно зафіксовані 06.06.2019р. Підвищеної схильності до фантазування і псевдології і неповнолітньої ОСОБА_7 не виявлено. За своїм психічним станом неповнолітня ОСОБА_7 здатна правильно сприймати і запам?ятовувати факти, що мають доказове значення і давати покази щодо них.

Відповідно до висновку експерта комісійної СМЕ №143 від 15.01.2020р. діагностований у ОСОБА_7 психічний розлад у формі розладу адаптації, пролонгованої змішаної тривожно-депресивної реакції, як наслідок дії зовнішнього психічного ушкодження фактору, слід віднести до тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості.

Таким чином ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.128 КК України необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_12 в судовому засіданні не визнав себе винуватим у пред`явленому обвинуваченні, суду показав, що він ніяких злочинів не вчиняв, вини своєї в інкримінованому не визнає. Вважає, що стороною обвинувачення не було надано достатніх та необхідних , належних та допустимих доказів, кожен з яких окремо та разом у їх сукупності свідчили б про його винуватість, у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Пояснив, що родину ОСОБА_17 знає орієнтовно з 2007-2008 року. Близько 8-12 місяців перед 10 квітня 2018р., ОСОБА_11 , яка являється дружиною ОСОБА_8 та мамою потерпілої ОСОБА_7 , розбила обвинуваченому скло в його автомобілі та вилила в салон автомобіля фекалії. До того часу сім`я обвинуваченого ОСОБА_12 та сім`я ОСОБА_17 підтримували дуже близькі відносини. Так, дружина обвинуваченого - ОСОБА_18 , - являється хресною мамою потерпілої, а сам обвинувачений являється хресним батьком меншої дитини / менших дітей сім`ї ОСОБА_17 . Сім`я обвинуваченого та сім`я ОСОБА_17 зустрічались постійно на свята орієнтовно 1-2 рази на місяць. Сам ОСОБА_12 мав вільний доступ до будинковолодіння сім`ї ОСОБА_17 та міг у будь-який час зайти до ОСОБА_8 чи його дружини, та будь-хто з сім`ї ОСОБА_17 , так само, міг в любий час зайти на території будинковолодіння сім`ї ОСОБА_19 . Члени сім`ї ОСОБА_17 часто проходили через території будинковолодіння сім`ї ОСОБА_19 до свого городу.

Будинковлодіння ОСОБА_12 та будинковолодіння ОСОБА_17 знаходиться по сусідству. Як було зазначено, ОСОБА_11 , яка являється дружиною ОСОБА_8 та мамою потерпілої ОСОБА_7 , близько 8-12 місяців перед 10 квітня 2018р., розбила обвинуваченому скло в його автомобілі та вилила в салон автомобіля фекалії. З того часу обвинувачений ОСОБА_12 хотів відшкодування отриманих збитків, але не зустрічався з ОСОБА_17 , оскільки, на його думку, ОСОБА_8 його уникав.

Разом з тим, 10.04.2018р. близько 18:00 год. обвинувачений вирішив з`ясувати питання щодо бачення ОСОБА_8 шляхів відшкодування завданих ОСОБА_12 збитків за автомобіль, та, у випадку непогодження з добровільним відшкодуванням звернутись до суду. (Таку відповідь обвинувачений на запитання адвоката ОСОБА_9 з приводу шляхів вирішення питання щодо відшкодування завданих збитків).

У зв`язку з чим пішов зі свого будинковолодіння до будинковолодіння ОСОБА_8 .

Після того, як обвинувачений зайшов на територію будинковолодіння сім`ї ОСОБА_17 , він підійшов до дверей будинку. На території стояв автобус марки «Мерседес». Обвинувачений постукав у двері. Двері будинку були зачинені. Обвинувачений крикнув: « ОСОБА_17 , ти є? Виходи!». Ніхто не вийшов. Після чого обвинувачений пішов до дверей сараю, який знаходиться на відстані декількох метрів від входу до будинковолодіння, щоб подивитись, чи є там ОСОБА_8 . В цей час з-за рогу будинку виглянули діти, які гралися в саду за будником. Це був племінник дружини обвинуваченого хлопчик на ім`я ОСОБА_20 , дівчинка, ім`я якої обвинувачений не знав ( то була ОСОБА_21 ) та ОСОБА_22 , яка є потерпілою у даному кримінальному провадженні. Діти були на відстані 5-6 метрів від обвинуваченого.

Обвинувачений голосно запитав у ОСОБА_23 чи є батько дома. На це ОСОБА_23 відповіла, що не знає. Після цього діти побігли назад за будинок гратися в сад, а обвинувачений повернувся до дверей будинковолодіння, та ще раз постукав у двері. На цей раз обвинувачений не вирахував необхідної сили, внаслідок чого випадково розбив скло у дверях та пішов на вихід з території будинковолодіння до воріт. По напрямку руху на вихід з території будинковолодіння сім`ї ОСОБА_17 , обвинувачений побачив відеокамеру, яка була закріплена на стіні будинковолодіння сім`ї ОСОБА_17 та направлена в бік будинковолодіння обвинуваченого. Обвинувачений зірвав цю відеокамеру та залишив на території двору будинковолодіння, після остаточно вийшов за території будинковолодіння.

Обвинувачений зазначив, що коли він зайшов на територію будинковолодіння сім`ї ОСОБА_17 і аж поки підійшов до дверей стайні жодних дітей на території не було. Діти вийшли з-за будинку із саду вже коли він підійшов до дверей господарської споруди. Діти не бачили, що він розбив скло в дверях.

Обвинувачений звернув увагу, що він перебував на території двору будинковолодіння ОСОБА_8 51 секунду, (згідно відео з 18:09:33 год. до 18:10:23 год. ). Та о 18:10:11 год. на відео видно, як посипалось скло. Тобто через 38 секунд з моменту входу на територію подвір`я ОСОБА_17 він вже повертався.

Жодний з допитаних в судовому засіданні свідків не підтверджує обставину того, що він обвинувачений підходив до дверей сараю, де знаходяться дрова.

При цьому свідок ОСОБА_24 , вказувала, що частково бачила, що обвинувачений підходив до сараю, де «корова», а не до сараю, де знаходяться дрова. На прохання суду вона показала, що сарай знаходиться на іншій стороні двору, ніж те місце , де знаходиться сарай з дровами, в якому, згідно обвинувального акту, було вчинене інкриміноване порушення.

Крім того, відеозапис слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_25 , також, є сумнівним, оскільки під час слідчого експерименту відсутні педагог та психолог. Крім того, потерпіла, весь час плутається в своїх показах та їй підказують батьки та поняті, що необхідно говорити.

Сама судово-психіатрична експертиза розпочалась за 1 годину 20 хвилин в Чернівцях після постановленні ухвали про її проведення. Крім того, ОСОБА_23 будучи госпіталізованою, з 21 серпня по 4 вересня 2019 року 2 та 3 вересня знаходилась на уроках в школі.

Крім того, ОСОБА_25 31 серпня та 23 квітня 2021 перебуває під час конфліктів ОСОБА_26 та ОСОБА_17 . Разом з цим Під час проведення експертизи у Львові експерти не взяли цього до уваги.

Виходячи з викладеного ОСОБА_12 просив його виправдати.

Неповнолітня потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що 10.04.2018р. близько 18:00 год вона разом з ОСОБА_27 та ОСОБА_28 гралась на подвір`ї свого будинковолоління. Вона почула крики з будинковолодіння ОСОБА_12 та почула звук, як розбилось скло. Після цього ОСОБА_12 прийшов до будинковолодіння сім`ї ОСОБА_17 . Він йшов спокійно. Та зайшов на територію будинковолодління через хвіртку, яка була замкнена зверху. ОСОБА_12 почав стукати у двері та сильно кричати. Всі сильно налякались та побігли в сад. Тільки потерпіла ОСОБА_7 залишилась на подвір`ї.

