Справа № 172/866/22
Провадження № 1-кп/191/230/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року м. Синельникове

Колегія суддів Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000080 від 15.03.2022, відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Новопсков Новопсковського району Луганської області, громадянина України, з вищою освітою, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Луганській області № 205 о/с від 13.05.2021 ОСОБА_7 призначено на посаду старшого інспектора сектору ювенальної превенції відділу ювенальної превенції Старобільського районного управління поліції ГУНП в Луганській області (далі - Старобільський РУП ГУНП в Луганській області).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», правоохоронними органами окрім інших є органи Національної поліції.

Таким чином, ОСОБА_7 є працівником правоохоронного органу.

Згідно ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Згідно ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний:

1)неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2)професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4)надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5)зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що

унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній

посаді.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_7 присягнув на вірність Українському народові та зобов`язався, усвідомлюючи свою високу відповідальність, вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Водночас ОСОБА_7 складеної ним присяги не дотримався та в умовах, коли Український народ героїчно протистоїть російському агресору, у порушення вимог ст. ст. 1, 2, 17 Конституції України, ст. ст. 2, 63 Закону України «Про Національну поліцію», зрадив українській державі та всьому Українському народові, вчинивши злочин проти основ національної безпеки України за наступних обставин.

Так, 24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

У березні - квітні 2014 року в м. Луганськ та інших населених пунктах Луганської області розпочалася збройна агресія Російської Федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Луганської області та порушення територіальної цілісності України.

В окремих містах та районах Луганської області всупереч законодавству України 11 травня 2014 року проведено незаконний референдум з питання «Про підтримку акту про державну самостійність Луганської народної республіки», за результатами якого 12.05.2014 проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення «Луганська народна республіка» (далі - «лнр»).

З метою забезпечення діяльності самопроголошеної «лнр» представниками Російської Федерації з числа своїх громадян та місцевого населення Луганської області сформовані підрозділи політичного (так звані «органи державної влади «лнр») та силового блоків (до складу яких увійшли представники так званих правоохоронних органів та незаконних збройних формувань), які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні стосунки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Луганської області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, Російської Федерації на території Луганської області так званої «лнр», які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України та бюджетні установи, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014, припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.

Так, 24.02.2022 року військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглась на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.

14 березня 2022 року Указом Президента України № 133/2022 продовжений строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

18 квітня 2022 року Указом Президента України № 259/2022 продовжений строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

17 травня 2022 року Указом Президента України № 341/2022 продовжений строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

З початку березня 2022 року військовослужбовці ЗС РФ, шляхом збройної агресії, спільно з представниками так званої «лнр», які є частиною окупаційної адміністрації РФ, здійснили тимчасову окупацію території смт Новопсков Старобільського району Луганської області, де розташовані державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та інші об`єкти та інфраструктури України.

Так, з березня 2022 року (більш точна дата та час під час судового слідства не встановлені) ОСОБА_7 , перебуваючи на території смт. Новопсков Старобільського району Луганської області, яка з березня 2022 року тимчасово окупована ЗС країни-агресора РФ, будучи громадянином України та працівником правоохоронного органу - старшим інспектором сектору ювенальної превенції відділу ювенальної превенції Старобільського РУП ГУНП в Луганській області, діючи умисно та добровільно, зустрівся з представниками так званої «лнр», що є частиною окупаційної адміністрації країни-агресора РФ, які запропонували йому безперешкодно перейти на сторону окупанта, тобто на бік ворога України у воєнний час, та здійснювати подальшу «службу» у одному із структурних підрозділів «Міністерства внутрішніх справ лнр» (далі - «МВС лнр») окупаційної адміністрації РФ.

Далі ОСОБА_7 , діючи умисно та усвідомлюючи протиправність своїх дій, добровільно надав згоду представникам так званої «лнр», що є частиною окупаційної адміністрації країни-агресора РФ, на свій безперешкодний вступ до незаконно створеного структурного підрозділу «МВС лнр», а саме так званого «Новопсковського районного відділу внутрішніх справ МВС лнр» (мовою оригіналу - «Новопсковского РОВД МВД ЛНР», далі - «Новопсковський РВВС МВС лнр»), роботу якого організовано в незаконно захоплених адміністративних будівлях відділу поліції № 1 Старобільського РУП ГУНП в Луганській області, розташованих за адресою: смт. Новопсков Луганської області, вул. Слобожанська буд. 20, тобто ОСОБА_7 таким чином перейшов на бік ворога, усвідомлюючи при цьому те, що в період триваючого збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, вказане шкодить суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Після чого, ОСОБА_7 розпочав свою «службу» у вказаному структурному підрозділі так званого «МВС лнр» окупаційної адміністрації РФ - «Новопсковському РВВС МВС лнр», завдаючи шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні державної зради, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.11.2023 року постановлено здійснювати спеціальне судове провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 (in absentia), який показань суду не надавав та будь-яких клопотань від останнього на адресу суду також не надходило.

