печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суді в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, у рамках кримінального провадження № 0000102,

В С Т А Н О В И В :

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, у рамках кримінального провадження № 0000102.

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що 04.03.2025 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.02.2025 справа №757/7716/25-к в рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженню №0000102 від 09.02.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 190 КК України було проведено обшук житла ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час проведення обшуку 04.03.2025 ОСОБА_4 було надано добровільно для огляду слідчому, особистий мобільний телефон марки iPhone 13 Pro графітовий, ІМЕІ НОМЕР_1 у чохлі темно-синього кольору. Після огляду слідчим було прийнято рішення про вилучення вказаного мобільного телефону, який було поміщено до сейф пакету № ДБР018358.

Зазначаємо, що в ухвалі про дозвіл на обшук зазначено майно не конкретизовано, за конкретними ознаками (колір, марка, модель, серійний номер електронної техніки тощо1), відповідно дозвіл на вилучення не передбачено вище згадуваною ухвалою, зокрема і мобільного телефона марки iPhone 13 Pro графітовий, в результаті проведеного обшуку 04.03.2025 року, органом досудового розслідування було здійснено вилучення речей, дозвіл на вилучення яких не передбачено у зазначеній ухвалі.

Скаржник зазначає про те, що вилучене за наслідком обшуку майно не має відношення до вчинення кримінальних правопорушень. Посилається на те, що слідчий, в порушення ч. 5 ст. 171 КПК України, не звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вилучене майно під час обшуку, а тому вважає, що вилучені речі мають бути повернуті власнику майна.

Відтак, заявник вказує, що майно є тимчасово вилученим та просить повернути.

У судове засідання заявник не з`явився. До суду адвокат ОСОБА_3 подала заяву про розгляд скарги за її відсутності, скаргу підтримує, просить задовольнити.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, причини неявки слідчому судді не відомі.

Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

В провадженні Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2024 за №0000102 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 190 КК України.

Так, 04.03.2025 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.02.2025 справа №757/7716/25-к проведено обшук житла ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 ., під час проведення обшуку 04.03.2025 ОСОБА_4 було надано добровільно для огляду слідчому, особистий мобільний телефон марки iPhone 13 Pro графітовий, ІМЕІ НОМЕР_1 у чохлі темно-синього кольору. Після огляду слідчим було прийнято рішення про вилучення вказаного мобільного телефону, який було поміщено до сейф пакету № ДБР018358.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Частиною 1 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Згідно із ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право серед іншого, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до положень ч. ч. 8, 9 ст. 236 КПК України, особи, у присутності яких здійснюється обшук, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу обшуку. Другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім`ї або його представникові.

Більше того, сам по собі факт надання дозволу на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення певних речей та документів, предметів і грошових коштів ще не вказує на те, що вилучені речі, предмети та документи відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167, ст. 98 КПК України. Зазначене також обґрунтовується тим, що у випадку вилучення майна, яке, за переконанням органу досудового розслідування, містить відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення чи здобуте злочинним шляхом, тощо, він не пізніше наступного робочого дня зобов`язаний звернутись до слідчого судді з клопотанням в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України про його арешт, довівши наявність обставин, визначених ст. 98, ч. 2 ст. 167, ст. 170 КПК України.

Встановлено, що ані слідчий, ані прокурор не звертались до слідчого судді з клопотанням в порядку ст. ст. 170-172 КПК України про арешт вилученого під час проведення обшуків майна.

Зазначене дає підстави для висновку, що вилучене у ході обшуків майно має режим тимчасово вилученого майна.

Матеріали провадження за скаргою не містять даних, які б вказували на те, що вилучені речі мають відношення до вчинення кримінальних правопорушень.

Окрім того, арешт на тимчасово вилучене майно, в порядку та на підставах, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України, не пізніше наступного дня накладено у передбаченому законом порядку не було, про що свідчить лист Печерського районного суду м. Києва від 12.03.2025 № 04/997/2025 відповідно до якого клопотань органу досудового розслідування про арешт майна, що належить ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження № 0000102, в провадженні суду не перебувало.

Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, приходжу до висновку про обґрунтованість поданої скарги щодо бездіяльності, яка полягає у неповерненні майна, оскільки, вбачається порушення права власника на володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За таких обставин, виходячи з встановлених обставин та вимог КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення вимог скарги.

Керуючись ст. ст. 169, 171, 173, 236, 303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, у рамках кримінального провадження № 0000102 - задовольнити.

Зобов`язати компетентну посадову особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві у кримінальному провадженні 0000102, повернути ОСОБА_4 , майно, яке було вилучено під час проведення обшуку, а саме: мобільний телефон марки iPhone 13 Pro графітовий, ІМЕІ НОМЕР_1 у чохлі темно-синього кольору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1