Після цього потерпіла забігла у приміщення де знаходяться дрова та хотіла закрити двері. Але їй не вдалося, тому що обвинувачений їх відкрив. Після цього обвинувачений почав сильно на неї кричати та погрожувати потерпілій. Кричав де батьки. Вона просила, що він цього не робив, бо їй страшно. Далі ОСОБА_12 пішов, зірвавши камеру. Після цього приїхала поліція та намагалась забрати ОСОБА_12 , але він хотів щось зробити татові потерпілої ОСОБА_8 . Ще ОСОБА_12 біг за ОСОБА_27 , але його не зловив, та побіг за потерпілою ОСОБА_29 .

ОСОБА_20 після цього втік до дому.

Вся подія, яка мала місце 10.04.2018р. тривала близько півгодини, аж поки приїхала поліція. На цей конфлікт надійшла ОСОБА_18 , яка являється дружиною обвинуваченого, та ОСОБА_30 .

На запитання сторони захисту потерпіла уточнила, що в дійсності ОСОБА_21 не гралася з ними на подвір`ї, але була в саду, коли прийшов ОСОБА_12 . Після того як ОСОБА_12 стукав у двері (на протязі 2-3 хвилин), вона разом з ОСОБА_27 намагались втекти, але ОСОБА_12 побіг за ОСОБА_31 та майже зловив його, що унеможливило їй втекти в сад, та вона потерпіла - забігла в сарай де знаходяться дрова. Також вона уточнила, що не бачила особисто, як ОСОБА_12 відкриває хвіртку, але це було зафіксовано на камері та вона пізніше це побачила під час відтворення відеозапису. Не бачила, як ОСОБА_12 стукав у двері та не бачила як ОСОБА_12 розбивав скло у дверях.

В цей же день ввечері, коли поліція відпустила ОСОБА_12 , - ОСОБА_12 прийшов до будинковолодіння Зіничів та хотів розбити вікно.

Вказала, що внаслідок вказаних дій вона не може спати, у неї пропав інтерес до навчання, вона закрилась в собі, почала погано їсти. Після цього вона розказала все мамі, та вони звернулись до психолога та спілкувалась часто з психологом. Потім їй було гірше та вона лікувалася в лікарні в Чернівцях близько 2-х тижнів.

Вказувала, що між сім`єю ОСОБА_19 та її сім`єю тривалі неприязні відносини. Батьки потерпілої час від часу обговорювали ситуацію з приводу конфлікту з сім`єю ОСОБА_19 .

Законний представник потерпілої (тато) ОСОБА_8 , будучи допитаним в судовому засіданні в якості свідка, показав що він з дружиною являється хресними батьками дітей обвинуваченого ОСОБА_12 . В свою чергу ОСОБА_12 з дружиною являються хресними батьками дітей ОСОБА_8 . Обвинувачений ОСОБА_12 декілька років перед подіями, в яких обвинувачується, проживав близько півтора місяці в будинковолодінні ОСОБА_8 . У них був спільний бізнес пов`язаний з лісовим господарством, але пізніше, внаслідок різних бачень способів ведення бізнесу, між ОСОБА_8 та ОСОБА_12 виникли непорозуміння, які переросли у конфлікт.

Так, будинковолодіння свідка знаходиться по АДРЕСА_2 та розташоване по сусідству з будинковолодінням обвинуваченого ОСОБА_12

10.04.2021р. близько 18:00 год. свідок разом з дружиною ОСОБА_11 перебував вдома на другому поверсі будинковолодіння та дивився телевізор. На другому поверсі є вікно та звідти видно, що відбувається на подвір`ї. В цей час він почув з боку будинковолодіння ОСОБА_12 шум та крики, - це, як вказує свідок, - обвинувачений ОСОБА_12 бив свою дружину, її батька, та розбивав вікна у будинковолодінні. Одразу ж свідок побачив як обвинувачений ОСОБА_12 направився через місток до будинковолодіння свідка. Дружина свідка побігла на вулицю, та побачивши, що на подвір`ї дітей немає, вона замкнула будинковолодіння на замок. ОСОБА_12 зайшов на територію будинковолодіння почав сильно стукати у двері та кликати свідка ОСОБА_8 на перемовини, кричав: « ОСОБА_17 , виходи!». Потім він зірвав камеру. Дружина свідка ОСОБА_11 одразу ж передзвонила в поліцію, але в поліції повідомили, що в поліцію вже зателефонувала ОСОБА_18 дружина обвинуваченого. Потім приїхала поліція та забрала обвинуваченого ОСОБА_12 . Теща ОСОБА_12 забинтувала руку ОСОБА_12 , оскільки ОСОБА_12 порізав руку, коли вибив шибку.

Після того, як поліція поїхала, ОСОБА_12 взяв камінь та хотів кинути у вікно будинковолодіння ОСОБА_17 , Але він не встиг, оскільки знову приїхала поліція.

Весь інцидент тривав орієнтовно 30-45 хв. Свідок не чув, щоб дитина кричала.

Звернув увагу, що після того, як ОСОБА_12 пішов, донька ОСОБА_23 повідомила, що ОСОБА_12 біг за нею до стайні (де знаходяться дрова) та погрожував. На дверях стайні ОСОБА_8 бачив сліди крові та показував їх поліції, просив, що ці сліди були зафіксовані

Через деякий час ОСОБА_23 , почала погано вчитись. Свідок з дружиною думали, що це пов`язано з перехідним віком дитини.

Після цього у сімей ОСОБА_17 та ОСОБА_19 почалися конфлікти.

Звернув увагу, що крик ОСОБА_12 на території господарства, а саме як ОСОБА_12 кликав свідка чув. Але крик ОСОБА_12 , як ОСОБА_12 кричав на доньку ОСОБА_23 (потерпілу у справі) не чув. Після інциденту крові на одязі доньки ОСОБА_23 не було. Свідок особисто погроз в бік своїх дітей від обвинуваченого ОСОБА_12 не чув. Бачив через вікно з другого поверху, як падало скло, коли ОСОБА_12 розбив вікно в дверях, але не бачив як ОСОБА_12 кричав на доньку ОСОБА_23 .

З того моменту, як ОСОБА_12 зірвав камеру та до його виходу з подвір`я пройшло близько 10 хв.

Всі події бачив ОСОБА_32 , який прийшов до будинковолодіння ОСОБА_8 одразу ж за обвинуваченим ОСОБА_12 , та дружина ОСОБА_12 ОСОБА_18 .

Неповнолітній свідок ОСОБА_33 , у присутності законного представника (мами) ОСОБА_34 , показав, що 10.04.2018р. близько 18:00 год. він разом з ОСОБА_28 , ОСОБА_35 та ОСОБА_36 грались в саду по АДРЕСА_2 . В цей з подвір`я час почули крики: «Зінич! Виходи!» Свідок разом з іншими дітьми побігли на подвір`я. Та побачили, що це кричав ОСОБА_12 . В той час коли вони вийшли на подвір`я з саду ОСОБА_12 підійшов до стайні, та перебував на відстані від дітей приблизно 5 метрів, та запитав у ОСОБА_23 «Де тато?». ОСОБА_23 відповіла, що не знає де тато. Після цього ОСОБА_12 пішов з подвір`я, а всі діти пішли гратись назад в сад.

