Провадження № 1-кп/761/3521/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0000031 від 25.01.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бобровиця Чернігівської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час перебуває під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор»,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 368 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на даний час перебуває під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор»,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 368 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Києва, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , на даний час перебуває під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор»,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 368 КК України,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України,

В С Т А Н О В И В:

20.06.2025 до Шевченківського районного суду м. Києва з Київської міської прокуратури надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000031 від 25.01.2025 за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 368 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 368 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

Прокурор ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта у відкритому судовому засіданні. Також, звернувся до суду із клопотаннями про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 із визначенням застави в 15 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, враховуючи наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та відсутність підстав для зміни запобіжних заходів.

Захисник ОСОБА_6 не заперечував щодо призначення обвинувального акта до судового розгляду. Крім того зазначив, що у провадженні судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_14 на розгляді перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, підготовче судове засідання з розгляду якого призначене на 10.07.2025, а тому з урахуванням положень ч. 1 ст. 334, ч. 1 ст. 217 КПК України, просив передати матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 368 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 368 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, судді ОСОБА_14 для вирішення питання про їх об`єднання з кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України (справа №761/13320/25).

Крім того, адвокат ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_15 звернувся до суду із клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.03.2025 /справа № 757/12357/25-к/, на мобільний телефон марки Iphone 15 Pro» модель MTUG3VC/A, s/n НОМЕР_1 , ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 із сім карткою НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_15 , обґрунтовуючи своє клопотання тим, що остання немає ніякого відношення до кримінального провадження, а зазначене майно не відповідає критеріям, встановленим ст. 98 КПК України.

Також захисник ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Мотивуючи своє клопотання, захисник зазначив, що ризики, наведені прокурором, необґрунтовані, прокурором не доведено неможливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу. В діях ОСОБА_10 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 255 КК України, відсутні жодні докази, які б свідчили про наявність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 КК України. Крім того зазначив, що ОСОБА_10 має постійне місце проживання, одружений, на його утриманні перебуває неповнолітня дитина, має виключно позитивні характеристики. Крім цього, зазначив, що визначений слідчим суддею розмір застави, з урахуванням способу та доходу життя обвинуваченого ОСОБА_10 , є непомірним, у нього відсутня можливість внесення такої суми застави та жодним чином не корелюється із його статками.

Захисник ОСОБА_7 заперечував щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду, зазначив, що в ньому не вказано місце вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 255 КК України, не доведено підсудність саме Шевченківському районному суду м. Києва. Також просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Мотивуючи своє клопотання, зазначив, що ризики, наведені прокурором, необґрунтовані, прокурором не доведено неможливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_12 більш м`якого запобіжного заходу. Так, захисник зазначив, що ОСОБА_12 має місце проживання, за яким характеризується позитивно, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину. Крім цього, вказав, що визначений слідчим суддею розмір застави, з урахуванням способу та доходів життя обвинуваченого ОСОБА_12 , є непомірним, у нього відсутня можливість внесення такої суми застави та жодним чином не корелюється із його статками.

Захисник ОСОБА_8 підтримав доводи адвоката ОСОБА_7 , заначив, що обвинувальний акт підлягає поверненню, оскільки в ньому не відображено місця вчинення найбільш тяжкого інкримінованого ОСОБА_11 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України. Також вважав за необхідне відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та зазначив про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, або зменшити розмір застави від 80 до 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Мотивуючи своє клопотання, зазначив, що ризики, наведені прокурором, необґрунтовані, прокурором не доведено неможливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_11 більш м`якого запобіжного заходу. Так, захисник зазначив, що ОСОБА_11 має місце проживання, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, що свідчить про обґрунтованість доводів сторони захисту про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Захисник ОСОБА_9 заперечував щодо призначення обвинувального акта до судового розгляду, мотивуючи свою позицію тим, що ОСОБА_13 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України. При цьому, у викладі фактичних обставин відсутні обґрунтування щодо вчинення ОСОБА_13 зазначеного кримінального правопорушення. Крім того, зазначив, що відсутня спільна діяльність ОСОБА_13 з іншими обвинуваченими, а тому формулювання обвинувачення не відповідає фактичним обставинам, встановленим під час досудового розслідування та, на переконання сторони захисту, весь процес щодо обвинувачення ОСОБА_13 має розглядатися окремо від інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні. Таким чином, враховуючи зазначене, просив повернути обвинувальний акт прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_13 підтримав доводи захисника, зазначив, що не розуміє, яким чином він відноситься до зазначеного кримінального провадження, а тому просив або повернути обвинувальний акт прокурору, або виділити в окреме судове провадження відносно нього матеріали кримінального провадження.

Обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 підтримали доводи своїх захисників.

Прокурор ОСОБА_16 щодо заявленого клопотання адвоката ОСОБА_6 про скасування арешту майна не заперечував, оскільки мобільний телефон, належний ОСОБА_15 , не має значення речового доказу на даний час. При цьому, прокурор заперечував щодо клопотання адвоката ОСОБА_6 про передачу матеріалів кримінального провадження судді ОСОБА_14 для вирішення питання про їх об`єднання в одне провадження за обвинуваченням ОСОБА_17 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, оскільки кримінальні провадження не пов`язані між собою та досудове розслідування здійснювалося щодо різних подій.

Вислухавши думки учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, додатково надані сторонами документи, суд дійшов наступного висновку.

Кримінальне провадження відповідно до ст.ст.32,33,615 КПК України, підсудне Шевченківському районному суду м. Києва, обвинувальний акт складено у відповідності до положень КПК України, суттєвих порушень вимог КПК України при його складанні, які б перешкоджали призначенню даного обвинувального акту до судового розгляду, судом не виявлено, підстав для прийняття рішень, передбачених п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України, судом під час підготовчого судового засідання не встановлено, а тому суд дійшов висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000031 від 25.01.2025.

Кримінальне провадження з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження необхідно проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст.27 КПК України, відсутні.

В судове засідання необхідно викликати наступних осіб: прокурора, захисників, обвинувачених.

Доводи сторони захисту щодо необхідності повернення обвинувального акта прокурору, суд вважає неспроможними, оскільки недоліки обвинувального акта, на які вказали адвокати, не є підставою для повернення обвинувального акта в розумінні положень ст.ст.291, 314 КПК України, та під час підготовчого судового засідання, суд не вправі здійснювати перевірку повноти формулювання обвинувачення та викладу фактичних обставин вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень.

Вказане узгоджується із правовим висновком, зазначеним Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду, згідно з яким кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг та повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора (постанови від 03.07.2019 у справі № 273/1053/17, від 10.09.2020 у справі №504/3802/15-к).

Крім того, не заслуговують на увагу і доводи захисників щодо необхідності повернення обвинувального акта прокурору, оскільки встановлено, що кримінальне провадження підсудне Шевченківському районному суду м. Києва.

Вирішуючи клопотання сторони захисту про передачу матеріалів судового провадження судді ОСОБА_14 для вирішення питання про об`єднання з матеріалами кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_12 , суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ст.334 КПК матеріали кримінального провадження, у тому числі матеріали щодо кримінального проступку та щодо злочину, можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу. У разі якщо на розгляд суду першої інстанції надійшли матеріали кримінального провадження щодо особи, стосовно якої цим судом вже здійснюється судове провадження, воно передається складу суду, що його здійснює, для вирішення питання про їх об`єднання .

При цьому, враховуючи, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_12 перебуває у провадженні судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_14 на стадії підготовчого судового засідання та наразі ще не вирішено питання про його призначення до судового розгляду, суд на даний час не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_6 про передачу матеріалів судового провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 368 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 368 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, судді ОСОБА_14 для вирішення питання про його об`єднання з кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч. 1 ст. 366 КК України (справа №761/13320/25).

