Дата документу 25.06.2025 Справа № 336/4652/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/4652/25 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/475/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2025 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17 липня 2025 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий СВ ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Токмацького відділу Пологівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

За матеріалами провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за наступних обставин.

19 травня 2025 року, приблизно о 9 год. 28 хв., ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем, перебуваючи на посаді водія-електрика ремонтного відділення гусеничної техніки ремонтного взводу автомобільної техніки 1 ремонтної роти ремонтно-відновлювального батальйону, військової частини НОМЕР_1 , діючи за попередньою змовою з військовослужбовцем ОСОБА_11 , який перебуває на посаді водія радіотелефоніста 3 штурмового спеціалізованого відділення 2 штурмового спеціалізованого взводу 2 штурмової спеціалізованої роти (ШКВАЛ), військової частини НОМЕР_2 , у період дії воєнного стану відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, який продовжений Указом Президента України по теперішній час для реалізації свого злочинного умислу приїхали до буд. АДРЕСА_3 .

Далі, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_11 , маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та застосуванням такого насильства, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, через незачинену хвіртку проникли до подвір`я, а потім і домоволодіння АДРЕСА_3 , де побачили потерпілого ОСОБА_12 , якому ОСОБА_7 почав погрожувати застосуванням предмету схожого на ніж, який тримав в правій руці, а ОСОБА_11 почав наносити потерпілому ОСОБА_12 удари долонею правої руки в обличчя та тулубу, від яких потерпілий впав на підлогу в будинку, отримавши тілесні ушкодження.

Після цього, ОСОБА_7 діючи за командою ОСОБА_11 користуючись тим, що потерпілий усвідомлюючи реальну загрозу своєму життю та здоров`ю не чинив ніякого опору, пішов по кімнатам будинку збираючи матеріальні цінності, в той час як ОСОБА_11 слідкував за діями потерпілого.

В той час, потерпілий ОСОБА_12 усвідомлюючи реальну загрозу своєму життю та здоров`ю скориставшись тим, що ОСОБА_7 знаходиться в іншій кімнаті будинку, а ОСОБА_11 не спостерігає за діями потерпілого, вибіг з будинку, а потім з території домоволодіння з криками про допомогу.

Таким, чином продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 заволоділи майном, яке належить потерпілому ОСОБА_12 , а саме:

- мобільним телефоном «Xiaomi Mi A1» у корпусі темно-синього кольору, з сім-картою НОМЕР_3 , вартістю 4000 грн.;

- мобільним телефоном «Redmi A6» у корпусі чорного кольору, з сім-карткою НОМЕР_4 , вартістю 4000 грн.;

- грошовими коштами на загальну суму 1000 грн.;

- 2 ножами, вартістю 650 грн. та 850 грн., на загальну суму 1500 грн.;

- ноутбуком Lenovo ThinkPad, вартістю 10500 грн.;

- сумкою темно-червоного кольору, вартістю 500 грн., а всього на загальну суму 21500 гривень.

Після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 зникли з місця скоєння злочину та у подальшому розпорядились вказаним майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 21500 гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, вчиненого в мовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

19 травня 2025 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000773 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України (а.с. 6).

19 травня 2025 року о 10 год. 30 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 52-53).

20 травня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України (а.с. 55-56).

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування до підозрюваного більш м якого запобіжного заходу.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування своєї скарги вказує на необґрунтованість ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки слідчим не доведено можливість впливу підозрюваного на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, підозрюваний має постійний дохід, адже тривалий час займається ремонтом автомобілів, а при особистому обшуку в нього вилучили кошти у сумі майже 2500 грн., які йому належать.

Звертає увагу на те, що обґрунтування підозри у вчиненні саме розбійного нападу доводиться лише показами потерпілого, який мав боргові зобов`язання перед підозрюваним.

Також зазначає, що судом не надано належної оцінки та не враховано обставин, що характеризують підозрюваного, який є достатньо соціалізований, має родину та дорослих дітей, для підтримки ОСОБА_7 до судового засідання з`явились батьки та родичі останнього, підозрюваний має постійне місце проживання у м. Запоріжжі.

Зауважує, що посилання суду на факт самовільного залишення військової частини ОСОБА_7 протирічить ст. 17 КПК України та ст. 62 Конституції України, якими закріплено презумпцію невинуватості та забезпечення доведеності вини.