Свідок не чув, як розбилось скло в дверях та не чув, щоб ОСОБА_12 кричав ще щось інше. Після того, як ОСОБА_12 кричав « ОСОБА_17 , виходи!», свідок разом з іншими дітьми був на території подвір`я близько хвилини, після чого свідок разом з іншими дітьми, в т.ч. з потерпілою ОСОБА_36 повернулись гратись в сад. ОСОБА_37 цей весь час перебувала біля свідка. Після того, як ОСОБА_12 пішов, приїхали працівники поліції.

ОСОБА_12 перебував на подвір`ї близько 1 хвилини. В цей час біля будинку був свідок ОСОБА_32 .

ОСОБА_12 не намагався впіймати свідка чи ОСОБА_38 . Свідок весь час перебував на відстані до 1 метру від ОСОБА_39 .

За час перебування ОСОБА_12 на повір`ї діти не кликали на допомогу.

ОСОБА_32 міг бачити всі події, які відбувались на території двору.

Свідок вказав, що обвинувачений ОСОБА_12 являється йому хрещеним батьком.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показала, що вона являється дружиною обвинуваченого ОСОБА_12 . Так, 10.04.2021р. близько 18:00 год. обвинувачений ОСОБА_12 вирішив піти до ОСОБА_17 , які являються сусідами, та з`ясувати питання щодо автомобіля, який ОСОБА_17 в ніч з 14 на 15 жовтня 2017р. пошкодили обвинуваченому шляхом розбиття скла та вилиття фекалій в салон автомобіля. Свідок була проти цього, оскільки, як вказує свідок, ОСОБА_17 під час розмови починають виражатись на адресу співрозмовників нецензурною лайкою та провокують на суперечку. У зв`язку з викладеним свідок попросила племінника ОСОБА_40 , який в той час був на подвір`ї, піти за обвинуваченим та прослідкувати, щоб не виникла суперечка. І вона сама вийшла у двір на місток, що на відстані 3 метра від будинковолодіння сім`ї ОСОБА_17 , щоб відслідкувати, що буде відбуватись. ОСОБА_32 був безпосередньо перед воротами двору сім`ї зінич. Та крім цього, з метою запобігання можливому конфлікту, свідок зателефонувала в поліцію.

У цей час обвинувачений зайшов на територію подвір`я сім`ї « ОСОБА_17 » постукав у двері та крикнув: « ОСОБА_17 , виходи! Будь мужиком! Не ховайся». Але ніхто не вийшов. Далі обвинувачений пройшовся по двору та побачив дітей, які гралися. Він щось запита у дітей, повернувся і ще раз постукав сильніше у двері рукою, і вікно розбилось.

Потім обвинувачений виходив та побачив камеру на будинку, яка направлена на будинок обвинуваченого та зірвав її. Після цього обвинувачений пішов до дому. Через 5-10 хвилин приїхала поліція.

Цей весь час на дорозі стояв племінник ОСОБА_41 , який це все бачив.

Свідок вказала, що перед тим, як обвинувачений пішов до будинковолодіння сім`ї « ОСОБА_17 », конфліктів в сім`ї обвинуваченого не було. Обвинувачений був в стані дуже легкого алкогольного сп`яніння, оскільки це був вівторок після Великодня.

Обвинувачений ОСОБА_12 перебував на території подвір`я сім`ї ОСОБА_17 до хвилини, при цьому за дітьми не бігав та дітей не ловив. Обвинувачений ОСОБА_12 мав вільний доступ до господарства сім`ї ОСОБА_17 . Сім`ї обвинуваченого та ОСОБА_17 раніше товаришували. Обвинувачений являється хрещеним батьком меншої дитини ОСОБА_8 та ОСОБА_11 .

Свідок вказувала, що ОСОБА_11 побила свідка лопатою.

Свідок ОСОБА_11 , будучи допитаною в судовому засіданні показала, що вона являється законним представником (мамою) потерпілої ОСОБА_42 приводу подій, які мали місце 10.04.2018р. близько 18:00 год. за участю обвинуваченого дала покази, аналогічні до показів свого чоловіка ОСОБА_8 . Уточнила, що не бачила події, які були в древорубі (приміщенні де зі слів потерпілої, сама потерпіла заховалась від обвинуваченого), оскільки на подвір`ї будинковолодіння стояв автобус та він закривав собою двері до древорубу. Уточнила, що після того, як приїхала поліція та свідок разом з чоловіком вийшла на вулицю та потерпіла в цей час була в древорубі. Про всі події свідок ОСОБА_11 дізналась зі слів доньки ОСОБА_43 .

Після вказаних подій донька ОСОБА_25 почалась погано вчитись і зміни в поведінці почали бути помітні десь через 3-4 місяці і свідок одразу ж з донькою звернулась до лікаря. Після лікування навчання значно покращилось.

Вказала, що їй відомо, що згідно записів в амбулаторній картці доньки ОСОБА_23 перші записи з приводу звернення до лікаря щодо стану здоров`я доньки датуються червнем 2019р.

Вказувала, що 10 квітня 2018р у них була тільки одна камера. Всі події зафіксовані на відео та передані поліції. Камера фіксувала тільки відео, звук не фіксувала.

Свідок ОСОБА_44 в судовому засіданні показала, що вона з 2015р. працює на посаді практичного психолога у Мигівському Навчально-виховному комплексі, де навчається ОСОБА_42 приводу обставин, які мали місце 10.04.2018р. між обвинуваченим ОСОБА_12 та неповнолітньою ОСОБА_7 свідку невідомо нічого, оскільки до неї НЕ звертались ні батьки, ні сама ОСОБА_23 , ні адміністрація Мигівського НВК. Свідок знає ОСОБА_43 . Характеризує її як неконфліктну ученицю, яка добре вчиться. Тестів, які б характеризували психічний стан ОСОБА_25 свідок не проводила.

Свідок ОСОБА_45 в судовому засіданні показала, що вона працює в Мигівському НВК вчителем української мови та літератури та являється класним керівником потерпілої ОСОБА_25 з п?ятого класу, та знає її з 2015 року. ОСОБА_25 відноситься до лідерів класу. За весь час змін в поведінці ОСОБА_25 не спостерігалось. Конкретно у 7-8 класі спостерігалось зниження рівня навчання по всьому класі, в тому числі і у ОСОБА_43 . Свідок з приводу цього звернулась до батьків. Потім результати були кращі.

За період часу з квітня 2018р. по 31 травня 2018р. Свідок жодних змін, які б відрізнялись від інших дітей, у навчанні ОСОБА_25 не помічала. Так само, після 1-го вересня 2018 року, якихось помітних змін у поведінці ОСОБА_25 не було.

Неповнолітній свідок ОСОБА_46 у присутності законного представника (мами) ОСОБА_47 показала, що вона є подругою потерпілої ОСОБА_25 та вона разом з ОСОБА_25 , та іншими дітьми 10.04.2018р. близко 18:00 год. грались на подвір?ї будинку в АДРЕСА_2 . Побачили як прийшов ОСОБА_12 та всі побігли в сад. ОСОБА_37 забігла в стайню (там, де корови) та тримала клямку. ОСОБА_12 відркив двері до стайні, де була ОСОБА_23 . Свідок це бачила особисто. ОСОБА_12 запитав у неї на підвищених тонах: «Де батьки?». Потім ОСОБА_12 розбив двері (вхідні до будинку). Жодного транспортного засобу на подвір?ї не було, але свідок точно не пам?ятає. ОСОБА_12 перебував на території господарства десь 5 хвилин. Свідок бачила, як ОСОБА_12 пішов з господарства, він направився до дому. ОСОБА_23 посиділа десь 3 хвилини в стайні та вийшла. Після цього свідок разом з ОСОБА_36 пішли до дому. ОСОБА_23 дуже плакала. Вона була налякана. ОСОБА_48 кудись побіг ще на початку як тільки ОСОБА_12 прийшов. Свідок уточнила, що вона разом з дівчинкою на ім?я ОСОБА_49 по черзі спостерігали за ОСОБА_12 з-за рогу будинку із саду. Частину з того, що вона показала, вона бачила особисто, частину їй розповіла ОСОБА_49 . Свідок не змогла відповісти на питання як вона з-за рогу будинку могла бачити, що ОСОБА_37 тримала клямку дверей.