Вирішуючи клопотання представника власника майна ОСОБА_15 - адвоката ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.03.2025 /справа №757/12357/25-к/, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, як вбачається зі змісту клопотання адвоката ОСОБА_6 , ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.03.2025 з метою забезпечення збереження речових доказів, накладено арешт на мобільний телефон марки марки «Iphone 15 Pro» модель MTUG3VC/A, s/n НОМЕР_1 , ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 із сім карткою НОМЕР_4 , належний ОСОБА_15 .

Разом із цим, аналіз наявних в розпорядженні суду матеріалів, з урахуванням доводів прокурорів, який не заперечував щодо скасування арешту майна, та зазначив, що вказаний мобільний телефон не відповідає критеріям, встановленим ст. 98 КПК України, свідчить про відсутність обґрунтованих та переконливих даних, які б давали підстави вважати, що існують ризики, на підставі яких прийнято рішення про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна третьої особи на час розгляду клопотання про скасування арешту майна, а також недоведеність факту використання вказаного майна, як доказу у кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна для третіх осіб.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а тому клопотання адвоката ОСОБА_6 про скасування арешту майна, підлягає задоволенню.

Під час вирішення клопотань прокурора щодо продовження запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_18 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , суд приходить до наступного висновку.

Так, слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва від 07.03.3025 до ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, який в подальшому неодноразово був продовжений.

При аналізі питання наявності зазначених прокурором ризиків, суд приходить до висновку про їх наявність з огляду на фактичні обставини кримінального провадження та особу ОСОБА_19 , тяжкість покарання, яке може загрожувати обвинуваченому в разі визнання його винуватим, а також конкретні обставини кримінального провадження, що свідчать про можливість невиконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Таким чином, наведені обставини дають підстави вважати про наявність ризиків, що ОСОБА_10 може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, інших обвинувачених у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому, наявність у обвинуваченого ОСОБА_10 місця проживання, сім`ї, з урахуванням наведених вище факторів, не зменшують існування зазначених ризиків.

Крім того, судом не встановлено даних, які б свідчили про неможливість тримання під вартою ОСОБА_10 за станом здоров`я.

Враховуючи наведене, на переконання суду, менш суворий запобіжний захід, аніж тримання під вартою, на даний час не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що доводи сторони захисту про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжного заходу, не пов`язаного із тримання під вартою, є неспроможними.

З огляду на викладене, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, з метою запобігти ризикам, суд вважає необхідним продовжити обраний обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В той же час, враховуючи вищенаведені дані про особу ОСОБА_10 , ступінь його участі у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, його майновий, сімейний стан та інші дані, які характеризують обвинуваченого, його спосіб життя, суд вважає за можливе визначити ОСОБА_10 заставу в розмірі 10 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка буде здатна забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, та саме такий розмір, на переконання суду, буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Водночас, враховуючи доведені прокурором обставини, у випадку внесення застави, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом враховується, що слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва від 07.03.2025 до ОСОБА_11 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначення розміру застави, який в подальшому неодноразово був продовжений.

Також судом враховуються дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має місце проживання, сім`ю, на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, також враховується тяжкість покарання в разі визнання останнього винуватим, відсутність належних гарантій та підтверджених соціальних зв`язків, які б переважали наявні ризики її ухилення від суду.

Крім того, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Зазначені прокурором ризики є суттєвими, і як засвідчили обставини, їм неможливо запобігти в умовах застосування до обвинуваченого будь-якого іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях обвинуваченого, не можуть їм запобігти.

Так, враховуючи встановлені в судовому засіданні ризики переховування від суду, впливу на свідків, інших обвинувачених у кримінальному провадженні, суд дійшов висновку про необхідність продовження відносно ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки на даний час жоден інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, на даній стадії судового розгляду не зможе запобігти вказаним ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, і не забезпечить належної поведінки і виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Крім того, судом не встановлено даних, які б свідчили про неможливість тримання під вартою ОСОБА_11 за станом здоров`я.

