ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2078/25 Справа № 204/4978/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Чечелівського районного суду міста Дніпра від 12 травня 2025 року у провадженні за заявою представника Дніпровської філії "Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги" Державної установи "Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України" про зміну застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

в режимі відеоконференції:

особи, стосовно якої застосовані

примусові заходи медичного характеру ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 12 травня 2025 року задоволено заяву представника Дніпровської філії "Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги" Державної установи "Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України" та змінено застосування примусових заходів медичного характеру у закладі з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом на застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до відділення з посиленим наглядом.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що на підставі досліджених висновків комісії лікарів - психіатрів стосовно ОСОБА_7 встановлена наявність позитивної динаміки у психічному стані останнього, за якого можливе полегшення форми нагляду, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про можливість задоволення даної заяви.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяві представника Дніпровської філії "Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги" про зміну примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 .

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 186 КК, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №7-2024 від 09.01.2024 визнаний таким, що страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервний тип перебігу, вираженого змішаного психопатоподібно-дисоціативного типу дефекту, галюцинаційно-маячного синдрому з ауто та гетероагресивними тенденціями. В судовому засіданні не підтвердилися висновки комісії лікарів-психіатрів, яким обґрунтовано необхідність зміни примусових заходів медичного характеру, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. З наданих ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснень не вбачається, що відбулися зміни у стані його здоров`я, тому зміна примусових заходів медичного характеру є передчасною.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити.

В судовому засіданні захисник та особа, стосовно якої застосовані примусові заходи медичного характеру, ОСОБА_7 в режимі відеоконференції заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили відмовити в її задоволенні, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За вимогами ч. 2 ст. 514 КПК зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

Згідно зі ст. 95 КК продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Статтею 19 Закону України "Про психіатричну допомогу" передбачено, що питання про продовження, зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу та виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру чи якщо особа видужала. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 3 червня 2005 року № 7 за змістом ст. 95 КК України, ст. 19 Закону «Про психіатричну допомогу» зміна примусового заходу медичного характеру може полягати лише в його пом`якшенні у зв`язку з поліпшенням психічного стану особи (наприклад, у переведенні її з психіатричного закладу з посиленим наглядом до закладу зі звичайним наглядом) чи у скороченні строку перебування у психіатричному закладі.

З наведеного слідує, що для зміни виду примусового заходу медичного характеру на м`якіший необхідне таке покращення психічного стану особи, при якому вона не становитиме очевидної небезпеки для себе або інших осіб.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про зміну застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 , вказаних вимог закону дотримався в повній мірі.

Так, з матеріалів провадження слідує, що ухвалою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 21.02.2024 стосовно ОСОБА_7 , який вчинив діяння, що мало ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

05.12.2024 року складено висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 1368, відповідно до якого в психічному стані відмічається позитивна динаміка: емоційно-вольові розладу згладилися, поведінка носить зовні упорядкований характер з відсутністю агресії, ауто агресії, конфліктних ситуацій не створював. Наявні формальні розлади мислення у вигляді паралогічності, непослідовності, некритичності. Але не має усвідомлення хворобливості своїх минулих переживань та тяжкості скоєного, не сформовані стійкі настанови на необхідність подальшого спостереження лікарем-психіатром та прийом підтримуючого лікування. За своїм психічним станом потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.

Відповідно до висновку комісії лікарів - психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 491 від 01.05.2025, на тлі медикаментозної терапії у поєднанні з реабілітаційними заходами психічний стан пацієнта залишається стабільним. Дисимулятивні тенденції подолані. Поведінка ззовні спокійна. Упорядкована. Відсутні агресивні, ауто агресивні тенденції, розлади сприйняття. Параноїдна симптоматика дезактуалізована. Відповідно до шкали HCR-20 ?3 ризик насильства у майбутньому оцінений як середній, ризик середньої фізичної шкоди - середній, ризик неминучого насильства - низький. У теперішній час антисоціальних тенденцій в поведінці і висловлюваннях пацієнта не спостерігається, застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом не потребує. ОСОБА_7 потребує зміни примусових заходів медичного характеру у закладі з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом на надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

Таким чином, враховуючи викладене та те, що на цей час встановлена наявність позитивної поведінки у психічному стані ОСОБА_7 , останній застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом не потребує, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість зміни стосовно нього застосування примусових заходів медичного характеру, з чим погоджується апеляційний суд.

Доводи апеляційної скарги прокурора, що суд дійшов передчасного висновку про можливість зміни примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 є неспроможними з огляду на викладене вище.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, а відтак ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 94 КК, статтями 404, 405, 407, 513, 516 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Чечелівського районного суду міста Дніпра від 12 травня 2025 року про зміну застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом на застосування примусових заходів медичного характеру у закладі з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________________ ______________________ _____________________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4