Єдиний унікальний номер 333/5264/24
Провадження №1-кп/333/341/25
УХВАЛА

Іменем України

11 червня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суду м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000575 від 19.04.2024 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ботієво, Приазовського району, Запорізької області, громадянина України, не одружений, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичного місця не має, раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурор подав письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою.

Своє клопотання мотивує тим, що в ході досудового слідства встановлений ряд ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які не зникли, що є підставою для продовження вказаного запобіжного заходу, а саме: може переховуватися від суду; здійснити вплив на свідків та потерпілу; продовжувати займатися протиправною діяльністю.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник заперечували проти продовження запобіжного заходу, просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судом встановлено, що ухвалою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя відносно ОСОБА_4 , на стадії судового розгляду було продовжено запобіжний захід тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання про доцільність подальшого перебування під вартою ОСОБА_6 , суд враховує, що вона обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів за один із яких передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі строком до 7 років, саме ця обставина може підвищувати ризик переховуватись обвинуваченої від суду настільки, що інші запобіжні заходи, ніж тримання під вартою не зможуть запобігати такому ризику і саме цим раніше керувався суд при вирішенні питання щодо доцільності тримання обвинуваченої під вартою.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Панченко проти Росії», ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати на те, що вона маловірогідна.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Бекчиєв проти Молдови» ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою (рішення ЄСПЛ у справі «Ноймайстер проти Австрії»).

Це стосується і ризику можливості з боку обвинуваченого ОСОБА_4 впливати на потерпілих та свідків сторони обвинувачення, які вже допитані в судовому засіданні.

Однак, необхідно враховувати, що тривалість проведення досудового розслідування та судового слідства поступово зменшує наявні ризики і таке зменшення може бути настільки суттєвим, що для їх запобіганню може бути застосовані інші більш м`які запобіжні заходи.

Відповідно до ч.1, 3 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Відповідно до положень ст. 179 КПК України зі змісту поняття запобіжного заходу - особисте зобов`язання у його співвідношенні до інших запобіжних заходів вбачається, що це найменш суворий запобіжний захід.

Судом встановлено, що за весь час проведення досудового розслідування та слухання справи в суді від потерпілих та свідків не надходило жодної заяви, щодо здійснення на них будь-якого впливу з боку будь-кого, в тому числі й з боку обвинуваченого ОСОБА_4 . Допитаний в суді, потерпілі та свідки не повідомили про будь-який тиск на них.

Таким чином, незважаючи на те, що прокурором в судовому засідання доведено наявність ризиків, а саме: з метою ухилення від покарання за вчинений злочин, може переховуватися від суду, суд вважає що існує можливість запобігання ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Такий висновок суду гуртується на тому, що більше року попереднього ув`язнення обвинуваченого досліджено більшість матеріалів кримінального провадження, допитані всі свідки та потерпілі, тому ризик впливати на вказаних осіб є мінімальним.

Встановлено, що ОСОБА_4 має місце проживання у місті Запоріжжі, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Підсумовуючи наведене, суд вважає необхідним задовольнити клопотання обвинуваченого та його захисника, змінивши запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який на особисте зобов`язання.

Крім того, керуючись вимогами ст. 194 КПК України, слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки, які передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, не відлучатися за межі м. Запоріжжя, без дозволу суду; 2) утримуватись від можливого спілкування зі свідками та потерпілим в даному кримінальному провадженні; 3) прибувати до суду за викликом; 5) не змінювати місце проживання без дозволу суду.

Керуючись ст.ст. 177, 314-317, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Клопотання обвинувачення ОСОБА_4 та його захисника про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Змінити запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на два місяці, до 11.08.2025 (включно), звільнивши його з під варти в залі суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1)не відлучатися за межі м. Запоріжжя, без дозволу суду;

2) утримуватись від можливого спілкування зі свідками та потерпілим в даному кримінальному провадженні;

3) прибувати до суду за викликом;

4) не змінювати місце проживання без дозволу суду.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1