Свідок ОСОБА_50 в судовому засіданні показав, що 10.04.2018р. він прийшов навідати свого діда ОСОБА_51 . Сім?я сиділа на вулиці та говорила з приводу того, що ОСОБА_17 пошкодив автомобіль обвинуваченого ОСОБА_12 . Обвинувачений вирішив піти до ОСОБА_52 та запитати з приводу компенсації за пошкоджений автомобіль. Дружина обвинуваченого ОСОБА_18 (тітка свідка) попросила свідка піти за обвинуваченим та подивитись, що там буде відбуватись. Свідок пішов та побачив, як обвинувачений постукав у двері та сказав: « ОСОБА_53 ». Але двері були закриті та ніхто не виходив. Обвинувачений побачив, що справа від нього є відкриті двері до стайні та пішов подивитись, чи немає там ОСОБА_54 . Коли ОСОБА_12 підійшов до дверей то побачив, що у городі за домом граються діти та серед них є ОСОБА_37 . ОСОБА_12 підійшов на відстань 3-4 метра до дітей та запитав у ОСОБА_23 де тато. ОСОБА_55 , що не знає. (В цей час свідок був на відстані орієнтовно 6 метрів від дітей та на відстані 2-3 метра від обвинуваченого). Свідок не бачив, щоб ОСОБА_23 забігала в якісь підсобні приміщення. Всі діти грались разом, і коли ОСОБА_12 пішов, ОСОБА_23 залишилась гратись з дітьми.

Далі ОСОБА_12 знову повернувся до дверей в будинок та постукав дуже сильно, після чого розбив скло в дверях. Коли ОСОБА_12 розбив скло в дверях діти і надалі були в городі. Ніхто з дітей не плакав.

Після цього ОСОБА_12 побачив шнур від камери та запитав у свідка від чого той шнур. Свідок відповів, що то кабель від камери, які знімає будинок ОСОБА_12 . Після цього ОСОБА_12 вирвав цей шнур та одразу пішов до дому. До жодних дітей ОСОБА_12 , не підходив. Свідок звертає увагу суду, що ОСОБА_12 перебував на території будинковолодіння сім?ї Зінич орієнтовно протягом 1 (однієї) хвилини.

Через 15 хв. приїхала поліція.

Свідок вказав, що на подвір?ї стояв автобус білого кольору.

Свідок ОСОБА_56 , будучи допитаною в судому засіданні показала, що вона працює лікарем дитячого відділення в Чернівецької обласної психіатричної лікарні. В серпні 2019 року у відділення була госпіталізована хвора ОСОБА_7 , 2005 року народження, яка звернулась зі скаргами на погіршення апетиту, тривожність, страх виходити на вулицю, страх залишатись самою вдома. Були проведені обстеження та призначено лікування. Дитина була перелякана, звертала увагу на подію, коли сусід вривався в будинок. Після лікуванні у відділенні рекомендували подальше амбулаторне лікування.

Відділення відкритого типу. Батьки можуть брати дитину та прогулянку. Де в дійсності батьки гуляють з дітьми - лікарня не контролює. Тому дитина може бут дома. Свідку не відмомо чи зверталась ОСОБА_7 за лікуванням амбулаторно, але була повторно на стаціонарному лікуванні в квітні 2022 року. ОСОБА_7 скаржилась на те, що вона погано засинає та погіршився сон, та вона перебуває у тривожному стані. Крім того, батьки ОСОБА_7 звертались в телефонному режимі до свідка за порадами з приводу лікування, але свідок рекомендувала для отримання консультацій прийти у відділення.

Дитина в 2019 році була направлена на стаціонарне лікування лікарем з поліклініки з діагнозом тривожно фобічнй розлад, і це було психічне захворювання. У відділенні не проводилось дослідження щодо псевдології та фантазування відносно ОСОБА_7 . І це питання відноситься до компетенціх психолога. Але проводилось патапсихологічне дослідження щодо психічної сфери дитини, за наслідками якого було виявлено ознаки високого рівня тривожного розладу.

Психічний розлад у ОСОБА_7 міг виникнути як внаслідок одноразової дії, так і внаслідок системних чинників.

Зазначила, що будь-яка експертиза буде негативно впливати на психіку дитину.

На переконання сторони обвинувачення винуватість ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.128 КК України повністю доведена наданими стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, з витягу з ЄРДР за №00000033 вбачається, що 24.06.2019р. законний представник потерпілої (тато) ОСОБА_8 звернувся до поліції з повідомленням про вчинення злочину з приводу того, що ОСОБА_12 10.04.2018р. біля 18:10 год. «на протязі тривалих неприязних відносин, переслідуючи переслідуючи мету на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та його дружині ОСОБА_11 , розбив пакету у вхідних дверях та будучи розлюченим, підійшов до неповнолітньої ОСОБА_7 , яка на той час перебувала на подвір?я вказаного господарства та стала очевидцем таких дій ОСОБА_12 , почав висловлювати в її бік погрози та нецензурну лайку, чим злякав ОСОБА_7 , внаслідок чого спричинив їй психічну хворобу та інші розлади здоров?я, які, згідно висновку експерта відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості».

З висновку судово-психіатричного експерта №444 від 21.08.2019р. стосовно потерпілої ОСОБА_7 вбачається, що експертам були поставлені питання, перелік яких відображений в п.17 Висновку.

1) Чи є у неповнолітньої ОСОБА_7 наявні психічні розлади? Якщо так, то чи є вони вродженими чи набутими? Якщо вони є набутими, то який їх час виникнення?

2) Чи страждає неповнолітня ОСОБА_7 у даний час психічними захворюваннями? Якщо так, то чи не виникло воно внаслідок протиправних дій, скоєних проти неї?

3) Чи виявляє неповнолітня ОСОБА_7 схильність до фантазування і псевдології?

4) Чи здатна неповнолітня ОСОБА_7 , за своїм психічним станом правильно сприймати й запам`ятовувати факти, що мають доказове значення, і давати показання щодо них?

В пункті 23 Висновку зазначено, що в ньому даються «Відповіді на кожне поставлене питання, (зазначені в пункті 17) (а.с.150 т.1). Згідно пункту 23 Висновку

1. На момент проведення експертизи ОСОБА_7 виявляє ознаки психічного розладу у формі розладу адаптації, пролонгована змішана тривожно-депресивна реакція;

2. Даний психічний розлад слід розцінювати як психогенну реакцію особистості у вигляді психічних порушень невротичного рівня (астенічний, тривожно-депресивний синдроми), що виникли внаслідок психотравмуючої ситуації, пов?язаної з діями ОСОБА_12 відносно членів родини ОСОБА_17 , в тому числі ОСОБА_7 і клінічно зафіксовані 06.06.2019р.

3. Ознак підвищеної схильності до фантазування і псевдології у неповнолітньої ОСОБА_7 не виявлено.

4. За своїм психічним станом неповнолітня ОСОБА_7 здатна правильно сприймати та запам?ятовувати факти, що мають доказове значення і давати пояснення щодо них.

