Слобідський районний суд міста Харкова
Номер провадження № 1-кп/641/666/2025 Справа № 641/3935/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова колегією у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.02.2024 за №0000269 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харкова, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України,

установив:

На розгляді Слобідського районного суду міста Харкова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення в якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.02.2024 за №0000269, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 . Прокурор послався на наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що обвинувачений може: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого і особливо тяжкого злочинів, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, зокрема на території Російської Федерації чи тимчасово окупованих частинах території України; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема, засоби зв`язку та передачі інформації представнику спецслужб РФ, використані в ході протиправної діяльності сім-карти, мобільні пристрої та ін.; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Строк дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 03 серпня 2025 року.

Обвинувачений ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечував, вказав, що усі докази за кримінальним провадженням вже перебувають у сторони обвинувачення, що унеможливлює їх знищення обвинуваченим.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 з доводами, викладеними в клопотанні, не погодився. Зазначив, що клопотання не відповідає вимогам щодо нього, оскільки не містить посилання на матеріали, що підтверджують викладені в ньому обставин. Вважав доводи прокурора про наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, необґрунтованими, посилаючись на відсутність можливості у обвинуваченого переховуватись, оскільки він досяг віку військовозобов`язаного, а тому не може виїхати за межі України. Крім того зазначив, що вже відбулися усі обшуки в рамках даного кримінального провадження, в ході яких було вилучене та арештовано майно, яке має значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а тому відсутні і ризики, визначені п.2 ч.1 ст.177 КПК України. Просив застосувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Колегія суддів, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження, дійшла таких висновків.

Беручи до уваги, що ухвала Слобідського районного суду міста Харкова від 05.06.2025 про продовження стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 03.08.2025 судове провадження не розпочато, прокурором подане відповідне клопотання, колегія суддів вважає за необхідне розглянути питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень-злочинів свідчить про його підвищену суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

При цьому суд зазначає, що сама тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Оцінюючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 у випадку визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, у яких він обвинувачується, колегія суддів враховує реальну можливість переховування обвинуваченого від суду (п.1), обвинувачений може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, або вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі проти основ національної безпеки України (п.5).

Ці факти встановлені ухвалами слідчих суддів при обранні та продовженні заходу забезпечення у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , і у суду відсутні відомості, що дані ризики на даний час відпали або зменшились.

Продовження існування вказаних ризиків виключає підстави для скасування чи зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Водночас, колегія суддів зауважує, що прокурор не довів існування ризиків, визначених п.2 ч.1 ст.177 КПК України, та вважає відповідні заперечення сторони захисту слушними.

Колегією суддів враховано аргументи, які наводив захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , проте в даному конкретному випадку колегія суддів дійшла переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі. Обставини, що підтверджують існування ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України на час розгляду клопотання не змінилися, стороною захисту протилежне не доведено.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України.

Частиною 6 статті 176 КПК України встановлено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому продовжено по теперішній час.

Вказана норма, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому особливо тяжкого злочину за ч.2 ст.111 КК України, та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не дозволяє застосувати до підозрюваного інший, ніж тримання під вартою, запобіжний захід, отже клопотання сторони обвинувачення має бути задоволене. За таких обставин колегія судів вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 днів.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Враховуючи особу обвинуваченого та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , положення ст. 177 та ст. 178 КПК України, з огляду на те, що обвинуваченому інкримінується вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, об`єктом якого є посягання на національну безпеку України в умовах воєнного стану, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для визначення застави.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 197, 201, 331, 369, 372, 395 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на строк 60 днів, до 21 вересня 2025 року включно.

Копію ухвали направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали в частині продовження строку запобіжного заходу встановити до 21 вересня 2025 року включно.

Відкласти підготовче судове засідання на 03 вересня 2025 об 13 год. 30 хв.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню.

На ухвалу суду першої інстанції в частині оскарження продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3