н/п 1-кп/766/1234/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року м. Херсон

Колегія суддів Херсонського міського суду Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду в м. Херсоні в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченої (in absentia) кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.08.2023 року за № 0000826 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Херсон, громадянки України, заміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину 2018 року народження, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , документованої паспортом громадянина України НОМЕР_1 , виданим Суворовським РВ у м. Херсоні УДМС України в Херсонській області, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуваючої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення.

Громадянка України ОСОБА_4 , не погоджуючись з політикою чинної влади в Україні та підтримуючи входження тимчасово окупованих територій України до складу рф, у невстановлений час але не пізніше 16.06.2022 року, з метою увійти в коло довіри представників окупаційної адміністрації для подальшого незаконного працевлаштування в лавах так званих правоохоронних органів рф, перебуваючи у м. Херсон, більш точне місце не встановлено, прийняла рішення сприяти окупаційній адміністрації та виконувати їх злочинні накази.

З цією метою, ОСОБА_4 16.06.2022 року, більш точний час не встановлено, будучи обізнаною про факт ведення рф агресивної війни проти України, невизнання вказаною державою поширення державного суверенітету України на тимчасово окупованій території України, у тому числі Херсонської області, з метою встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань, окупаційної адміністрації держави-агресора, співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями та окупаційною адміністрацією, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, які за результатом їх реалізації завдадуть шкоди суверенітету, територіальній цілісності та недоторканності України, перебуваючи у м. Херсоні, більш точне місце не встановлено, погодилась на пропозицію невстановлених осіб, які входили до складу так званої «Херсонської військово-цивільної адміністрації рф» та зайняла посаду у незаконному правоохоронному органі так званому «ГИБДД главного управления министерства внутрених дел Херсонской области».

В подальшому, 16.06.2022 року ОСОБА_4 , перебуваючи на тимчасово окупованій території Херсонської області, зокрема, на території Херсонської міської територіальної громади, добровільно зайняла посаду «инспектор отдела административной практики и профилактической роботы управления ГИБДД» в незаконному правоохоронному органі «главное управление министерства внутрених дел Херсонской области».

За таких обставин, ОСОБА_4 , будучи громадянкою України, 16.06.2022 року добровільно займала посаду «инспектор отдела административной практики і профилактической роботы управления государственной инспекции безопасности дорожного движения» у незаконному правоохоронному органі «главное управление министерства внутрених дел Херсонской области», створеному окупаційною адміністрацією рф на тимчасово окупованій території Херсонської області, та перебуваючи на вказаній посаді, виконувала рішення окупаційної адміністрації, спрямовані на встановлення та утвердження тимчасової окупації державою - агресором частини території України, а саме в Херсонській області.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 7 ст. 111-1 КК України, як добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

II. Застосовані судом правові процедури. Спеціальне судове провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia).

З урахуванням того, що судовий розгляд здійснювався за відсутності обвинуваченої, дотримання процедур, встановлених процесуальним законом для такого розгляду, суд вважає за необхідне мотивувати окремо.

Процедура заочного судового розгляду не є деталізованою процесуальним законом, не має тривалої історії застосування у судовій практиці, а тому суд виходив із загальних засад кримінального провадження.

До загальних засад кримінального провадження, зокрема, відносяться: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження доказів.

При цьому зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним уст. 7 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених законом та нормами міжнародного права.

Так, змістом абз. 1 ч. 3 ст.323 КПК України передбачено, що судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

Згідно положень ч. 2 ст. 297-1 КПК України вбачається, що серед переліку злочинів, щодо яких може здійснюватися спеціальне досудове розслідування, наявне посилання на ст.111-1, за яким висунуто обвинувачення ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1,2 ст.135 КПК України особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком; здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

У відповідності до положень ч. 8 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної ВР України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, надійшов до Херсонського міського суду Херсонської області для розгляду по суті 25.04.2024 року, на підставі ухвали Верховного Суду від 16.04.2024 року, якою кримінальне провадження № 0000826 за обвинуваченням ОСОБА_4 було направлено з Шевченківського районного суду м. Києва.