Водночас, розгляд кримінального провадження здійснювався за обов`язковою участю захисника адвоката ОСОБА_6 , який був забезпечений державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги .

Захисник обвинуваченого здійснював активні дії, спрямовані на захист обвинуваченого, приймав участь у дослідженні доказів, виступав у дебатах.

З моменту направлення до суду обвинувального акту процесуальні права обвинуваченого ОСОБА_7 були дотримані стороною обвинувачення та прийнято усіх вичерпних заходів для забезпечення його прав. Зокрема, захист обвинуваченого здійснює адвокат, який брав участь як під час досудового розслідування, так і в суді, повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_7 (враховуючи, що з 24.02.2022 року АТ «Укрпошта» припинено приймання всіх видів міжнародних поштових відправлень призначенням до РФ, а також поштових відправлень до тимчасово окупованої території), інформація про процесуальні документи надсилались судом та публікувались відповідно до вимог ст.135, 323 КПК України через засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження , а саме в газеті «Урядовий кур`єр», на офіційних сайтах офісу Генерального прокурора України та Судової влади.

Судова колегія вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_7 , який в свою чергу повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчить про його наміри від ухилення від кримінальної відповідальності.

В той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_7 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнього його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п.«g» п.3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що стороною обвинувачення та судом вживалися достатні заходи щодо дотримання прав обвинуваченого ОСОБА_7 на захист та доступ до правосуддя, з урахуванням здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження.

Дослідивши наявні у провадженні докази, допитавши свідків сторони обвинувачення, судова колегія дійшла висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, за обставин, встановлених судом, доведена повністю і підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, які відповідають вимогам передбаченим ст.ст. 85-87 КПК України, та які узгоджуються між собою, перевірених та оцінених у їх сукупності судом безпосередньо в судовому засіданні, а саме:

-наданими в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_8 , яка пояснила, що на даний час перебуває на посаді інспектора сектора протидії домашньому насильству Подільського РУП в м. Києві. Раніше з обвинуваченим мала робочі відносини, оскільки в період 2021 2022 р.р. проходила стажування в Новопсковському ВП Луганської області, де ОСОБА_7 перебував на посаді дільничного. В подальшому, коли Новопсковський ВП увійшов до складу Старобільського РУП, ОСОБА_7 зайняв посаду в секторі ювенальної превенції. Після тимчасової окупації смт. Новопсков від свого знайомого їй стало відомо, що ОСОБА_7 зайняв посаду в Новопсковському РОВД т.зв. «лнр». Вона переглядала відео, на якому було зафіксовано як в приміщенні, де була символіка «лнр» російський прапор, працівники Новопсковського відділу поліції, серед яких в правому ряду стояв і ОСОБА_7 в камуфляжній формі з шевронами з двома шаблями, що відноситься до символіки ЛНР, приймали присягу на вірність народу т.зв. «лнр». Вважає, що ОСОБА_7 мав можливість виїхати з тимчасово окупованої території;

-наданими в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_9 , яка пояснила, що працює у ВП № 1 Старобільського РУП ГУНП в Луганській області. З обвинуваченим мала робочі відносини, а саме, працювала з ним в Новопсковському ВП оперуповноваженою з липня 2020 року й до моменту окупації. 03.03.2022 року територію ОСОБА_10 було окуповано, тому за вказівкою керівника вони виїжджали до м. Дніпра, а саме, у Вайбері в групі їхніх співробітників писали, що відділ захоплено, потрібно виїжджати. Їй відомо, що інші співробітники телефонували ОСОБА_7 з приводу виїзду, але він не виїжджав з ними до Дніпра. На відео бачила чоловіків у форменому одязі з символікою т.зв. ЛНР, які приймали присягу в приміщенні актової зали т.зв. МВД «лнр», де з ними знаходився і ОСОБА_7 у такій же формі. Також їй відомо, що ОСОБА_7 , перебуваючи на тимчасово окупованій території Новопскова, виїжджав на виклик для фіксації смерті чоловіка, який знаходився в будинку. На цьому будинку була камера відеоспостереження, тому вона бачила, що ОСОБА_7 виїжджав на цей виклик як працівник окупаційної влади, оскільки був у форменому одязі з шевронами, на яких малися написи «МВД лнр»;