У судовому засіданні захисник - адвокат ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу та зазначив, що ризики не доведені. Просив застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та вказав, що має позитивні характеристики з місця роботи та проживання.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вказав, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, яке є особливо тяжким злочином. Зазначив, що досудове слідство триває та підстави для зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу відсутні.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, його захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існує, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів убачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Вирішуючи питання щодо встановлення наявності обґрунтованої підозри слідчим суддею під час перевірки було дотримано стандарту доказування «обґрунтована підозра» у вчиненні кримінального правопорушення, зважаючи при цьому на рівень обмеження прав, свобод та інтересів особи внаслідок повідомлення її про підозру та строк здійснення досудового розслідування.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 5 ст. 9 КПК України). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, у рішенні в справі Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom від 30.08.1990, заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86, § 32; у рішенні в справі Нечипорук і Йонкало проти України від 21.04.2011, заява № 42310/04, § 175) термін «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Отже, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Так, викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України підтверджуються такими доказами, як: відомостями, отриманими з протоколів оглядів місця події від 19 травня 2025 року (а.с. 13-18, 19-24, 25-29); відомостями, отриманими з протоколу допиту потерпілого ОСОБА_12 від 19 травня 2025 року, який зазначив про обставини нападу щодо нього (а.с. 30-31); відомостями, отриманими з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_12 (а.с. 32-33); відомостями, отриманими з протоколу допиту свідка ОСОБА_13 від 19 травня 2025 року (а.с. 34-35); відомостями, отриманими з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_14 від 19 травня 2025 року (а.с. 36-37); відомостями, отриманими з протоколу допиту свідка ОСОБА_15 від 19 травня 2025 року (а.с. 38-39); відомостями, отриманими з протоколу огляду від 19 травня 2025 року (а.с. 40-43); відомостями, отриманими з протоколу допиту свідка ОСОБА_16 від 19 травня 2025 року (а.с. 44-45); відомостями, отриманими з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_16 від 19 травня 2025 року (а.с. 46-47); відомостями, отриманими з протоколу допитів свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 від 19 травня 2025 року (а.с. 48-49, 50-51); відомостями, отриманими з протоколу затримання ОСОБА_7 від 19 травня 2025 року, з якого випливає, що останнього затримано безпосередньо після вчинення злочину (а.с. 52-53).

Отже, на переконання колегії суддів, вказані органом досудового розслідування докази на даний час можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке йому інкримінується.

Таким чином, наявні у матеріалах провадження докази у своїй сукупності є достатніми для висновку, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Разом із цим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявність у діях ОСОБА_7 вини у вчиненні злочину, оскільки питання винуватості у судовому порядку вирішується після надходження обвинувального акту до суду.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого в цій частині є обґрунтованими, з чим погоджується і колегія суддів виходячи з наступного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Отже, ризик полягає не в настанні певних негативних для кримінального провадження обставин, а в можливості підозрюваного чи обвинуваченого вчинити спроби на досягнення такого результату. Тому суд має оцінювати існування такої можливості саме на теоретичному рівні відповідно до наявних в провадженні відомостей, передбачених в статті 178 КПК України.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення є особливо тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років із конфіскацією майна, у зв`язку із чим, ураховуючи суворість можливого покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, колегією суддів не здобуто і наявність у ОСОБА_7 стійких соціальних зв`язків, які б були для нього струмуючим фактором від переховування.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що місцем вчинення злочину, який скоєний з поєднанням насильства, є місце проживання потерпілого ОСОБА_12 , у зв`язку із чим, будучі обізнаним про адресу проживання потерпілого, ОСОБА_7 може здійснити на нього певний вплив з метою зміни ним показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного корисливого злочину, скоєного з метою власного збагачення, не працює, суспільно-корисною працею не займається, відомостей про наявність у підозрюваного постійного джерела доходу апеляційному суду не надано, адже, як слідує із матеріалів провадження щодо ОСОБА_7 було проведено службове розслідування за фактом самовільного залишення ним військової частини (а.с. 62-65), що в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших злочинів.

Відтак, на переконання апеляційного суду, встановлені слідчим суддею ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовані та підтверджені.

Доводи сторони захисту про те, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які б могли у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, урахувавши обґрунтованість пред`явленої останньому підозри, наявність вказаних ризиків, а тому законних підстав для скасування ухвали і прийняття нової, відповідно до викладених в апеляційній скарзі доводів захисника, апеляційний суд не убачає.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2025 року, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17 липня 2025 року включно, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4