Ухвалою суду від 26.04.2023 року було призначено підготовче судове засідання.

Судом від призначення обвинувального акту до підготовчого судового засідання та до ухвалення рішення про проведення спеціального судового розгляду за відсутності обвинуваченої, було проведено судові засідання: 06.06.2024 року, 17.07.2024 року, 31.07.2024 року та 08.08.2024 року та 18.09.2024 року.

12.07.2024 року та 12.09.2024 року в газеті «Урядовий кур`єр» № 141 (7801) та № 185 (7845), яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, опубліковано оголошення із повісткою про виклик до суду ОСОБА_4 у підготовчі судові засідання.

Повідомлення про виклик до суду ОСОБА_4 були розміщені на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області та сайті Офісу Генерального прокурора.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.09.2024 року задоволено клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 та ухвалою суду від 07.10.2024 року призначено судовий розгляд.

На виконання зазначених положень процесуального закону, повідомлення про виклик обвинуваченої ОСОБА_4 до призначених судових засідань були опубліковані та оприлюднені у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме: у газеті «Урядовий кур`єр» та на сайті Офісу Генерального прокурора.

Також, повідомлення про виклик до суду ОСОБА_4 були завчасно опубліковані на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області щодо всіх судових засідань, які призначались у кримінальному провадженні.

Крім того, повістки про усі виклики обвинуваченої ОСОБА_4 до суду направлялися засобами поштового зв`язку за зареєстрованим місцем проживання останньої.

Водночас, незважаючи на наявні у матеріалах провадження докази відсутності ОСОБА_4 протягом тривалого часу на території України, яка підконтрольна законної владі, у органу досудового слідства, прокурора та суду відсутні будь-які відомості щодо адреси можливого проживання або перебування останнього за кордоном для направлення судового повідомлення про виклик в порядку ч. 7 ст. 135 КПК України.

З огляду на наявні матеріали провадження, суд не вбачає будь-яких інших можливостей, які могли б бути використані для повідомлення обвинуваченого, водночас є мотивовані підстави стверджувати, що обвинувачений був обізнаний щодо судового провадження ще на стадії проведення судом підготовчих дій.

Щодо забезпечення права обвинуваченої ОСОБА_4 на захист, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 374 КПК України у разі ухвалення вироку за наслідками кримінального провадження, у якому здійснювалося спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження (in absentia), суд окремо обґрунтовує, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Відповідно до ч.2 ст.47 КПК України захисник зобов`язаний прибувати для участі у виконанні процесуальних дій за участю обвинуваченого. У разі неможливості прибути в призначений строк захисник зобов`язаний завчасно повідомити про таку неможливість та її причини суд, а у разі, якщо він призначений органом (установою), уповноваженим законом на надання безоплатної правової допомоги, - також і цей орган (установу).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.49 КПК України суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника. У цьому провадженні участь захисника є обов`язковою з огляду на положення ч. 1 ст. 52 КПК України, оскільки висунуто обвинувачення у вчиненні особливо тяжких злочинів.

Разом з цим, стосовно ОСОБА_4 здійснювалось спеціальне досудове розслідування, тому відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 52 КПК України участь захисника у цьому кримінальному провадженню є обов`язковою, але з моменту прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно доручення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у м. Києві від 18.03.2023 року №026-260002744 захисником ОСОБА_4 було призначено адвоката ОСОБА_6

18.03.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

18.03.2023 року в газеті «Урядовий кур`єр» № 55 (7453), яка являється засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, опубліковано оголошення про повідомлення про підозру ОСОБА_4 із повістками про виклик останньої до слідчого управління Служби безпеки України на 22.03.2023 року, 23.03.2023 року та 24.03.2023 року на 09 год. 00 хв., для допиту у процесуальному статусі підозрюваної, та проведення процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000211 від 12.05.2022, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Крім того, вказане повідомлення про підозру та повістки про виклик розміщені на веб-сайті Офісу Генерального прокурора у рубриці «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування».

