Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/9689/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.09.2025 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

та його представника - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

захисника - адвоката ОСОБА_10 ,

представників цивільного відповідача - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 травня 2024 року за №0000623 про обвинувачення

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, одруженого, із середньо-технічною освітою, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

ІНФОРМАЦІЯ_2, приблизно о 09 год. 35 хв., ОСОБА_9 керуючи автомобілем марки «Hyundai Elantra», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись в межах другої (крайньої лівої) смуги проїзної частини вул. Кирилівської у м. Києві, зі сторони вул. Олени Теліги в напрямку вул. Петропавлівської, наближався до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2 та дорожньою розміткою 1.14.1 (зебра) Правил дорожнього руху України.

В цей час, проїзну частину вул. Кирилівської, по вказаному нерегульованому пішохідному переходу, перетинав пішохід ОСОБА_13 , рухаючись зліва направо відносно напрямку вищезазначеного транспортного засобу.

Крім того, в сусідній смузі зустрічного напрямку руху, перед нерегульованим пішохідним переходом, внаслідок затору, зупинився зустрічний невстановлений в ході досудового розслідування автомобіль типу «Бус», який обмежував водію ОСОБА_9 оглядовість пішохідного переходу вліво.

Під час руху ОСОБА_9 допустив порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України:

- п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- підпункт «б» п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 18.1: водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

- п. 18.4: Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_9 виявились у тому, що він керуючи джерелом підвищеної небезпеки, рухаючись по проїзній частині вул. Кирилівської у м. Києві, будучи зобов`язаним постійно стежити за дорожньою обстановкою та відповідно реагувати на її зміни, будучи заздалегідь поінформованим про наближення до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» та інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.38.1 - 5.38.2 «Пішохідний перехід», усвідомлюючи, що пішохідний перехід призначений для перетину проїзної частини пішоходами, які мають безперечну перевагу в русі на даній ділянці дороги, з моменту, коли вступили на перехід, а водій, в свою чергу, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитись, будучи зобов`язаним завчасно прийняті такі заходи по керуванню транспортним засобом, які б забезпечили безперешкодний та безпечний перетин проїзної частини пішоходами по пішохідному переходу, маючи об`єктивну змогу спостерігати, як у зустрічній смузі перед нерегульованим пішохідним переходом зупинився невстановлений в ході слідства автомобіль по типу «бус», будучи обізнаним, що в даному випадку водій повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і може продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, не зміг вірно оцінити дорожню обстановку та її зміни, не впевнився, що на пішохідному переході немає пішоходів, створюючи своїми діями небезпеку для руху, а також загрозу життю і здоров`ю громадян, неподалік будинку № 109/2 по вул. Кирилівській у м. Києві, виїхав на пішохідний перехід, де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_13 , який перетинав проїзну частину зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_13 отримав наступні тілесні ушкодження: забійна рана в правій тім`яній ділянці; багато уламковий перелом кісток склепіння і основи черепа (із центральною зоною перелому, яка охоплює потиличну і тім`яні); розриви твердої мозкової оболонки (в проекції зони перелому); забої тім`яних часток головного мозку; нерівномірно виражені, обмежено дифузні субарахноїдальні крововиливи на всіх частках головного мозку; кров в шлуночках головного мозку. Перелом І-го ребра справа по задній пахвовій лінії; перелом ІІ- VІІ ребер справа по середній пахвовій лінії; розриви між хребцевих дисків між ІІ-ІІІ грудними та V-VI грудними хребцями; забої легень; множинні та смугові крововиливи в між часткових борознах та на між часткових поверхнях усіх часток обох легень, та в їх коренях. Садно на задній поверхні лівого плеча в нижній третині; садна на задній поверхні правого надпліччя; ділянка осадження на правій руці, від нижньої третини плеча до нижньої третини передпліччя; синець на тильній поверхні правої кисті; перелом правої лопатки. Розрив лонного симфізу; розрив лівого крижово-клубового зчленування, з розривом передніх його зв`язок. Садно на задній поверхні правого стегна в середній третині; садно на зовнішній поверхні правого коліна, на висоті 48 см від підошовної поверхні стопи; синець на зовнішній поверхні правої гомілки від верхньої до середньої третини; крововилив в підшкірно- жировій клітковині лівого коліна по внутрішній поверхні, на висоті 46 см від підошовної поверхні стопи, а також в підшкірно-жировій клітковині лівої гомілки в середній третині, на висоті 28 см від підошовної поверхні стопи.

