УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2025 Справа №607/17375/25 Провадження №1-кс/607/4878/2025

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю заявників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні, в залі суду, в м. Тернополі, скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на бездіяльність службових осіб Тернопільської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР і зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

25.08.2025 до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшла вказана скарга, в якій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просять зобов`язати відповідальну особу Тернопільської обласної прокуратури внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання їх заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Скарга обґрунтована тим, що 21.08.2025 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до керівника Тернопільської обласної прокуратури із заявою про вчинення суддею Тернопільського окружного адміністративного суду ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України. На думку заявників, ОСОБА_5 , обіймаючи посаду судді Тернопільського окружного адміністративного суду, умисно внесла в офіційний документ постанову від 04.06.2013 в адміністративній справі №819/302/13-а завідомо неправдиві відомості та видала цей завідомо неправдивий документ. За наведеного та посилаючись на те, що станом на день звернення до слідчого судді зі скаргою, відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань прокурором, всупереч вимогам ст. 214 КПК України, не внесено, заявники просили зобов`язати відповідальну особу Тернопільської обласної прокуратури внести відомості до ЄРДР за їх заявою про кримінальне правопорушення від 21.08.2025.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали вказану скаргу та просили задовольнити, посилаючись на наявність в діях судді Тернопільського окружного адміністративного суду ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України.

Будучи належним чином повідомлені представники Тернопільської обласної прокуратури в судове засідання не з`явилися, не повідомивши слідчого суддю про причини неявки.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, неявка суб`єкта оскарження не перешкоджає розгляду провадження, тому з урахуванням строків розгляду таких скарг, слідчий суддя вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду скарги по суті у їх відсутність.

Заслухавши пояснення осіб, які подали скаргу та дослідивши додані до скарги матеріали, слідчий суддя доходить висновку, що скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Слідчим суддею встановлено, що 21.08.2025 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до керівника Тернопільської обласної прокуратури із заявою про вчинення, на їх думку, суддею Тернопільського окружного адміністративного суду ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України, яке полягає у внесенні суддею завідомо неправдивих відомостей в офіційний документ постанову від 04.06.2013 в адміністративній справі №819/302/13-а, про що просили внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Вважають, що ОСОБА_5 , виконуючи службові обов`язки судді Тернопільського окружного адміністративного суду при розгляді адміністративної справи №819/302/13-а, з метою приховування злочинів по штучному створенню доказів для обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні тяжкого злочину підмінила отримані в судовому засіданні відомості про фальсифікацію акту перевірки №286/23-21135193 від 13.05.2008 на завідомо неправдиві відомості про нездобуття судом доказів фальсифікації документів, які досліджувались податковим органом і які були покладені в основу висновків Акта перевірки та на підставі цих завідомо неправдивих відомостей, шляхом інтелектуального підроблення, внесла у постанову завідомо неправдивий висновок про нездобуття доказів порушення відповідачем контролюючим органом процедури прийняття податкового повідомлення-рішення ДПІ у Гусятинському районі №/0 від 21.05.2008, посилаючись на те, що перевірка проведена на підставі та у спосіб визначений ст. 11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» і таким чином визнала законним завідомо незаконне податкове повідомлення-рішення ДПІ у Гусятинському районі №/0 від 21.05.2008.

Дана заява зареєстрована у Тернопільській обласній прокуратурі, що підтверджується відміткою на копії цієї заяви. Однак матеріали скарги не містять інформації, що станом на дату судового засідання за поданою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заявою були внесені відомості до ЄРДР.

Перевіряючи доводи заявників про наявність в діях службових осіб Тернопільської обласної прокуратури бездіяльності, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, слідчий суддя зазначає таке.

Положеннями частини першої ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п. 2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 року, норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно норм ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 року у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «…положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин....».

Відтак ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

При цьому, слідчий суддя керується змістом права на доступ до правосуддя та ефективний судовий захист, бере до уваги висновки Європейського суду з прав людини у справі «Мушта проти України», де «Суд нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення…Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями».

Надаючи оцінку наведеним вище твердженням, слідчий суддя встановив, що зі змісту самої заяви про вчинення злочину та доданих матеріалів, вбачається, що зазначені у ній обставини вказують на незгоду заявників із прийнятим суддею Тернопільського окружного адміністративного суду ОСОБА_5 рішенням - постановою від 04.06.2013 в адміністративній справі №819/302/13-а, і хоча у своїй заяві ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прямо це не зазначають, по своїй суті їх обґрунтування наявності в діях судді ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України, зводиться до того, що вони не погоджуються із висновками судді, до яких вона прийшла під час розгляду справи та виклала їх у своєму рішенні.

Водночас, приписами ст. 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Згідно висновку судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України «Щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства» від 01.07.2013, виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна рада європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Таким чином, реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення щодо діяльності судді, а лише ті з них, які містять достатні відомості про вчинення суддею суспільно небезпечного діяння, яке становить склад кримінального правопорушення, тоді як намагання ініціювати перевірку процесуального рішення судді у спосіб не передбачений законом є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду.

При цьому слідчий суддя звертає увагу, що незгода особи із прийнятим суддею рішенням у справі не може бути приводом порушення гарантії незалежності і недоторканності суддів, а відтак не свідчить про наявність підстав для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Із поданої скарги і заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення не вбачається обставин, які б вказували на вчинення суддею ОСОБА_5 службового підроблення, а їх доводи є проявом незгоди із судовим рішенням.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя не вбачає з боку службових осіб Тернопільської обласної прокуратури бездіяльності, яка б суперечила вимогам законодавства, а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні скарги.

Рішенням Конституційного Суду України № 4-р(ІІ)/2020 від 17.06.2020 р. положення ч.3 ст.307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення було визнано такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), у зв`язку з чим ці положення втратили чинність з дня ухвалення такого рішення.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 214, 303-307, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на бездіяльність службових осіб Тернопільської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР і зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1