-повідомленням ГУНП в Луганській області про виявлення кримінального правопорушення, а саме, працівниками поліції ГУНП в Луганській області спільно з працівниками Луганського управління ДВБ НП України була отримана інформація, що старший інспектор сектору ювенальної превенції відділу превенції № 1 Старобільського РУП лейтенант поліції ОСОБА_7 перейшов на бік незаконних збройних формувань «лнр» (т.3 а.с. 2-3);

-витягом з наказу ГУ НП в Луганській області від 13.05.2021 року № 205 о/с «По особовому складу», згідно якого призначено по Старобільському районному управлінню поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 старшим інспектором сектору ювенальної превенції відділу превенції Старобільського районного управління поліції ГУНП в Луганській області, на підставі його рапорту від 05.03.2021 року. Згідно послужного списку 30.04.2020 року за наказом НПУ № 440 о/с присвоєно звання «лейтенант поліції» (т. 3 а. с. 18);

-паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим 15 червня 2013 року Новопсковським РВ УДМС України в Луганській області, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким підтверджено його належність до громадянства України (т. 3 а. с. 19 22);

-висновком про результати службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни працівником поліції ГУНП в Луганській області інспектором сектору ювенальної превенції відділу превенції лейтенантом поліції ОСОБА_7 , що виразилося у невиконанні завдань покладених на органи Національної поліції України під час дії воєнного стану в державі (т. 3 а. с. 25-36);

-наказом ГУНП в Луганській області № 1152 від 13.06.2022 року, яким старшого інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Старобільського районного управління поліції ГУНП в Луганській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 звільнено зі служби в поліції за особисту недисциплінованість, безвідповідальне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, зокрема наказу керівництва ГУНП в Луганській області щодо прибуття поліцейських до місця тимчасової дислокації Головного управління, Присяги поліцейського, що виразилося у невиконанні завдань, покладених на органи Національної поліції України під час дії воєнного стану в державі, що суперечить сутності і призначенню правоохоронних інституцій, підривають авторитет та рівень довіри громадян до поліції (т. 3 а. с. 37);

-протоколом від 04.07.2022 року огляду інформації інтернет-ресурсу, згідно якого встановлено факт зборів громадян у 2014 році з метою проведення референдуму на підтримку т.зв. «лнр», прийняття «акту та декларації про суверенність лнр» на тимчасово окупованій території Луганської області (т. 3 а. с. 46);

-протоколом від 25.07.2022 року огляду інтернет-сторінки телеграм-каналу «МВД лнр», де публікація має назву «правоохранители Новопсковского и Белокуракинского РОВД МВД ЛНР приняли присягу на верность республики и её народу», на якому зображено відділ поліції № 1 Старобільського РУП ГУНП в Луганській області, де працівники відділу приймають присягу на вірність т.зв. «луганській народній республіці» та її народу, оглянутого за участю свідка ОСОБА_9 , яка серед працівників відділу впізнала старшого інспектора з ювенальної превенції Старобільського РУП ГУНП в Луганській області ОСОБА_7 , який на відео стояв перший праворуч у зеленій формі, притаманній одягу окупантам (т. 3 а. с. 56-58);

- протоколом від 25.07.2022 року огляду інтернет-сторінки телеграм-каналу «МВД лнр», де публікація має назву «правоохранители Новопсковского и Белокуракинского РОВД МВД ЛНР приняли присягу на верность республики и её народу», на якому зображено відділ поліції № 1 Старобільського РУП ГУНП в Луганській області, де працівники відділу приймають присягу на вірність т.зв. «луганській народній республіці» та її народу, оглянутого за участю свідка ОСОБА_11 , яка серед працівників відділу впізнала старшого інспектора з ювенальної превенції Старобільського РУП ГУНП в Луганській області ОСОБА_7 , який на відео стояв перший праворуч у зеленій формі, притаманній одягу окупантам (т. 3 а. с. 62-64);

-протоколом від 12.08.2022 року огляду інформації (відеозапису), відповідно до якого оглянуто опубліковану в мережі інтернет публічну інформацію, розміщеної на веб-сторінці з назвою «Министерство внутренних дел Луганской народной республики» від 20.07.2022 року під назвою «правоохранители Новопсковского и Белокуракинского РОВД МВД ЛНР приняли присягу на верность республики и её народу», оглянутого за участю свідка ОСОБА_8 , яка серед інших працівників відділу вказала на фото у четвертому ряді, на якому на передньому плані зображений чоловік у зеленому камуфляжному одязі з шевроном на правій руці, за спиною вказаного чоловіка, на задньому плані у дві шеренги стоять група осіб, одягнені у зелений камуфльований одяг, де свідок зазначила, що на вказаному фото, на задньому плані перший у першому ряді зображений інспектор ювенальної превенції відділу превенції ВП № 1 Старобільського РУП ГУНП в Луганській області ОСОБА_7 . Дане фото має підпис, розташований внизу ліворуч з текстом «Присяга в Новопсковском и Белокуракинском РОВД МВД ЛНР», у верхньому правому краї фото має надпис «20 июля в 17:45» (т. 3 а. с. 72-77);