З вказаного вбачається, що експерти не надали відповіді на питання часу виникнення діагностованого у ОСОБА_7 психічного розладу. Тобто у висновку не зазначено, що потерпіла ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження внаслідок протиправних дій відносно неї обвинуваченого ОСОБА_12 , які мали місце саме 10.04.2018р. Більше того, згідно висновку ОСОБА_25 отримала психічний розлад «внаслідок дій ОСОБА_12 відносно членів її сім?ї» (пункт 2 Висновку), а не відносно неї.

Крім того, у висновку зазначено, що під час проведення експертизи ознак «ПІДВИЩЕНОЇ» схильності до фантазування та псевдології у ОСОБА_7 не виявлено.

Вказане, відповідно, не кореспондує з питанням, яке було задано експертам. Більше того, вона вказує на те, що схильність до фантазування та псевдології у ОСОБА_7 є. Разом з тим, як зазначила експерт ОСОБА_57 , ця схильність не є патологічною, тобто хворобливою- підвищеною.

Отже, вказане означає, що у Висновку експерта не зазначено відповіді на питання щодо часу виникнення психічного розладу у ОСОБА_7 , щодо наявності (чи відсутності) у ОСОБА_7 психічного захворювання.

Разом з тим, вказаним висновком підтверджена схильність до фантазування та псевдології, та встановлена відсутність саме ПІДВИЩЕНОЇ схильності до фантазування та псевдології.

Вказаний висновок, на думку суду, означає, що експерти ОСОБА_58 та ОСОБА_57 під час опитування неповнолітньої ОСОБА_7 прийшли до висновку, що ОСОБА_7 до певної міри фантазує. Але ця міра не є підвищеною.

Експерт ОСОБА_57 , будучи допитаною в судовому засіданні показала, що перед проведення експертизи відносно ОСОБА_7 , експерт разом з іншим експертом ОСОБА_58 знайомились з матеріалами кримінальної справи. Тобто знайомились з тими документами, які були наявні в матеріалах кримінальної справи станом на дату проведення експертизи, тобто станом на 21.08.2019р. Та перед опитуванням неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 експерти вже склали уяву про події, які відбувались 10.04.2018р.

Вказала, що єдиним способом зібрання інформації, необхідної для проведення експертизи, є особиста бесіда з особою, щодо якої проводиться експертиза. Таким чином, вся інформація, яка зазначена в експертизі зібрана експертами зі слів неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 .

З приводу питань, поставлених перед експертами, зазначила наступне. У висновку надано відповіді на всі питання, покладені перед експертами.

Шкода психічному здоров?ю потерпілої ОСОБА_25 на момент проведення експертизи дійсно була діагностована. Вказала, що момент проведення експертизи експерти прийшли до висновку, що дійсно 10.04.2018р. о 18:00 год. була спричинена шкода психічному здоров?ю ОСОБА_43 .

Разом з тим шкода психічному здоров`ю проходить десь через 2 тижні. Експерт пояснила, що якби з 10.04.2018р. до часу проведення експертизи не було інших конфліктів, тоді шкоду психічному здоров?ю не можливо б було діагностувати, оскільки організм відновлюється за 2 тижні. Разом з тим внаслідок триваючого конфлікту між сім?ями ОСОБА_17 та ОСОБА_19 експерти на момент проведення експертизи діагностували зазначену шкоду психічному здоров?ю

ОСОБА_59 пояснила, що до вказаних висновків вона дійшла внаслідок розмови з ОСОБА_43 .

При цьому експерт не змогла надати відповідь на питання чому у висновку відсутня відповідь на питання щодо часу спричинення завданої шкоди.

Аналогічні покази дала експерт ОСОБА_60 .

З висновку експерта (судово-медична комісійна експертиза за матеріалами справи) №143, яка проводилась в період часу з 11.12.2019р. по 15.01.2020р. (а.с. 157-160), який зазначено у розділу «Підсумки» (т.1, а.с.160) вбачається, що «діагностований у ОСОБА_7 , згідно висновку судово-психіатричного експерта №444 від 21.08.2019р. психічний розлад у формі розладу адаптації, пролонгованої змішаної тривожно-депресивної реакції, як наслідок дії зовнішнього психічного ушкоджуючого фактору, слід віднести до тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості, як таке, що потягло за собою тривалий розлад здоров?я».

Експерт ОСОБА_61 , будучи допитаним в судовому засіданні з приводу висновку експерта №143 від 15.01.2020р. (а.с. 157-160) показав, що висновки комісії щодо наявності у потерпілої ОСОБА_7 тілесних ушкоджень «середнього ступеня важкості, як таке, що потягло за собою тривалий розлад здоров?я» були зроблені комісієї на підставі представленої документації, з якої вбачалось, що ОСОБА_7 перебувала на стаціонарному лікуванні більш як 21 день.

На а.с. 156 том 1 знаходиться конверт, в якому є 4 фотографії, на 1-й фотографії є зазначена дата «10.04.2018» та час «18:09:33». На ближньому плані зображено голову чоловіка, схожого на обвинуваченого ОСОБА_12 , далі зліва направо - будівля, ліхтар, за ліхтарем, колесо від велосипеда та місток.

Аналогічно друге фото.

На третьому фото зазначена дата «10.04.2018» та час «18:10:09». (Вказане фото зафіксовані події, які мали місце на 37 секунд пізніше, від подій, зафіксованих на першому фото). На ближньому плані зображено особа чоловічої статі. Обвинувачений впізнав у ньому свідка ОСОБА_40 . За особою велосипед, та далі лівіше міст.

Всі вказані фото відображають одне місце подій, але з різними особами.

На четвертому фото зафіксовано розбите скло в дверях.

З характеристики на потерпілу ОСОБА_7 вбачається, що вона в школі навчається добре, позитивно характеризується. (а.с. 162 т.1)

З протоколу огляду місця події від 17.02.2020р. вбачається. що на ньому зафіксовані місце проживання ОСОБА_8 з сім`єю, в т.ч. потерпілою ОСОБА_7 . На фото а.с. 168 т.1 ОСОБА_8 показує напрямок звідки прийшов до його будинковолодіння обвинувачений ОСОБА_12 та фото 2 ОСОБА_8 показує двері до свого будинку, в якому ОСОБА_12 розбив скло 10.04.2018р. На фото а.с. 169-170 ОСОБА_8 показує напрямок руху обвинуваченого ОСОБА_12 10.04.2018р. та на фото №6 а.с. 170 ОСОБА_8 вказує на двері підсобного приміщення, де, зі слів потерпілої ОСОБА_7 вона ховалась 10.04.2018р.

З протоколу огляду предмета від 26.05.2020р. (а.с.172,173 т.1) вбачається, що оглядався диск для лазерних систем зчитування, що був наданий ОСОБА_8 , на якому наявний файл з камери спостереження, що розташована на житловому будинку ОСОБА_8 . На диску наявний файл з назвою «Розбиває камеру другий раз». Під час огляду ДВД-диску було встановлено, що на ньому зафіксовано події які мали місце 10.04.2018р в період часу з 18год 02 хв. 25 сек. по 18 год.10 хв.25 сек. Зі вказаного відео вбачається, що відеозйомка здійснюється в напрямку будинковолодіння обвинуваченого ОСОБА_12 з будинковолодіння ОСОБА_8 (вказана обставина була визнана сторонами.) На початку відео орієнтовно о 18:03 год. зафіксовано, що діти граються на огорожі. Близько 18:09 год. обвинувачений ОСОБА_12 вийшов з території свого господарства та направився через місток в сторону господарства ОСОБА_8 та зайшов на територію господарства згідно відеозаписів о 18:09:32 год. Далі о 18:09:47 год. з боку господарства ОСОБА_12 вибіг хлопець (це був свідок ОСОБА_32 ), який направився через місток в напрямку господарства Зіничів. Позаду нього стоїть жінка ( ОСОБА_18 дружина обвинуваченого). Та о 18:10:23 год. переривається відеозйомка.