Смерть ОСОБА_13 настала від поєднаної травми голови, грудей і тазу, з ушкодженням кісток і внутрішніх органів, з розвитком шоку,

В діях водія ОСОБА_9 з технічної точки зору вбачаються невідповідності вимогам пункту 18.1; 18.4 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, в ході досудового розслідування в діях водія ОСОБА_9 встановлено порушення вимог пунктів 1.5 та 2.3 «б» Правил дорожнього руху України. Порушенням водієм ОСОБА_9 вимог пунктів 1.5; 2.3 (б); 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Своїми діями, що виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_13 , ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованих йому дій за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі. Пояснив суду, що ІНФОРМАЦІЯ_2, приблизно о 09 год. 30 хв., керуючи автомобілем марки «Hyundai Elantra», р.н. НОМЕР_1 , рухався по вул. Кирилівській у м.Києві, зі сторони вул. Олени Теліги, в межах крайньої лівої смуги. Вказав, що неодноразово рухався по даному маршруту, знав розташування світлофорів, один з яких після нерегульованого пішохідного переходу горів червоним, тому швидко не їхав. Зазначив, що у зустрічному напрямку утворився затор, внаслідок чого задня частина автомобіля типу «Бус» опинилася на нерегульованому пішохідному переході, чим обмежила йому оглядовість. У даній дорожній обстановці не побачив пішохода ОСОБА_13 , який вийшов за «Бусом» з лівого боку, не встиг належним чином зреагувати, у результаті чого відбулося зіткнення, потерпілий опинився на капоті.

Просив врахувати, що щиро шкодує про вчинене, попросив вибачення у потерпілого, якому відшкодував моральну шкоду, не бажав настання наслідків, ніколи раніше не притягувався до кримінальної відповідальності за порушення ПДР, у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не перебував, є пенсіонером.

Від потерпілого ОСОБА_7 надійшов цивільний позов до ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди в сумі 500 000 грн., який в подальшому зменшено до 200 000 грн. 00 коп.

Представник потерпілого ОСОБА_8 подала клопотання про відмову від частини позовних вимог (пункту 4 цивільного позову) до обвинуваченого ОСОБА_9 , а саме про відшкодування моральної шкоди завданої потерпілому від кримінального правопорушення. Враховуючи матеріальне становище та вік обвинуваченого ОСОБА_9 потерпілий зменшив розмір позовних вимог до обвинуваченого ОСОБА_9 з 500 000 до 200 000 грн., які останній добровільно сплатив.

Потерпілий ОСОБА_7 та його представник адвокат ОСОБА_8 подали клопотання про відмову від частини позовних вимог до ОСОБА_9 , оскільки останній вказані кошти сплатив.

Обвинувачений ОСОБА_9 зазначив, що добровільно відшкодував зменшений потерпілим розмір моральної шкоди відповідно до цивільного позову, а також вибачився перед потерпілим.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні не наполягав на суворій мірі покарання та не заперечував проти застосування до ОСОБА_9 ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненому кримінальному правопорушенні, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди із приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра", даних, що характеризують особу винного, документів щодо процесуальних витрат, арештів та речових доказів.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, вони не викликають сумнівів у добровільності їх позицій. Судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд встановив, що дії обвинуваченого ОСОБА_9 вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», вирішуючи питання про вид і розмір покарання в кожному конкретному випадку, суд повинен визначати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, виходячи із сукупності всіх обставин вчинення злочину (форми вини, мотивів, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, ступеня участі кожного із співучасників у вчиненні злочину та ін.).

Відповідно до позиції ККС ВС (постанова від 26.04.2018 у справі № 757/15167/15-к, провадження № 51-365 км 17) загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

При визначенні виду та міри покарання, згідно з вимогами ст. 65 КК України, суд враховує характер і ступінь вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, а також відомості, які характеризують особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, є особою похилого віку, пенсіонером, 69 років, його особисте ставлення до вчиненого діяння, про яке дуже жалкує, щиро розкаявся, вибачився, добровільне відшкодування моральної шкоди потерпілому.

Щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання (Постанова ВС у справі № 643/13256/17 (провадження № 51-2221км19).

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження (постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16-к (провадження № 51-3612км18).

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 і ст. 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Суд враховує наслідки від скоєння кримінального правопорушення, зокрема смерть пішохода.

З огляну на викладене, з урахуванням тяжкості вчиненого, конкретних обставин справи, з огляду на особу винного, приймаючи до уваги відношення останнього до вчиненого, відсутності обставин, що обтяжують покарання, похилий вік обвинуваченого, щирий жаль щодо вчиненого, досудову доповідь філії державної установи "Центр пробації" про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, позицію потерпілого, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_9 може довести своє виправлення без реального відбування покарання і тому вважає за можливе призначити покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, та звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, із встановленням іспитового строку, та покладенням певних обов`язків, встановлених ст. 76 КК України.

Суд переконаний, що саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Щодо заявлених потерпілим ОСОБА_7 до Приватного акціонерного товариства «Страхової компанії «Саламандра» позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 320 000 грн. суд зазначає наступне.