-протоколом огляду від 17.08.2022 року публікацій інтернет-ресурсів з додатками (Указами Президента України) відповідно до яких підтверджено факт введення, дії та продовження на території України з 24.02.2022 року воєнного стану (т. 3 а. с. 78-100);

-протоколом огляду від 17.08.2022 року публікацій інтернет-ресурсів Єдиного веб-порталу органів виконавчої влади Кабінету Міністрів України, Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, відповідно до якого підтверджено та визначено Перелік тимчасово окупованих територій Луганської області, зокрема Новопсковської селищної територіальної громади Старобільського району ( до складу якої входить смт. Новопсков), внаслідок військових дій рф (т. 3 а. с. 101-116);

-протоколом огляду від 18.08.2022 року інтернет-ресурсу, в ході якого оглянуто опубліковану в мережі інтернет публічну інформацію публікації, розміщеної на інтернет сторінці (сайті) т.зв. «Министерства внутренних дел Луганской народной республики» окупаційної адміністрації РФ щодо створення та роботи так званого мовою оригіналу «Новопсковского районного отдела внутренних дел МВД ЛНР» («Новопсковського РВВС МВС лнр») з місцем розташування в незаконно захоплених адміністративних будівлях ВП № 1 Старобільського РУП ГУНП в Луганській області, розташованих в смт. Новопсков Луганської області (т. 3 а. с. 117-122).

Судова колегія не покладає в обґрунтування даного вироку в якості доказів вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.111 КК України, наступні матеріали та процесуальні документи, що надані стороною обвинувачення, а саме: витяг з ЄРДР від 15.03.2022 року, постанову керівника Другого СВ ТУ ДБР про визначення складу слідчої групи у кримінальному провадженні, постанову про визначення групи прокурорів, доручення слідчого в порядку ст. 40 КПК України про проведення слідчих (розшукових) дій, постанову про визначення (заміну) складу слідчої групи, повідомлення про підозру, постанову про доручення призначення адвоката, постанову про оголошення у розшук, доручення слідчого оперативному підрозділу Луганському ДВБ НП про розшук ОСОБА_7 та повідомлення про організацію розшуку, копію ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу, копію ухвали слідчого судді про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування, постанову про призначення судової портретної експертизи та довідку-рахунок за проведення експертизи, оскільки за своїм змістом та характером вони не містять ознак доказів у розумінні ст. 84, ст. 86 КПК України, а лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та належними посадовими особами.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначений КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Недопустимості доказів згідно вимог ст.ст. 87-89 КПК України судом не встановлено. Порушень вимог КПК України, які б могли спростувати висновки суду під час розгляду справи судом встановлено також не було. Так, судом визнано загальновідомими та такими, що не потребують доказування обставинами те, що станом на момент вчинення злочину, а саме, з початку березня 2022 року військовослужбовці ЗС РФ шляхом збройної агресії спільно з представниками так званої «лнр», які є частиною окупаційної адміністрації РФ, здійснили тимчасову окупацію території смт. Новопсков Старобільського району Луганської області.

У зв`язку з військовою агресією РФ проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан в Україні на 30 діб, період якого в подальшому був продовжений.

Дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджений той факт, що ОСОБА_7 на час окупації смт. Новопсков Старобільського району Луганської області збройними формуваннями РФ до моменту його звільнення з органів Національної поліції України (13.06.2022), тобто на час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, був діючим працівником правоохоронного органу Національної поліції України, а саме, обіймав посаду старшого інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Старобільського районного управління поліції ГУНП в Луганській області.

На підставі оцінки зібраних доказів в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеним той факт, що громадянином України ОСОБА_7 , який будучи працівником правоохоронного органу, зрадив Присязі вірно служити Українському народові, порушив обов`язки дотримуватись Конституції України та законів України, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки, надав добровільну згоду на співпрацю з окупаційною владою РФ та перейшов на бік ворога.

Об`єктивних даних, які б давали суду підстави вважати, що ОСОБА_7 діяв не добровільно, виконував обов`язки під психічним впливом та фізичним примусом, та такі дії були необхідними для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожувала йому чи іншим особам, або інтересам держави, суду не надано.