Вказаний доказ був наданий законним представником потерпілої (батьком) ОСОБА_8 . Його автентичність подіям - визнається сторонами. Вказаний доказ є ключовим для визначення саме часу перебування ОСОБА_12 на території господарства ОСОБА_8 .

Аналізуючи вказаний доказ, який був наданий самим законним представником потерпілої (батьком) ОСОБА_8 суд приходить до переконання, що обвинувачений ОСОБА_12 зайшов на територію господарства о 18:09:32 год.

Далі всі учасники: сторона обвинувачення, сторона захисту, безпосередньо сама потерпіла ОСОБА_22 , яка була допитана в судовому засіданні, та крім того ці ж обставини вона підтвердила під час слідчого експерименту свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_32 підтвердили, що обвинувачений ОСОБА_12 вже коли виходив з території господарства Зіничів зірвав камеру спостереження та вийшов з території господарства. Тобто момент припинення відеозйомки, на думку суду, слід вважати моментом зірвання камери та часом виходу ОСОБА_12 з господарства ОСОБА_8 .

Момент припинення відеозйомки (тобто момент зірвання відеокамери самим ОСОБА_12 ) відбулось о 18:10 год. 23 год.

Вказане означає, що обвинувачений ОСОБА_62 перебував на території господарства Зіничів 51 секунду.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 12.06.2020р. (а.с.175-179 т.1.) вбачається, що даний слідчий експеримент проводився за участі потерпілої ОСОБА_7 , законного представника (батька) ОСОБА_8 та понятих. Даний слідчий експеримент проводився з приводу подій, які мали місце 10.04.2018р. за участю потерпілої ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_12 . Вона зазначила, що на території господарства знаходився автобус. ОСОБА_12 , зайшовши на територію господарства, одразу підійшов до дверей будинку та почав стукати в двері, розбивши одразу скло в дверях. В цей час потерпіла разом хлопчиком ОСОБА_31 стояла ззаду автобуса, одразу навпроти дверей. Тому обвинувачений ОСОБА_12 їх не бачив. В той момент коли обвинувачений розбив скло потерпіла сильно налякалась і закричала. В цей час ОСОБА_63 побіг наліво від обвинуваченої та побіг в сад, а обвинувачена забігла до господарського приміщення де дрова і закрилась в ньому. В цей час до цього приміщення підійшов обвинувачений ОСОБА_12 та запитав у потерпілої про те, де знаходиться батько. На що потерпіла відповіла, що не знає. Після цього обвинувачений пішов на вихід з подвір`я, а потерпіла пішла за ним та бачила, як обвинувачений зірвав відеокамеру, яка знаходилась на будинку та вийшов з подвір`я. В цей час на навпроти воріт стояв ОСОБА_32 родич обвинуваченого.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 21.07.2020р. (а.с.184-188 т.1.) вбачається, що він проводився в господарстві по АДРЕСА_1 за участю свідка ОСОБА_18 з приводу подій, які мали місце 10.04.2018р. Під час слідчого експерименту ОСОБА_18 надала покази аналогічні до показів, що були надані нею в судому засіданні в якості свідка.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 21.07.2020р. (а.с.189-193 т.1.) вбачається, що він проводився в господарстві по АДРЕСА_1 за участю свідка ОСОБА_40 з приводу подій, які мали місце 10.04.2018р. за участю обвинуваченого ОСОБА_12 . Під час слідчого експерименту ОСОБА_32 надав покази аналогічні до показів, що були надані ним в судому засіданні в якості свідка.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 21.07.2020р. (а.с.194-198 т.1.) вбачається, що він проводився в господарстві по АДРЕСА_1 за участю обвинуваченого ОСОБА_12 з приводу подій, які мали місце 10.04.2018р. за участю обвинуваченого. Під час слідчого експерименту ОСОБА_12 надав покази аналогічні до показів, що були надані ним в судому засіданні в якості обвинуваченого.

На а.с.62 т.2 наявний CD-R диск, долучений стороною обвинувачення. На момент передачі даного диску прокурором суду цей диск вже було пошкоджено, внаслідок чого зміст цього диску в судовому засіданні не досліджувався.

Також, до матеріалів стороною захисту додано адміністративний матеріал відносно ОСОБА_12 (справа №713/769/18) а.с. 204-224. Так, з постанови від 07.05.2018р. по вказаній справі ОСОБА_12 . Визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП за те, що він 10.04.2018р. близько 18:13 год., перебуваючи у нетверезому стані по АДРЕСА_2 виражався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_11 .

Постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 11.06.2018р. вказану постанову було залишено без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_11 без задоволення. (а.с.240).

З листва-відповіді від 16.06.2021р. №86 Мигівського закладу загальної середньої освіти вбачається, що ОСОБА_64 відвідувала школу 04.09.2019р. (а.с.66 т.2)

З витягу з класного журналу 8-Б класу Мигівського НВК за 2019-202р. та витягу з журналу відвідування учнями школи за 2019-2020р. вбачається, що ОСОБА_22 була відсутня в школі 04.09.2019р. за заявою батьків. (а.с.67,68 т.2)

На аркушах справи №69-72 наявні фото, на яких зображені ОСОБА_8 та його дружина ОСОБА_11 . Дату і час фото не зазначено.

На аркушах справи 73,74 т.2. наявні два CD-R диска. На конвертах до цих дисків записи, що на дисках зафіксовані події, які мали місце 31.08.2019р. та 05.08.2019р., 23.04.2021 р. та 26.04.2021р. При дослідженні цих дисків було встановлено, що на них зафіксовані події за участю законних представників потерпілої ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_12 , його дружини ОСОБА_18 , інших невстановлених фізичних осіб та працівників поліції. З розмов між вказаними учасниками вбачається, що між учасника відбувається конфлікт з приводу земельної ділянки, якою користується сім?я ОСОБА_17 .

Сторона захисту, сторона обвинувачення та законні представники потерпілої визнали, що зафіксовані події мали місце після 10.04.2018р.

Суд знаходить, що вказані докази НЕ є належними, оскільки на них зафіксовані події, які сталися значно пізніше, ніж події, зазначені в обвинувальному акті.

З відповіді на адвокатський запит від 09.11.2021р. №5035 директора ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» ОСОБА_65 вбачається, що огляд ОСОБА_66 як підекспертної здійснювався 05.07.2019р., та повторно 04.09.2019р. Огляд здійснювався амбулаторно, та після закінчення огляду підекспертна мала право залишати приміщення де проводилась експертиза; під час проведення експертизи аналізувалась медична карта стаціонарного хворого 454 ЧОПЛ, яка знаходиться у загальному архіві ЧОПЛ. Меддокументи інших медичних установ експертами не використовувались. (т.2. а.с.85)

З довідки від 17.01.2022р. №96 директора ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» ОСОБА_65 стаціонарному лікуванні в дитячому відділенні з 21.08.2019р. по 04.09.2019р. та здійснювала прогулянки з батьками за межами лікувального закладу. (т.2. а.с.106)

З дослідженого в судовому засіданні класного журналу 8-Б класу (а.с.116-131 т.2.) вбачається, що в ньому наявні відмітки про те, що потерпіла ОСОБА_25 була відсутня на навчанні 04.09.2018р. При цьому на аркуші справи 118 т.2 зафіксовано, що потерпіла ОСОБА_25 була присутня в школі на заняттях 03.09.2018р. та отримала оцінку «3».