При цьому, наявність у обвинуваченого ОСОБА_11 місця проживання, соціальних зв`язків, з урахуванням наведених вище факторів, не можуть в повній мірі бути стримуючими факторами в запобіганні вищевказаним ризикам.

Враховуючи наведене, на переконання суду, менш суворий запобіжний захід, аніж тримання під вартою, не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що доводи сторони захисту про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є неспроможними.

В той же час, враховуючи вищенаведені дані про особу ОСОБА_11 , ступінь його участі у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, його майновий, сімейний стан та інші дані, які характеризують обвинуваченого, його спосіб життя, суд вважає за можливе визначити ОСОБА_11 заставу в розмірі 10 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка буде здатна забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, та саме такий розмір, на переконання суду, буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Водночас, враховуючи доведені прокурором обставини, у випадку внесення застави, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом враховується, що слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва від 07.03.2025 до ОСОБА_12 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначення розміру застави, який в подальшому неодноразово був продовжений.

Також судом враховуються дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має місце проживання, сім`ю, на його утриманні перебуває неповнолітня дитина, також враховується тяжкість покарання в разі визнання останнього винуватим, відсутність належних гарантій та підтверджених соціальних зв`язків, які б переважали наявні ризики її ухилення від суду.

Крім того, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Зазначені прокурором ризики є суттєвими, і як засвідчили обставини, їм неможливо запобігти в умовах застосування до обвинуваченого будь-якого іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях обвинуваченого, не можуть їм запобігти.

Так, враховуючи встановлені в судовому засіданні ризики переховування від суду, впливу на свідків, інших обвинувачених у кримінальному провадженні, суд дійшов висновку про необхідність продовження відносно ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки на даний час жоден інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, на даній стадії судового розгляду не зможе запобігти вказаним ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, і не забезпечить належної поведінки і виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Крім того, судом не встановлено даних, які б свідчили про неможливість тримання під вартою ОСОБА_12 за станом здоров`я.

При цьому, наявність у обвинуваченого ОСОБА_12 місця проживання, соціальних зв`язків з урахуванням наведених вище факторів не можуть в повній мірі бути стримуючими факторами в запобіганні вищевказаним ризикам.

В той же час, враховуючи вищенаведені дані про особу ОСОБА_12 , ступінь його участі у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, його майновий, сімейний стан та інші дані, які характеризують обвинуваченого, його спосіб життя, суд вважає за можливе визначити ОСОБА_12 заставу в розмірі 10 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка буде здатна забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, та саме такий розмір, на переконання суду, буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Водночас, враховуючи доведені прокурором обставини, у випадку внесення застави, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 171,174, 314-316, 334, 372 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000031 від 25.01.2025 за обвинуваченням: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 368 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 368 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, який відбудеться в судовому засіданні о 13 год. 30 хв. 08 липня 2025 року у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 31-А.

Судовий розгляд здійснювати у відкритому судовому засіданні судом колегіально.

Викликати в судове засідання: прокурора, обвинувачених, захисників.

Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_6 про передачу для вирішення питання про об`єднання в одне провадження матеріалів судового провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 368 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 368 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, з кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України (справа №761/13320/25).

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_20 строку дії запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою - задовольнити частково.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 до 29 серпня 2025 року, включно.

Визначити ОСОБА_10 заставу в 10 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 30 280 000 гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншими фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок для внесення застави отримувач: ТУДСАУ в місті Києві, , МФО: 820172, Банк: Державна казначейська служба України м.Київ р/р UA1012089. Призначення платежу: застава за ОСОБА_10 , згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 01.07.2025 у справі № 761/25471/25 внесені (П.І.Б. особи, що вносить заставу), згідно квитанції від (дата та № квитанції).

Документ, що підтверджує внесення застави, надається суду, а також адміністрації СІЗО.

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі вважається, що до обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді застави.

На підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_10 у разі внесення застави, такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду, а в разі неможливості з`явитися з поважних причин заздалегідь про це повідомити суд;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та засобів зв`язку.

- не відлучатися за межі Київської області без дозволу суду;

- утримуватися від спілкування у позапроцесуальний спосіб зі свідками та іншими обвинуваченими у кримінальному провадженні;

- здати до зберігання прокурору свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_10 , що в разі внесення застави у встановленому в даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, що підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок ТУДСАУ в місті Києві, повинен бути наданий уповноваженій посадовій особі Державної Установи «Київський слідчий ізолятор», яка негайно повинна здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого з-під варти і повідомити усно та письмово суд.

В разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин або не повідомить про причини неявки, застава звертається в дохід держави, зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України і використовується в порядку, встановленому законом для використання судового збору.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 до 29 серпня 2025 року, включно.

Визначити ОСОБА_11 заставу в 10 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 30 280 000 гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншими фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок для внесення застави отримувач: ТУДСАУ в місті Києві, , МФО: 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ р/р UA1012089. Призначення платежу: застава за ОСОБА_11 , згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 01.07.2025 у справі № 761/25471/25 внесені (П.І.Б. особи, що вносить заставу), згідно квитанції від (дата та № квитанції).

Документ, що підтверджує внесення застави, надається суду, а також адміністрації СІЗО.

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі вважається, що до обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді застави.

На підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_11 у разі внесення застави, такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду, а в разі неможливості з`явитися з поважних причин заздалегідь про це повідомити суд;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та засобів зв`язку.

- не відлучатися за межі м. Києва без дозволу суду;

- утримуватися від спілкування у позапроцесуальний спосіб зі свідками та іншими обвинуваченими у кримінальному провадженні;

- здати до зберігання прокурору свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_11 , що в разі внесення застави у встановленому в даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, що підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок ТУДСАУ в місті Києві, повинен бути наданий уповноваженій посадовій особі Державної Установи «Київський слідчий ізолятор», яка негайно повинна здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого з-під варти і повідомити усно та письмово суд.

В разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин або не повідомить про причини неявки, застава звертається в дохід держави, зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України і використовується в порядку, встановленому законом для використання судового збору.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_12 до 29 серпня 2025 року, включно.

Визначити ОСОБА_12 заставу в 10 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 30 280 000 гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншими фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок для внесення застави отримувач: ТУДСАУ в місті Києві, , МФО: 820172, Банк: Державна казначейська служба України м.Київ р/р UA1012089. Призначення платежу: застава за ОСОБА_12 , згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 01.07.2025 у справі № 761/25471/25 внесені (П.І.Б. особи, що вносить заставу), згідно квитанції від (дата та № квитанції).

Документ, що підтверджує внесення застави, надається суду, а також адміністрації СІЗО.

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі вважається, що до обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді застави.

На підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_12 у разі внесення застави, такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду, а в разі неможливості з`явитися з поважних причин заздалегідь про це повідомити суд;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та засобів зв`язку.

- не відлучатися за межі м. Києва без дозволу суду;

- утримуватися від спілкування у позапроцесуальний спосіб зі свідками та іншими обвинуваченими у кримінальному провадженні;

- здати до зберігання прокурору свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_12 , що в разі внесення застави у встановленому в даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, що підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок ТУДСАУ в місті Києві, повинен бути наданий уповноваженій посадовій особі Державної Установи «Київський слідчий ізолятор», яка негайно повинна здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого з-під варти і повідомити усно та письмово суд.

В разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин або не повідомить про причини неявки, застава звертається в дохід держави, зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України і використовується в порядку, встановленому законом для використання судового збору.

Клопотання представника власника майна ОСОБА_15 - адвоката ОСОБА_6 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.03.2025 /справа №757/12357/25-к/, а саме на мобільний телефон марки марки «Iphone 15 Pro» модель MTUG3VC/A, s/n НОМЕР_1 , ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 із сім карткою НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_15 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Судді