провадження № 1-кс/294/583/25
справа № 294/1079/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 року м. Чуднів

Слідчий суддя Чуднівського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання дізнавача СД ВП №2 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, подане в рамках кримінального провадження за №0000035 від 16.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Чуднівського районного суду Житомирської області надійшло клопотання дізнавача СД ВП № 2 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області про накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення огляду місця події по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання покликається на те, що в достовірно невстановлений дізнанням час в будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 привласнив паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказані відомості 16.06.2025 зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 70000035 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України.

23.06.2025 було проведено огляд місця події поблизу домоволодіння по АДРЕСА_1 . В ході проведення огляду місця події за вищевказаною адресою ОСОБА_4 добровільно видав паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який поміщено до спецпакету №PSP1461708 та вилучено до відділення поліції.

У судове засідання дізнавач не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву, в якій просить проводити розгляд клопотання без його участі, просив таке задовольнити.

Володілець вилученого майна у судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Вирішуючи питання про накладення арешту на вказане у клопотанні майно, слідчий суддя виходить з наступного.

Клопотання про арешт майна відповідає вимогам статті 171 КПК України.

За змістом статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є, зокрема, доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно ч. 2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно зі ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Під час здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування, питання оцінки доказів є заключним етапом доказування та здійснюється судом за наслідком розгляду справи по суті, та не входить до повноважень слідчого судді.

Поряд з цим, під час розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя має оцінити можливість використання майна, на яке слідчий чи прокурор бажає накласти арешт, як доказу у кримінальному провадженні.

Європейський суд з прав людини неодноразово акцентував увагу на тому, що обмеження володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Відтак, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Згідно приписів п. 23 Положення про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон (затверджених постановою Верховної Ради України №2503-ХІІ від 26.06.1992) забороняється вилучення у громадянина паспорта, крім випадків, передбачених законодавством України. Згідно п. 22 цього Положення в особи, взятої під варту, або засудженої до позбавлення волі, паспорт вилучається органами дізнання, попереднього слідства або судом. При звільненні з-під варти чи від відбування покарання паспорт повертається його власникові.

Як вбачається з клопотання, ОСОБА_4 добровільно видав памспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_5 .

Таким чином, слідчим суддею не вбачається підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт паспорта громадянина України, оскільки зазначений захід суттєво обмежує права ОСОБА_5 , особливо в умовах воєнного стану на території України.

Переконливих аргументів, які б свідчили про нагальну необхідність накладення арешту на особистий документ особи, зокрема, які завдання кримінального провадження можуть бути досягнуті із застосуванням такого заходу забезпечення кримінального провадження, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч.1 ст. 170 КПК України, у клопотанні не наведено.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що підстави для накладення арешту на паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який поміщено до спецпакету №PSP1461708 та вилучено до відділення поліції, відсутні, а тому у клопотанні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 28, 98, 94, 107, 131, 170-173, 395 Кримінального процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання дізнавача СД ВП №2 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, подане в межах кримінального провадження №0000035 від 16.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, про арешт майна - відмовити.

Паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_5 , повернути його власнику.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_6