Постановою старшого слідчого в ОВС 1 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України від 31.03.2023 року ОСОБА_4 оголошено у державний та міжнародний розшук.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29.08.2023 року підозрюваній ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28.09.2023 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування (in absentia) кримінального правопорушення за ч. 7 ст. 111-1 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000826 від 16.08.2023 року, стосовно підозрюваної ОСОБА_4 .

Під час підготовчого судового засідання та проведення подальшого спеціального судового провадження даного кримінального провадження, судом у повному обсязі було забезпечено участь захисника в захисті інтересів обвинуваченої.

На виконання вимог ч. 2 ст. 297-5 КПК України копії процесуальних документів направлялись захиснику, який крім того був обізнаний з матеріалами кримінального провадження. Будь-які клопотання від підозрюваної на стадії досудового розслідування та обвинуваченої на стадії судового розгляду на адресу суду не надходили.

Враховуючи наведене та з урахуванням здійснення у даному кримінальному провадженні спеціального досудового розслідування і спеціального судового провадження, суд вважає, що стороною обвинувачення було дотримано всіх можливих передбачених КПК заходів та способів повідомлення ОСОБА_4 , щоб забезпечити останній можливість безпосередньо та через призначеного захисника реалізовувати права підозрюваної на стадії досудового розслідування та обвинуваченої на захист та доступ до правосуддя.

Суд констатує, що всі передбачені КПК України умови для проведення судового розгляду за спеціальною процедурою «in absentia виконані та дотримані у повному обсязі.

III. Позиція сторін та інших учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні вказав на доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, та просив призначити відповідне покарання в межах санкцій вказаної статті у виді позбавлення волі на строк 15 років з позбавленням права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю на строк 15 років та з конфіскацією всього належного їй майна.

У судовому засіданні допит обвинуваченої ОСОБА_4 не здійснювався, через проведення судового розгляду в порядку спеціального судового провадження на підставі ч.3 ст. 323 КПК України (in absentia).

Захисник у своїй промові під час судових дебатів відзначив, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй злочину за ч. 7 ст. 111-1 КК України, на його думку, не доведена. Обвинувачення ґрунтується на доказах, які є сумнівними. Наданні стороною обвинувачення докази та покази свідка є недостатніми для ухвалення обвинувального вироку. Просив ухвалити виправдувальний вирок.

IV. Докази, досліджені судом на підтвердження вини та обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй злочину за ч. 7 ст. 111-1 КК України, за вказаних вище обставин, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості, а саме:

- протоколом огляду мережі Інтернет від 20.06.2022 року з доданими зображеннями (скріншотами), на 11 аркушах, згідно якого оглянуто інтернет-сторінку із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка містить публікацію з назвою «В Херсонской области начали создавать полицию по российскому образцу», у якій зазначається про створення та функціонування поліції на тимчасово окупованій території Херсонської області по зразку рф;

- протоколом огляду мережі Інтернет від 20.06.2022 року з доданими зображеннями (скріншотами), на 5 аркушах, згідно якого оглянуто інтернет-сторінку із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », яка містить публікацію з назвою «В мережу злили список поліцейських-зрадників Херсону», у якій зазначається про створення та функціонування поліції на тимчасово окупованій території Херсонської області по зразку рф, «працевлашування» у вказаному органі колишніх працівників поліції та інших осіб, а також призначення його «керівника» ;

- протоколом огляду мережі Інтернет від 20.06.2022 року з доданими зображеннями (скріншотами), на 3 аркушах, згідно якого оглянута сторінка українського сайту новин «ПРОЧЕРК» та публікація від ІНФОРМАЦІЯ_4 «Поліцію» в окупованій Херсонській області очолив колишній керівник Черкаського УМВС», у якій зазначається про функціонування та призначення на тимчасово окупованій території в м. Херсон керівника поліції ОСОБА_7 , який був колишнім очільником Черкаського УМВС;