Публічне складання присяги на користь ворога незаконного, підконтрольного країні агресору утворення- т.зв. «»лнр», а також участь у діяльності такого формування діючим працівником Національної поліції під час воєнного стану та збройного конфлікту надали можливість ворогу у використані такого відео контенту в мережі інтернет на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України в якості негативної пропаганди заохочення зради та взірця корисної для ворога поведінки іншими громадянами та правоохоронцями України та утворюють склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні наведені вище письмові докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, враховуючи, що показання свідків, дані ними безпосередньо в судовому засіданні, є послідовними, відповідають іншим обставинам справи та підтверджуються дослідженими письмовими доказами, які, на думку суду, є належними та допустимими, не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає, тому суд бере їх за основу при постановленні даного вироку та приходить до висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні державної зради, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту та в умовах воєнного стану, кваліфікуючи його дії за ч. 2 ст. 111 КК України.

При цьому посилання захисника на те, що було порушено право на захист обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки він не обізнаний про наявність даного кримінального провадження, та з ним не була погоджена правова позиція щодо способу захисту, внаслідок чого відсутні підстави для ухвалення обвинувального вироку, є безпідставними, оскільки захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні належним чином приймав участь у реалізації права на захист обвинуваченого ОСОБА_7 під час судового розгляду та висловлював свою позицію.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, характер діяння, форму й ступінь вини, мотиви вчинення кримінального правопорушення і дані про особу винного.

Так, обвинувачений раніше не судимий, з 12.07.2019 року проходив службу в Національній поліції України на посадах атестованого складу, за час служби присвоювалося спеціальне звання «лейтенант поліції» на підставі наказу НПУ від 30.04.2020 року № 440 о/с, згідно копії паспорту зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , передбачених ст. 66, ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Згідно ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, у виді позбавлення волі, в межах санкції ч. 2 ст. 111 КК України, оскільки його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства, з призначенням додаткового покарання, визначеного санкцією ч. 2 ст. 111-1 КК України у виді конфіскації всього майна, яке є його особистою власністю.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, враховуючи, що інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення вчинено ним в статусі працівника правоохоронного органу Національної поліції України, він перебував у спеціальному званні «лейтенанта поліції» та обіймав посаду, пов`язану з виконанням функцій держави, суд вважає за доцільне застосувати до нього додаткові покарання у виді позбавлення спеціального звання та позбавлення права обіймати певні посади у відповідності до ст. 54, 55 КК України, які не передбачені санкцією ч. 2 ст. 111 КК України.

При цьому суд враховує правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду щодо застосування ст. 55 КК України, викладений у постанові від 04 вересня 2023 року у справі № 404/2081/22 провадження № 51-130 кмо 23, відповідно до якого, у випадку, коли санкцією відповідної частини статті Особливої частини КК передбачено можливість призначення особі додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, суд, визнаючи особу винуватою у вчиненні відповідного кримінального правопорушення, має право призначити таке додаткове покарання незалежно від того, чи обвинувачений обіймав певну посаду або займався певною діяльністю на час вчинення кримінального правопорушення.

Також, з огляду на вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечного кримінального правопорушення у сфері злочинів проти основ Національної безпеки України, та відсутність обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, суд при призначенні покарання не вбачає підстав для застосування положень ст.69 КК України.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Цивільний позов у кримінальному провадження не заявлено.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази у кримінальному провадженню відсутні.

На підставаі викладеного, керуючись ст. 323, 349, 368, 370, 374 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, та призначити йому покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна, з позбавленням на підставі ст.55 КК України права обіймати посади в органах державної влади, у тому числі у правоохоронних органах та в органах місцевого самоврядування строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.54 КК України позбавити ОСОБА_7 спеціального звання «лейтенант поліції».

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його фактичного затримання.

Строк відбуття додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, у тому числі у правоохоронних органах та в органах місцевого самоврядування строком на 3 (три) роки рахувати з моменту відбуття основного покарання.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь держави ( отримувач ГУК у Дн-кiй обл/м.Син/24060300 Код отримувача , Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), номер рахунку (IBAN):UA0004587, код класифікації доходів бюджету: 24060300, найменування коду класифікації доходів бюджету: Інші надходження») витрати на проведення судової портретної експертизи №СЕ-19/104-22/32763-ФП від 03.11.2022 в розмірі 1321 грн. 46 коп.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та захиснику.

Інформацію про ухвалення вироку розмістити у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду.

Головуючий суддяОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3