Міжгірський районний суд Закарпатської області
Справа № 302/974/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2025 рокуселище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань матеріали кримінального провадження, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000143 від 02.07.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Розтока Міжгірського району Закарпатської області, мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою освітою, одруженої, несудимої, маючої на утриманні малолітню дитину,

в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_5 20 травня 2025 року в невстановлений час, умисно, таємно, з метою заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу проникла до будинку АДРЕСА_1 , в якому проживає та належить потерпілому ОСОБА_4 , звідки з комоду вітальні другого поверху будинку викрала грошові кошти в сумі 2 000 чеських крон, що за курсом НБУ станом на 20.05.2025 еквівалентно 3 762,40 грн, чим саме спричинила потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 3 762 гривні 40 копійок.

Окрім цього, ОСОБА_5 28 травня 2025 року в невстановлений час, умисно, таємно, з метою заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу проникла до будинку АДРЕСА_1 , в якому проживає та належить потерпілому ОСОБА_4 , звідки з комоду вітальні другого поверху викрала грошові кошти в сумі 2 000 чеських крон, що за курсом НБУ станом на 28.05.2025 еквівалентно 3 799,20 грн, чим саме заподіяла потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 3 799 гривень 20 копійок.

Ці дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнала повністю, надала показання та підтвердила обставини вчинення нею кримінального правопорушення, викладеного в обвинувальному акті, та щиро розкаялася в учиненому.

Показання обвинуваченої ОСОБА_5 у судовому засіданні не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти розгляду справи в порядку, установленому ч. 3 ст. 349 КПК України, та просив /з урахуванням фактичних обставин цього кримінального провадження, обставин, які пом`якшують покарання, відсутністю обставин, які обтяжують покарання, даних про особу обвинуваченої, відшкодування спричиненої шкоди/ призначити обвинуваченій ОСОБА_5 покарання у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років. Водночас прокурор просив на підставі статей 75, 76 КК України звільнити обвинувачену від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із установленням ОСОБА_5 іспитового строку тривалістю в один рік шість місяців та покладенням на неї обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні теж не заперечив щодо розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, щодо можливої призначеної міри покарання обвинуваченій залишив це питання на розсуд суду та ствердив, що завдана йому шкода відшкодована, претензій до обвинуваченої не має.

Вирішуючи питання щодо обсягу дослідження доказів суд установив, що фактичні обставини справи повністю визнаються учасниками справи, відповідно до їх викладу в обвинувальному акті та не оспорюються ними.

Суд роз`яснив учасникам справи, що у випадку визнання ними обставин провадження, може бути визнано недоцільним дослідження доказів на підтвердження таких обставин, в такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З`ясувавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, переконавшись, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів у добровільності їх позицій, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, потерпілого, дослідженням зібраних досудовим розслідуванням матеріалів, що характеризують її особу і досудової доповіді органу пробації відносно ОСОБА_5 та визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

Суд оцінює, що показання обвинуваченої ОСОБА_5 у повній мірі узгоджуються та відповідають суті тих подій, які викладені в обвинувальному акті, а відтак об`єктивних сумнівів у доведеності її винуватості в учинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у суду не має.

Суд, розглядаючи кримінальне провадження у межах пред`явленого обвинувачення, належним чином проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, доходить висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 в учиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

За змістом частин 1 і 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною в учиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Керуючись загальними засадами призначення покарання, принципу його законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації, то при призначенні ОСОБА_5 покарання, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ч. 5 ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, даних про її особу, яка раніше несудима, позитивно характеризується за місцем проживання, на ОСОБА_6 обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога та фтизіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає її щире каяття та активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.

З досудової доповіді Хустського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області від 06.08.2025 відносно обвинуваченої ОСОБА_5 вбачається, що ризик учинення нею повторно кримінального правопорушення, як і ризик небезпеки обвинуваченої для суспільства чи окремих осіб, оцінюється як середній що, на думку органу пробації, свідчить про можливість виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства.

Як видно з характеристики за місцем проживання обвинуваченої, підписаної старостою Соймівського старостинського округу Міжгірської селищної ради ОСОБА_7 , то ОСОБА_5 із боку сусідів характеризується з позитивної сторони, має врівноважений характер, чуйна та уважна до оточуючих, добросусідські відносини підтримує та заяв або скарг на неї не надходило.

Обираючи обвинуваченій ОСОБА_5 міру покарання в межах, установленої в санкції ч. 4 ст. 185 КК України, та враховуючи: ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення; її особу; фактичні обставини справи, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання і відсутність обставини, яка обтяжує покарання, а також з урахуванням загальних засад призначення покарання суд доходить висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний строк.

При цьому суд доходить висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без реального відбування нею покарання у виді позбавлення волі, а відтак, на підставі ст. 75 КК України, суд уважає за можливим звільнити її від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із установленням їй іспитового строку мінімальною тривалістю з одночасним покладенням на неї обов`язків, визначених ч. 1 ст. 76 КК України.

Водночас суд переконаний, що, відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, саме ця міра покарання буде достатньою для виправлення ОСОБА_5 та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень як нею самою, так і іншими особами.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 під час досудового розслідування цього кримінального провадження та судового провадження не обирався і підстав для обрання їй такого до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України, а саме: грошові кошти в сумі 11 500 гривень, тобто дев`ятнадцять купюр по 500 гривень кожна з наступними номерами: ЗН0184093, ЕН0456401, ЄР5766965, ЄТ4786814, АД4547975, ЄР7970842, ГЛ0522149, ЕВ3552883, КБ4680227, ЄС3485543, ЕБ4833558, КА6670870, ЦБ8451883, АИ2270136, ГМ0723575, ЗН4803592, ЄЛ4230871, ВИ9473022, КА4190086 та дві купюри по 1000 гривень кожна з номерами: ЕВ9141880, А0729832, що передані на зберігання потерпілому ОСОБА_4 , залишити йому.

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлено, а також процесуальні витрати є відсутніми.

З огляду на наведене вище та керуючись статтями 100, 368-371, 373-376, 394, 395 та 532 КПК України, суд

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із установленням їй іспитового строку тривалістю в 1 (один) рік, якщо вона протягом цього іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався і такий до неї до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Речові докази грошові кошти в сумі 11 500 гривень, а саме дев`ятнадцять купюр по 500 гривень кожна з номерами: ЗН0184093, ЕН0456401, ЄР5766965, ЄТ4786814, АД4547975, ЄР7970842, ГЛ0522149, ЕВ3552883, КБ4680227, ЄС3485543, ЕБ4833558, КА6670870, ЦБ8451883, АИ2270136, ГМ0723575, ЗН4803592, ЄЛ4230871, ВИ9473022, КА4190086 та дві купюри по 1000 гривень кожна з номерами: ЕВ9141880, А0729832, що передані на зберігання потерпілому ОСОБА_4 , залишити йому.

Вирок може бути оскаржений із підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів із дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1