Крім того, з висновку судово-психіатричного експерта №314 від 19.03.2024 (а.с.139-143 т.3) вбачається, що на час проведення експертизи ОСОБА_25 будь-яким психічним розладом не страждає. В минулому ОСОБА_7 перенесла розлад адаптації, пролонгованої змішаної тривожно-депресивної реакції, який відноситься до реактивного стану психіки. Розлад адаптації, змішана тривожно-депресивна реакція міг виникнути внаслідок дії на психіку одного стресового фактору чи систематичних травмуючих стресових ситуацій. За своїм психічним станом ОСОБА_7 могла станом на 10.04.2018 року могла правильно сприймати та оцінювати обставини по справі. 1.6. Індивідуально-психологічні властивості структури особистості неповнолітньої ОСОБА_17 в період ситуації, яка мала місце за наданими матеріалами справи ОСОБА_67 10.04.2018 року, перебували в процесі формування, а дослідження відбувалось 30.11.2023р., 22.02.2024 р., тому адекватність сприйняття нею особливостей та змісту ситуації, що мала місце 10.04.2018 року не надається можливим. Вплив могла мати її психічна хвороба. У ОСОБА_7 не встановлено за даними експериментально-психологічного дослідження схильність до фантазування та навіювання. 1.8. Довготривалі конфліктні ситуації впливають на психіку будь-якої дорослої людину, а в нашому випадку подія відбулась, коли ОСОБА_7 була неповнолітньою, тому довготривала конфліктна ситуація і призвела до різного роду порушень психічної діяльності, а в майбутньому може мати вплив на формування власного стилю життя.1.9. На ОСОБА_7 вплинула психотравмувальна ситуація, яку вона зазнала у неповнолітньому віці.

Експерт ОСОБА_68 в судому засіданні розяснив, що експертиза здійснювалась у відповідності до ухвали суду та згідно поставлених запитань та представленої документації. Перше звернення до лікаря було після конфлікту із сусідом. Це міг бути один конфлікт. Самого стресового фактора 10.04.2019 може бути достатнім для отримання розладу адаптації, пролонгованої змішаної тривожно-депресивної реакції, який відноситься до реактивного стану психіки. ОСОБА_25 могла правильно розуміти значення своїх дій та керувати ними. Експерт повністю підтримує свої висновки, викладені в експертизі.

Експерт ОСОБА_69 в судому засіданні роз`яснила, що одного стресового фактору, який мав місце 10.04.2018 могла бути достатньою для виникнення захворювання.

Зазначила, що неповнолітня давала показання правдиво, без зовнішнього впливу, навіювання, фантазування.

Також, на запитання головуючого, чи могли інші психотравмувальні ситуації до 10.04.2018 спричинити психічну хворобу потерпілої, експерт вказала, що так, гіпотетично, могли. Однак, в розповідях ОСОБА_66 ця одна ситуація була вершиною айсберга, вона спричинила психічну хворобу, вона перекриває всі психотравмувальні ситуації.

На запитання сторони обвинувачення щодо того, чи розповідала потерпіла ОСОБА_22 про інші психотравмувальні ситуації до 10.04.2018, експерт зазначила, що піком в її розповідях є саме ця стресова ситуація, вона перекриває всі інші. Психіка відреагувала на цю конфлікту ситуацію з сусідом, власне цей конфлікт викликав у неї психічний розлад.

Також додала, що предметом дослідження експерта-психолога були також і інші можливі психотравмувальні ситуації, які могли мати місце до 10.04.2018, зокрема її реагування на оцінки в школі, яка вона по житті та ін. 3а результатами дослідження встановлено, що будь які ситуації до 10.04.2018 на неї суттєвого впливу, саме визначальною, піковою є ситуація конфлікту із сусідом, з якою її психіка не справилася.

Надаючи оцінку показам вказаних експертів ОСОБА_58 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 та ОСОБА_72 суд виходить з такого.

Згідно ч.1 ст.356 КПК України За клопотанням сторони кримінального провадження, потерпілого або за власною ініціативою суд має право викликати експерта для допиту для роз`яснення висновку.

Вказане означає, що експерт під час допиту в судому засіданні саме роз`яснює висновок, а не доповнює його. Тому роз`яснення експерта є додатковими до його висновку, але не можуть підміняти його.

Так, вказані експерти в своїх показав зазначають, що для потерпілої ОСОБА_7 саме подія 10.04.2018 року стала спусковим гачком для виникнення хвороби. Разом з тим, як у описовій частині висновків експертів, так і в самих висновках комісії експертів зазначеної обставини не вказано. Тому суд критично оцінює покази експертів з цього приводу та не приймає їх.

Крім того, вироком від 29.02.2024 Путильського районного суду Чернівецької області ОСОБА_12 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України за те, що він, перебуваючи на протязі тривалого часу з сім`єю ОСОБА_8 29.03.2018 близько 12:04 год. перебуваючи по АДРЕСА_2 , вчинив суперечку із ОСОБА_11 , та після цього незаконно проник в господарство ОСОБА_8 , та ОСОБА_11 за вказаною адресою.

Суд, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, перевіривши та оцінивши усі доводи учасників судового провадження, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані ,отримані у передбаченому цим Кодексом порядку,на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин,що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.ї

Згідно ч.2 ст.86 КПК України недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень,на нього не може посилатись суд при ухваденні судового рішення.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, обгрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин,які підтверджені доказами,дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом ,відповідно до ст.94 КПК України.

При цьому, згідно ст.94 КПК України ,жоден доказ не має наперед встановленої сили.При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням,що грунтується на всебічному,повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в сукупності,керуючись законом, повинен оцінити кожний доках з точи зору належності,допустимості,достовірності, а сукупність зібраних доказів- з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань ,зазначених у ст.374 КПК України.

Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх не можливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.

Суд вважає встановленими наступні обставини.

Так дійсно, між сім`ями ОСОБА_19 та ОСОБА_17 є неприязні відносини, які тривають з 2017 р.

Дійсно, ОСОБА_12 10.04.2018р. зайшов на території господарства ОСОБА_8 в АДРЕСА_2 , де перебував 51 секунду. За цей час ОСОБА_12 підійшов до дверей будинковолодіння постукав у двері, підійшов до дверей сараю, який знаходиться через декілька метрів на цьому ж подвір`ї. Коли з-за рогу сараю із саду вибігли діти разом з ОСОБА_25 , тоді ОСОБА_12 запитав у потерпілої ОСОБА_7 про те, де знаходиться батько. Після того, як ОСОБА_25 відповіла, що не знає, ОСОБА_12 ще раз підійшов до дверей будинку, постукав та в цей час розбив вікно у дверях. Після цього виходячи з території господарства він зірвав камеру.

Вказане, беззаперечно, підтверджується диском для лазерних систем зчитування, наданих самим ОСОБА_8 (а.с. 173 т.1.), показами свідків ОСОБА_73 , ОСОБА_18 , ОСОБА_74 .

Разом з тим в судому засіданні не знайшла своє підтвердження та обставина, що ОСОБА_12 «будучи розлюченим, підійшов до неповнолітньої ОСОБА_16 , яка в 10.04.2018р. о 18:00год. перебувала на подвір`ї господарства та стала очевидцем агресивних дій ОСОБА_12 , розпочав вислюватись в її бік погрози та нецензурну лайку». Жоден свідок в судовому засіданні вказані обставини не підтвердив. свідок ОСОБА_24 , - єдина, яка зазначила, що бачила, як обвинувачений ОСОБА_12 відкрив двері, коли потерпіла була у господарській будівлі, вказала, що ОСОБА_12 запитав у ОСОБА_66 про місце знаходження батька.

