Справа № 644/ 2318 /25
н/п 1-в/644/ 260 /25
У Х В А Л А

іменем України

16 травня 2025 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Індустріального районного суду м. Харкова заяву засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, раніше судимого, засудженого 25.07.2024 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі,

про приведення вироку у відповідність у зв`язку із усуненням законом караності діяння за яке його було засуджено,

У С Т А Н О В И В:

До суду надійшла заява ОСОБА_4 в якій засуджений просить застосувати до нього положення Закону України № 3886-IX від 18.07.2024 року в частині звільнення від покарання за діяння караність якого усунената зменшити покарання призначене вироком Київського районного суду м. Полтави від 25.07.2024 року.

Заява мотивована тим, що Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року, який набрав законної сили 09.08.2024 року, декриміналізовано діяння за які він засуджений вироком Київського районного суду м. Полтави від 25.07.2024 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.

Від засудженого до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, у зв`язку із чим, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що заява підлягає частковому задоволенню в частині звільнення засудженого від покарання призначеного за ч. 3 ст. 185 КК України та вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 186 КК України.

Вивчивши матеріали особової справи засудженого, з`ясувавши думку прокурора, суд вважає, що заява засудженого підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

На підставі п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року, відповідно до якого у новій редакції викладено статтю 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна».

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом на підставі ч. 1 ст. 74 КК України.

Відповідно до положень ч.2 ст.74 КК України (в редакції Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024) особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до положення ст. 51 КУпАП, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги станом на 01 січня 2021 року складав 1135,00 грн. (2270,00 грн. - розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2021 х на 50 %). Тобто, два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 1135,00 грн. х 2 (неоподаткований мінімум доходів громадян) = 2270,00 грн.

Вироком Київського районного суду м. Полтави від 25.07.2024 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_4 призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. Строк відбуття покарання обчислюється з 13.06.2024 року. Вирок суду набрав законної сили 27.08.2024 року.

Відповідно до вироку Київського районного суду м. Полтави від 25.07.2024 року ОСОБА_4 за епізодом від 31.12.2021 року засуджено за таємне заволодіння чужим майном (крадіжку) поєднану з проникненням у сховище на загальну суму 676,63 грн.

Розмір завданої матеріальної шкоди станом на 01.01.2021 року не перевищував двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який становив 2270,00 грн.

Таким чином, на ОСОБА_4 розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, оскільки вартість майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч.2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи те, що вироком Київського районного суду м. Полтави від 25.07.2024 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України діяння, караність якого законом усунена, суд вважає, що заява засудженого підлягає задоволенню, а ОСОБА_4 підлягає звільненню від покарання призначеного за ч. 3 ст. 185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в Постанові від 07 жовтня 2024 року по справі № 278/1566/21 зробила висновок про те, що лише статті 185, 190, 191 фактично містять відсилку до ст. 51 КУпАП, яка встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Таким чином, вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 КК України не підпадає під дію Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 підлягає звільненню від покарання призначеного за ч. 3 ст. 185 КК України, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід вважати засудженим вироком Київського районного суду м. Полтави від 25.07.2024 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, без застосування ст. 70 КК України.

Згідно вироку Київського районного суду м. Полтави від 25.07.2024 року початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахується з 13.06.2024 року.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 72 КК України, Законом України №3886-ІХ від 18 липня 2024 року, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність у зв`язку із усуненням законом караності діяння задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Полтави від 25.07.2024 року за ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

ОСОБА_4 вважати засудженим вироком Київського районного суду м. Полтави від 25.07.2024 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, без застосування ст. 70 КК України.

Копію ухвали направити учасникам судового провадження для відома, начальнику державної установи «Харківська виправна колонія (№ 43)» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення, а особою яка перебуває під вартою, з моменту вручення їй судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 20.05.2025.

Суддя: ОСОБА_1