- протоколом огляду мережі Інтернет від 20.06.2022 року з доданими зображеннями (скріншотами), на 2 аркушах, згідно якого оглянута сторінка українського сайту за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_5 …», яка містить публікацію з назвою «Погодився працювати у незаконно створеній окупантами «народній міліції» - на Херсонщині експоліцейському повідомлено про підозру», у якій зазначається про притягнення до кримінальної відповідальності колишнього поліцейського за колабораційну діяльність;

- протоколом огляду мережі Інтернет від 20.06.2022 року з доданими зображеннями (скріншотами), на 2 аркушах, згідно якого оглянута сторінка сайту за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_6 …», яка містить публікацію з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_7 », у якій зазначається про утворення структурних підрозділів («отделений» и «управлений») поліції на тимчасово окупованій території Херсонської області по зразку рф та здійснення ними практичної діяльності на вказаній території;

- протоколом обшуку від 25.11.2022 року з доданим DVD-R диском до нього, проведеного за адресою: АДРЕСА_2 , дозвіл на проведення якого надано ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.11.2022 року, в ході якого ОСОБА_8 добровільно видано флеш-носій «Kingston 8 ГБ», на якому містяться відомості щодо діяльності за напрямком кадрового забезпечення «главного управления министерства внутренних дел херсонской области» (накази по особовому складу, списки особового складу з паспортними даними, номерами телефонів, посад, ІПН, штатний розпис, біографічні довідки тощо);

- протоколом огляду від 26.11.2022 року, згідно якого оглянуто вилучений за адресою: АДРЕСА_2 , флеш-носій «Kingston 8 ГБ», та зафіксовано наявність на ньому значного обсягу інформації, яке має доказове значення у кримінальному провадженні, а саме відомості щодо діяльності за напрямком кадрового забезпечення незаконного правоохоронного органу, створеного окупаційною владою рф на тимчасово окупованій території Херсонської області, а саме «ГУМВД по Херсонской области» (накази по особовому складу (призначення, звільнення), списки особового складу з паспортним даними, номерами телефонів, посад, ІПН, штатний розпис, біографічні довідки тощо);

- протоколом огляду речей і документів від 05.04.2023 року, згідно якого оглянуто вилучений за адресою: АДРЕСА_2 , флеш-носій «Kingston 8 ГБ», та зафіксовано наявність на ньому 268 файлів, у тому числі текстові та електронні документи російської федерації, шаблони заяв для подачі документів на оформлення на службу до лав окупаційних правоохоронних органів, накази від керівництва так званого «Главного управления МВД Херсонской области», накази на призначення співробітників, штатні розписи, розстановки співробітників по відділах та інше, в тому числі містять файли з назвами «Сотрудники ГУ МВД СОСТОЯНИЕМ НА 22.07.2022 последняя редакция!!!!.хlsх», «данные сотрудников на 1.08.хlsх», «сотрудники на 10.08 нов.хlsх», «сотрудники на 5.09.хlsх»,, в яких значиться ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з зазначенням її персональних даних та займаної посади «инспектор отдела административной практики и профилактической работи управления ГИБДД ГУ МВД», а також наказ №10 л/c від 16.06.2022 про призначення ОСОБА_4 на вказану посаду;

- копією документу, складеного російською мовою із назвою: «ПРИКАЗ по личному составу от «16.06.2022» №10 л/с начальник ГУ МВД Херсонской области генерал-майор полиции ОСОБА_9 » наступного змісту в частині призначення ОСОБА_4 : «В целях нормализации криминогенной обстановки, обеспечения законности и правопорядка на територии Херсонской области, назначить: ОСОБА_10 на должность временно исполняющего обязаности инспектора отдела административной практики и профилактической работы управления ГИБДД Главного управления МВД Херсонской области с 16.06.2022. Основание: заявление ОСОБА_4 от 09.06.2022»;