ОСОБА_12 не заперечує тієї обставини. що дійсно, він у присутності інших дітей запитав у ОСОБА_25 де знаходяться батьки. Вказане підтверджується як показами ОСОБА_25 , так і показами самого ОСОБА_12 , показами свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_73 та ОСОБА_74 .

Разом з тим в судому засіданні жодний свідок не підтвердив ту обставину, що ОСОБА_12 виражався на адресу ОСОБА_25 нецензурною лайкою чи погрожував.

Але навпаки свідок ОСОБА_20 вказав, що потерпіла ОСОБА_25 перебувала разом з ним весь час, і саме коли потерпіла ОСОБА_25 була біля свідка обвинувачений ОСОБА_12 запитав про місце перебування батьків потерпілої. Свідок вказав, що після того потерпіла гралась з свідком в саду.

Єдиний свідок, який вказав, що ОСОБА_25 забігла «в стайню де корови» - була неповнолітня ОСОБА_75 . Разом з тим вона вказувала, що ОСОБА_12 відкрив двері в стайню та щось питав у ОСОБА_43 . Далі свідок зазначала, що потерпіла ОСОБА_25 тримала клямку дверей, щоб ОСОБА_12 не зайшов. Вказані твердження суперечать один одному. Крім того, свідок вказувала, що вона добре не пам`ятає всіх обставин, та частину обставин вона бачила особисто, виглядуючи з-за рогу сараю, а іншу частину обставин їй розказала подруга. Крім того, сама свідок ОСОБА_46 вказала, що події відбувались в іншому приміщенні, ніж те, яке вказано в обвинувальному акті.

Виходячи з викладеного, суд критично оцінює покази вказаного свідка ОСОБА_76 та не приймає їх, оскільки вони є суперечливими самі по собі.

Не підтвердилась в судовому засіданні й та обставина, що ОСОБА_25 після вказаних подій 10.04.2018р. почала погано вчитись. Допитана в судому засіданні свідок ОСОБА_77 , яка являється класним керівником ОСОБА_25 вказувала, що у ОСОБА_25 погіршення у навчанні, яке б відрізнялось від загального по класу за період часу з 2015 р. по 2020р., - не спостерігалось.

Фактично, обвинувачення ґрунтується на показах самої потерпілої ОСОБА_16 , які, що подій, не підтверджуються жодними показами свідків, та показав обвинуваченого ОСОБА_12 , які є узгодженими між собою, та підтверджується показами свідків неповнолітнього ОСОБА_74 , ОСОБА_78 та ОСОБА_18 .

Крім того, як зазначено вище, з висновку експерта №444 (а.с.150 т.1.) встановлено, що виявлений у ОСОБА_25 психічний розлад виник внаслідок ситуації, пов?язаної з діями ОСОБА_12 відносно членів родини ОСОБА_17 , в тому числі ОСОБА_7 . (Тобто НЕ виключно 10.04.2018р. внаслідок протиправних дій відносно ОСОБА_25 , але внаслідок дій відносно всієї сім`ї ОСОБА_17 ). При цьому сам конфлікт, як зазначили експерти в судому засіданні, та як вбачається з висновку мав триваючий (пролонговинй) характер.

З врахуванням тривалих неприязних відносин між сім`ями обвинуваченого та ОСОБА_8 , суд, також, зважає на те, що законними представниками потерпілої ОСОБА_8 та ОСОБА_11 не заперечується та обставина. що їх донька ОСОБА_25 була свідком конфліктних ситуацій між сім`ями, та це також підтверджено і відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_7 була особисто присутньою при тому як її тато ОСОБА_8 , під час перегороджування проходу з господарства ОСОБА_12 конфліктував з ОСОБА_18 , яка попереджала його про його незаконні дії. При цьому ОСОБА_25 також вказувала, що внаслідок таких конфліктів у неї відбувається стрес.

Крім цього сам висновок датується 21.08.2019р., Тобто він був проведений більш як більш як через 1 рік 4 місяці після подій, зазначених у обвинувальному акті 10.04.2018р. І очевидно, що з 10.04.2018р. до 21.08.2019р. між сім`ями ОСОБА_26 та ОСОБА_17 відбувались конфлікти, свідком яких була і сама потерпіла ОСОБА_22 , яка була на них присутня, що не заперечується сторонами, потерпілою та її законними представниками.

Крім того, у висновку судово-психіатричного експерта №314 від 19.03.2024 (а.с.139-143 т.3) вказано, що розлад адаптації, змішана тривожно-депресивна реакція у ОСОБА_66 міг виникнути внаслідок дії на психіку одного стресового фактору чи систематичних травмуючих стресових ситуацій. Довготривалі конфліктні ситуації впливають на психіку будь-якої дорослої людину, а в нашому випадку подія відбулась, коли ОСОБА_7 була неповнолітньою, тому довготривала конфліктна ситуація і призвела до різного роду порушень психічної діяльності.

Зі вказаного випливає, що під час експерти не було можливим визначити, чи дійсно на виникнення розладу у ОСОБА_66 вплинула одна якась певна конфліктна ситуація (як наприклад яка сталась 10.04.2019), чи це було декілька конфліктних ситуацій.

У вказаних експертизах відсутні однозначні висновки про те, що виявлена у потерпілої ОСОБА_25 хвороба виникла виключно внаслідок подій, які зазначені в обвинувальному акті.

Виходячи з викладеного суд знаходить, що стороною обвинувачення не було виключено тієї обставини, що виявлені у ОСОБА_25 розлади могли статись в тому числі і внаслідок її безпосередньої участі у тривалих конфліктах між сім`ями, які мали місце після 10.04.2018р.

На підставі наведеного, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження, відповідно до положень ст. 337 КПК України, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в подані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме; діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих /розшукових/ дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, суд приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_12 відсутня подія інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України, в основу вироку можуть бути покладені тільки достовірні докази, досліджені в судовому засіданні. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути» повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.

Згідно з положеннями 4,1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Таким чином, з урахуванням викладеного раніше, в ході судового розгляду, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий сторонами обвинувачення та захисту з точки зору належності та допустимості, достовірності, та сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_12 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.128 КК України, не знайшло свого підтвердження, оскільки достатніх та допустимих доказів на доведення того, що дійсно ОСОБА_12 10.04.2018р. вчинив дії, зазначені в обвинувальному акті відносно ОСОБА_66 , внаслідок яких ОСОБА_79 було спричинено тілесні ушкодження середнього ступеня важкості, - стороною обвинувачення не надано, та судом не виявлено, в зв`язку з чим суд вважає за необхідне в силу презумпції невинуватості, закріпленої у ст.62 Конституції України, обвинуваченого ОСОБА_12 - виправдати.

Крім того, захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_14 , було подано клопотання про визнання недопустимим висновок експерта №444 від 21.08.2019р., оскільки висновок є неконкретним, медична карта стаціонарного хворого не передавалась експертам,.

Згідно ч.1 ст.86 КПК України Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд знаходить, що зазначені захисник обставини не доводять істотного порушення прав та свобод людини, тому підстав для визнання доказу недопустимим немає.

Питання щодо речових доказів та процесуальних витрат суд вирішує відповідно до ст.100 та 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 370, 371, 373, 374-376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_12 у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.128 КК України - визнати невинуватим та виправдати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Повний текст вироку негайно після проголошення вступної та резолютивної частини згідно ч.15 ст.615 КПК України вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_80