Справа № 357/6180/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.05.2025 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, кримінальне провадження за № 0000239, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.03.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миронівка Київської області, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, не депутата, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.12.2019 за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі строком на 5 років, 03.05.2024 звільнений умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 19 днів,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

УСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту Закон), якою передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 (далі по тексту Перелік), в тому числі і «метадону» (фенадону), включеного до таблиці 2 вказаного Переліку, допускається для використання у медичній практиці за призначенням лікаря, а також у цілях, передбачених статтями 19, 20 та 23 цього Закону, а саме: використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст. 19 Закону); - діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 20 Закону); використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у ветеринарній медицині (ст. 23 Закону).

Однак в порушення вищевказаних вимог чинного законодавства, ОСОБА_2 27.03.2025 приблизно о 16:00 год., перебуваючи по вулиці Героїв Небесної Сотні в місті Біла Церква Київської області, на земельній ділянці незаконно придбав-знайшов два згортки фольги із вмістом кристалічної речовини білого кольору, ззовні схожої на наркотичний засіб «метадон» (фенадон).

Оглянувши згортки зі знайденою речовиною, ОСОБА_2 пересвідчився за зовнішніми ознаками, що дана речовина є наркотичним засобом, а саме - «метадоном» (фенадоном), оскільки в минулому мав досвід її вживання, після чого поклав їх до кишені своїх штанів та почав незаконно зберігати при собі для власного вживання без мети збуту.

В подальшому, 27.03.2025 в період часу з 16 год. 35 хв. по 16 год. 41 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи поблизу будинку № 17, що по вулиці Героїв Небесної Сотні у місті Біла Церква Київської області, у ході проведення огляду місця події добровільно видав працівникам поліції два згортки фольги із вмістом кристалічної речовини білого кольору, в яких виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон» (фенадон). Загальна маса «метадону» (фенадону) в речовинах становить 0,366 г, який ОСОБА_2 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів і охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Положеннями ч. 2 та ч. 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Прокурор надіслав до суду обвинувальний акт з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_2 , складену в присутності захисника - адвоката ОСОБА_3 , в якій ОСОБА_2 зазначає про те, що беззаперечно визнає винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинам та згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності у спрощеному провадженні.

Також, у вказаній заяві ОСОБА_2 зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

У даній заяві захисником ОСОБА_3 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності.

Положеннями ч. 2 та ч. 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, його заяву, в якій він зазначає, що беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, згоден із встановленими під час дізнання обставинами, згоден з розглядом обвинувального акту в спрощеному порядку, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному ст. 381-382 КПК України

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалось.

Суд відповідно до вимог ст. 382 ч. 2 КПК України визнає встановленим, що органом досудового розслідування встановлені обставини вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_4 , обставини вчинення кримінального поступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України не оспорює, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_2 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України доведена повністю поза розумним сумнівом.

Суд дії ОСОБА_2 кваліфікує за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання ОСОБА_2 , суд, відповідно до ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України, є кримінальним проступком.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_2 неодружений, непрацюючий, має місце реєстрації та проживання, отримує медичну допомогу у лікаря-нарколога з приводу синдрому залежності від опіоїдів з 2024 року, медичну допомогу у лікаря-психіатра не отримує, на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, після умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі 03.05.2024 на 1 рік 2 місяці 19 днів на шлях виправлення не став і 27.03.2025 вчинив нове кримінальне правопорушення під час умовно-дострокового звільнення.

З урахуванням всіх обставин справи, ступеня тяжкості, обставини вчиненого кримінального проступку, і даних про особу обвинуваченого, пом`якшуючої його покарання обставини та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_2 неможливе без ізоляції його від суспільства, тому йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі у розмірі, наближеному до середнього.

Вказаний вид покарання, за глибоким переконанням суду є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_2 та відповідатиме цілям покарання.

Поряд з цим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.12.2019 ОСОБА_2 був засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. Відповідно до довідки про звільнення серії ХАР № 02345, виданої ДУ «Покровська виправна колонія (№17)» від 03.05.2024 засуджений ОСОБА_2 відбував покарання в установах Державної кримінально- виконавчої служби на підставі вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.12.2019 за ст. 185 ч. 3 КК України строком 5 років позбавлення волі з 13.07.2020 по 03.05.20204, та звільнений на підставі ухвали Балаклійського районного суду Харківської області від 24.04.2024 згідно ст. 81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 19 днів.

У цьому кримінальному провадженні судом встановлено, що ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення 27.03.2025, тобто протягом невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Частиною 4 ст. 81 КК України визначено, що у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком (ч. 4 ст. 71 КК України).

На підставі ч.1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання - обмеження волі переводиться в більш суворий вид покарання - позбавлення волі із розрахунку: два дні обмеження волі відповідають одному дню позбавлення волі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність переведення призначеного покарання за цим вироком з обмеження волі на позбавлення волі.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку.

Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати: частину покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково (статті 81, 107 КК).

Отже, невідбутою частиною покарання ОСОБА_2 за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.12.2019 є 1 рік 2 місяці 19 днів.

Таким чином, на підставі ч.1 та ч.4 ст.71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, слід частково приєднати невідбуте покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.12.2019 та з урахуванням ч.1 ст.72 КК України, остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у вигляді позбавлення волі.

Суд переконаний, що визначена ним вид і міра покарання, є необхідною і достатньою для можливого виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень. Таке покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності з урахуванням того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи), а також призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Згідно зі ст. 124 КПК України процесуальні витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні від 06.12.2024 № СЕ-19/111-25/19175-НЗПРАП в розмірі 3 183,60 гривень, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_2 .

Долю речових доказів вирішити згідно зі ст. 100 КПК України.

В ході досудового розслідування стосовно ОСОБА_2 запобіжний захід не застосовувався.

На підставі викладеного та керуючись ст. 100, 124, 301, 302, 368-374, 381- 382, 394 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.71, ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.12.2019 і остаточно визначити ОСОБА_2 покарання у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_2 , до набрання вироком законної сили не обирати.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_2 обчислювати з моменту його фактичного затримання.

Речовий доказ: кристалічні речовини білого кольору, які містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон), загальною масою 0.366 г та сильнодіючий лікарський засіб дифенгідрамін (димедрол), загальною масою 0.222 г, які поміщено до спеціального пакету № 0005488, який згідно квитанції № 459 від 02.01.2025 передано на зберігання до камери схову Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області після набрання вироком законної сили знищити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави витрати на проведення експертизи у розмірі 3 183,60 гривень (три тисячі сто вісімдесят три гривні шістдесят копійок).

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному проваджені не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України - вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суддя ОСОБА_5