- протоколом огляду мережі Інтернет від 24.01.2023 року з доданим DVD-R диском до нього та зображеннями (скріншотами), на 14 аркушах, згідно якого оглянуто інтернет-сторінки сайтів за посиланнями «https://www.zr.ru/content/news…», «https://ria.ru/…», «https://eadaily/com/ru/news/2022/08/30…», «https://aif.ru/…», які містять статті «Что происходит в Херсонской области - отчет ГИБДД», «В Херсонской области заработало третье подразделение ГИБДД», «Взорван начальник дежурной части ГИБДД Херсонской области вместе со своей семьей», «В Херсонской области заработало выездное подразделение ГИБДД», а також телеграм-канал «ГУ МВД в Херсонской области» за посиланням «https://t.me/police_kherson_press» з інформацією, що підтверджує здійснення на тимчасово окупованій території Херсонської області практичної діяльності незаконним правоохоронним органом «ГИБДД ГУ МВД Херсонской области»;

- протоколом огляду від 17.11.2022 року з додатками, проведеного в адміністративній будівлі Херсонського районного управління поліції, що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Маяковського, буд. 10, під час якого виявлено та вилучено документи, що стосуються діяльності окупаційного правоохоронного органу «ГИБДД г. Херсона УГИБДД ГУ МВД Херсонской области» (відомості ознайомлення особового складу з посадовими інструкціями, відомчими положеннями тощо, розстановки нарядів та інші службові документи), які містять дані щодо роботи у вказаному органі ОСОБА_4 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.08.2023 року за участі свідка ОСОБА_11 , під час якого свідок за сукупністю ознак зовнішності: віку, статури, обличчя, кольору волосся тощо, впізнав під фотозображенням №3 ОСОБА_4 як особу, яка працювала на посаді інспектора в незаконно створеному органі «ГИБДД ГУ МВД в Херсонской области» в адміністративній практиці та постійно перебувала в приміщенні за адресою: м. Херсон, просп. Адмірала Сенявіна.

Також вина обвинуваченої ОСОБА_4 підтверджуюся показами свідка ОСОБА_11 , допитаного в ході судового засідання, який під час його допиту показав, що в 2022 році, в період тимчасової окупації міста Херсон, він працював садівником в так званому «ГИБДД», яке знаходилося по вул. Сенявіна в м. Херсоні. ОСОБА_4 працювала інспектором в адміністративному відділі, в якому працювали п`ять осіб жіночої статі. Зустрічав і особисто бачив ОСОБА_4 в курилці, а також носив їй квіти в кабінет, який був розташований на першому поверсі. Також свідок зазначив, що під час досудового розслідування з ним проводили впізнання по фото, на якому він впізнав ОСОБА_4 .

V. Оцінка доказів. Мотиви суду щодо висунутого обвинувачення.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява № 39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011 року) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірланд проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), n. 161, заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Суд не покладає в обґрунтування даного вироку в якості доказів вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, матеріали та процесуальні документи, що надані стороною обвинувачення, оскільки за своїм змістом вказані документи не містять ознак доказів, що мають значення для вирішення кримінального провадження, а лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та належними процесуальними особами, а також характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також в сукупності з показаннями свідків, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Допитаний у судовому засіданні свідок надавав свої показання добровільно, без будь-якого стороннього примусу, будучи приведеним судом до присяги та попереджений про можливі негативні наслідки в разі надання неправдивих показань.

Крім того, у судовому засіданні встановлено, що неприязних відносин, між свідком сторони обвинувачення та обвинуваченою ОСОБА_4 не було, що свідчить про відсутність у свідка будь-яких підстав для спотворення вказаних ним подій, шляхом надання неправдивих показань.

За викладених підстав суд дійшов до висновку, що стороною обвинувачення надано достатньо доказів винуватості обвинуваченої ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України в об`ємі пред`явленого обвинувачення, надані докази суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України, будь-яких порушень вимог діючого законодавства під час руху кримінального провадження не встановлено.

Під час судового слідства не встановлено обставин, на підтвердження того, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 вчинено під фізичним чи психологічним примусом.

