Єдиний унікальний номер справи 185/3349/25
Провадження № 1-кп/185/956/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в період воєнного стану кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000060 від 05 березня 2025 року, з обвинувальним актом та угодою про примирення за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середньо-технічну освіту, пенсіонера, одруженого, маючого на утриманні ОСОБА_4 , 2010 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

24 лютого 2025 року, приблизно з 22 години 30 хвилин (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_3 знаходився за адресою АДРЕСА_1 , де між ним та його дружиною, ОСОБА_3 , виник словесний конфлікт на побутовому ґрунті.

Цього ж дня, приблизно о 23 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 зайшов до спальної кімнати будинку АДРЕСА_1 , де в той час перебувала потерпіла ОСОБА_3 спільно з дитиною, ОСОБА_4 , та продовжив словесний конфлікт з потерпілою.

В ході сварки у ОСОБА_3 раптово виник протиправний намір, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , та, достовірно усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень останній, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння, ОСОБА_3 , 25 лютого 2025 року, приблизно об 00 годин 00 хвилин (більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено), реагуючи на попередження потерпілої про виклик поліції, підійшов до потерпілої ОСОБА_3 , яка знаходилась в положенні сидячи на дивані, вихватив у неї з рук її мобільний телефон та з силою кинув його в потерпілу, потрапивши тим самим в область лоба ОСОБА_3 , після чого, продовжуючи мету спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , наніс потерпілій серію ударів правою рукою, а саме один удар в область лівого ока, один удар в область голови зліва та один удар в область грудної клітини ОСОБА_3 , тим самим завдавши останній тілесні ушкодження.

Своїми протиправними діями ОСОБА_3 , 25 лютого 2025 року, приблизно об 00 годин 00хвилин (більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено), знаходячись в приміщенні спальної кімнати, розташованої в будинку АДРЕСА_1 , спричинив потерпілій ОСОБА_3 , тілесні ушкодження у вигляді гематом волосистої частини голови, синця лівої надбрівної дуги біля внутрішнього та зовнішнього кута з розповсюдженням на верхню повіку, з подальшим розповсюдженням на нижню повіку лівого ока, які утворились по ударному механізму від дії тупих твердих предметів (предмету), з місцем прикладання діючої сили у вищезазначені області, та за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

27 березня 2025 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_3 була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України, яка була надана в підготовче судове засідання разом з обвинувальним актом.

Згідно даної угоди сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, у вчиненому щиро розкаявся. Пояснив суду, що угоду він укладав добровільно і наслідки укладання й затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі, просив затвердити зазначену угоду.

Потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що вона розуміє характер обвинувачення щодо обвинуваченого, вид покарання, який буде застосовано до обвинуваченого в разі затвердження угоди. Угоду про примирення вона укладала добровільно. Просила суд затвердити укладену між нею та обвинуваченим угоду про примирення та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про примирення.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінального проступку.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_3 розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для потерпілої, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 та 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст. 474 КПК України.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що у разі невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України прокурор чи потерпіла має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду

з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що укладена угода відповідає вимогам КПК України та КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін по справі та інших осіб.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення укладеної між потерпілою ОСОБА_3 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_3 від 27 березня 2025 року і призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Міра запобіжного заходу обвинуваченомуОСОБА_3 не обиралась та до набрання вироком законної чинності не обирається.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 27 березня 2025 року укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_3 .

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної чинності не обирати.

Речові докази: DVD-R диск, який приєднано до матеріалів кримінального провадження, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення

угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та потерпілій.

Суддя: ОСОБА_1