В обґрунтування вказаних вимог позивач посилається на те, що через смерть двоюрідного брата ОСОБА_13 зазнав глибоких душевних страждань, погіршився загальний стан його здоров`я - безсоння, постійна слабкість, нестабільний тиск, головний біль. Зазначив, що є особою з інвалідністю, будь-які стреси неприпустимі. 20.06.2024 року потрапив на реабілітацію як людина з інвалідністю, проходив лікування, на підтвердження чого надав відповідну медичну документацію. Погіршення стану здоров`я пов`язує із переживаннями через смерть брата. Посилаючись на наявність в обвинуваченого ОСОБА_9 . Договору цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс №220868073) з ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра», враховуючи, що страхова сума на одного потерпілого за завдану шкоду внаслідок ДТП життю та здоров`ю потерпілого та моральної шкоди становить 320 000 грн., просить стягнути із ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» моральну шкоду у сумі 320 000 грн. 00 коп.

Представник ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» ОСОБА_11 в судовому засіданні позов визнала частково на суму 96 000 грн. Зазначила, що згідно п. 27.3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", загальний розмір страхового відшкодування становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі. Станом на 01.04.2024 року мінімальна заробітна плата становила 8000 грн., тому розмір відшкодування моральної шкоди становить (8000 грн. * 12 мінімальних заробітних плат) 96 000 грн. Вказує, що відшкодування по страховому полісу у сумі 320 000 грн. є максимальною сумою і не є обов`язковою до виплати у такому максимальному розмірі, включає відшкодування коштів на поховання, лікування та відшкодування моральної шкоди.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно полісу №220868073 обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного на строк з 14.05.2024 по 13.05.2025 року включно, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, становить 320 000 грн.

Відповідно до ст. 9 Закону України Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Так, згідно ст. 27.1, 27.3 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (чинного на момент вчинення кримінального правопорушення), страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 27.4 ст. 27 вищевказаного Закону страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Статтею 1201 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 01.04.2024 установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 8 000 грн.

Отже, зі страховика ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» на користь потерпілого ОСОБА_7 слід стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди 96 000 грн. (8000 грн. * 12 мінімальних заробітних плат), в межах ліміту відповідальності, який встановлений у Полісі в сумі 320 000 грн.

В іншій частині позов потерпілого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає за недоведеністю позовних вимог, при цьому суд також враховує, що як зазначено у позовній заяві чеки на придбання труни, похоронної атрибутики, поминання та інші витрати не зберіглися, оскілький останній знаходився у сильному душевному хвилюванні.

Таким чином, позовні вимоги в частині відшкодування завданої потерпілому ОСОБА_7 моральної шкоди підлягають задоволенню частково на суму 96 000 грн., а в іншій частині суд відмовляє за недоведеністю позовних вимог.

Речові докази вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Як встановлено судом, розмір витрат на залучення експертів, у зв`язку з проведенням судових експертиз складають 17 796 (сімнадцять тисяч сімсот дев`яносто шість) грн. 08 (вісім) коп.:

- судова автотехнічна експертиза № СЕ-19/111-24/30982-ІТ від 06.06.2024 технічного стану автомобіля «Hyundai Elantra», реєстраційний номер НОМЕР_1 - 2 650 грн. 48 коп. (дві тисячі шістсот п`ятдесят грн.) 48 коп.;

- судова автотехнічна експертиза № 704 від 15.07.2024 року - 15 145 (п`ятнадцять тисяч сто сорок п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп.

Таким чином, до стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь держави підлягають витрати за проведення вищезазначених експертиз в сумі 17 796 грн. 08 коп.

Накладений за ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24.05.2024 року арешт на автомобіль марки «Hyundai Elantra», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_14 - скасувати.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_9 не застосовувався.

Керуючись ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому основне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку відраховувати з дня ухвалення вироку суду.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди - залишити без розгляду.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до Приватного акціонерного товариства «Страхової компанії «Саламандра» - задовольнити частково.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхової компанії «Саламандра» на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 96 000 грн. 00 коп. (дев`яносто шість тисяч грн. 00 коп.).

Речові докази:

- автомобіль марки «Hyundai Elantra», р.н. НОМЕР_1 , який передано на зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Г. Хоткевича, 20-Б - повернути власнику ОСОБА_14 ,

- п`ять часток ЛФП та один скол скла, що зберігаються у спеціальному пакеті KIV 1103309 - знищити.

Стягнути із ОСОБА_9 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 17 796 грн. 08 коп. (сімнадцять тисяч сімсот дев`яносто шість грн. 08 коп.).

Арешт з майна, а саме з:

- автомобіля марки «Hyundai Elantra», р.н. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_2 належить ОСОБА_14 - скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним Кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1