Аналізуючи, чи наявна у діях обвинуваченої ОСОБА_4 ознака добровільності, суд враховує постанову Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №638/5446/22, провадження №51-4092км23, відповідно до якої зазначено, що в кримінальному праві добровільним вважається діяння, яке вчинено при можливості вибрати декілька варіантів поведінки, з урахуванням сукупності обставин, які можуть виключати кримінальну протиправність за приписами статей 39, 40 КК України.

Зміст досліджених судом доказів, а також показів свідка, допитаного в судовому засіданні, дає підстави стверджувати, що обвинувачена ОСОБА_4 будучи громадянкою України, з власної ініціативи, перебуваючи на тимчасового окупованій території України за місцем свого проживання у м. Херсоні зайняла посаду у незаконно створеному правоохоронному органі окупаційної влади російської федерації - добровільно, що обумовлено її позитивним ставленням до окупаційної влади, при цьому ОСОБА_4 мала вибір та можливість відмовитись від дій, які є кримінально-караними.

За викладених обставин, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, суд, оцінивши сукупність зібраних доказів, які є належними та допустимими, узгоджуються між собою, ставити їх під сумнів підстав немає та доводять факт вчинення обвинуваченою протиправних дій, а також за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення та кваліфікація її дій за ч. 7 ст. 111-1 КК України, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і доведена поза розумним сумнівом у повному обсязі.

VІ. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

Обставини, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, судом не встановлені.

Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, суд враховує вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

VІІ. Мотиви призначення покарання

Згідно зі ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Призначаючи обвинуваченій покарання, суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації.

Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що вона є громадянкою України, має зареєстроване місце проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, заміжня, має на утриманні малолітню дитину.

При обранні виду та розміру покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, сукупність усіх характеризуючих обвинувачену даних, характер, ступінь її суспільної небезпеки.

Враховуючи підвищену суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченою злочину в тому числі проти основ національної безпеки України в умовах воєнного стану, яка посягає на захист життєво важливих інтересів громадян, суспільства та держави, на її суверенітет, територіальну цілісність, недоторканість та обороноздатність, а також на суспільні відносини, які забезпечують саме існування України як суверенної, незалежної, демократичної і правової держави та дані про особу винної, відсутність обставин, що пом`якшують та наявність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_4 можливо лише в умовах ізоляції її від суспільства.

Конкретні обставини кримінального провадження та наведені дані про особу обвинуваченої, дають підстави для призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком у межах санкції встановленої ч. 7 ст. 111-1 КК України, з позбавленням права обіймати будь-які посади в правоохоронних органах, а також органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування та займатися діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг та з конфіскацією всього належного їй майна, й водночас указує на неможливість досягнення мети покарання шляхом застосування більш м`якого, оскільки є винятково високий ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину й особи винної.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

VІІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29.08.2023 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який до затримання ОСОБА_4 та приведення вироку до виконання, суд вважає за доцільне залишити без змін.

Заходи забезпечення кримінального провадження у види арешту майна не застосовувались.

Кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду не завдано, цивільний позов не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати на залучення експертів під час досудового розслідування відсутні.

Керуючись ст. ст.124, 369-371, 373-374, 381-382 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 14 (чотирнадцять) років з позбавленням права обіймати будь-які посади в правоохоронних органах, а також органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування та займатися діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг на строк 15 (п`ятнадцять) років та з конфіскацією всього належного їй майна.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.08.2023 року - залишити без змін, до затримання ОСОБА_4 та приведення вироку до виконання.

Початок строку відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 , рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з дня її фактичного затримання.

Строк додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати будь-які посади в правоохоронних органах, а також органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування та займатися діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг, рахувати з моменту відбуття ОСОБА_4 основного покарання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та захиснику обвинуваченого, якому вручались всі процесуальні рішення у цьому провадженні на підставі ч. 2 ст. 297-5 КПК України, та з урахуванням положень ч. 4 ст. 46 КПК України про те, що захисник користується процесуальними правами обвинуваченого, захист якого він здійснює.

Повідомлення про ухвалений вирок опублікувати на офіційному веб-сайті суду, в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3