Справа № 568/170/25
Провадження № 1-кп/568/49/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 року м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радивилів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000120 від 25 жовтня 2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Митниця, Радивилівського району Рівненської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, пенсіонера, одруженого, з середньою освітою, не депутата, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,

У С Т А Н О В И В:

24.10.2024 близько 11 години 00 хвилин на пасовищі, що на відстані близько 2 кілометрів з північної сторони с. Рідків, Дубенського району, Рівненської області між ОСОБА_3 та його односельчанкою ОСОБА_6 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_3 на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи і оцінюючи свої дії, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, умисно, з особистих мотивів, та з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс одночасно 1 (один) удар обома руками зжатими в кулак по обличчю ОСОБА_6 , у результаті чого заподіяв їй тілесне ушкодження у вигляді: травматичного перелому коронкової частини 2/1,2 зубів, припухлості верхньої губи в ділянці 3,2 1,2,3 зубів, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 наніс умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.125 КК України.

Прокурор свою правову позицію виклав в обвинувальному акті від 31.01.2025, який затверджений прокурором Радивилівського відділу Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_4 .

Так, прокурор вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив за викладених в обвинувальному акті від 31.01.2025 обставин кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, а саме наніс потерпілій ОСОБА_6 умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у вчинення кримінального правопорушення не визнав, вказавши що дійсно наніс потерпілій один удар в ділянку голови, але ушкоджень не заподіював. Дав покази, про те що вважає себе потерпілим, а місце де відбувалися події не є городом потерпілої, про те немає документів. Повідомив, що він їхав на фірі за селом з шістьма коровами, коли до нього під`їхала з погрозами потерпіла ОСОБА_6 через те що він привів їй на город корів. Вказав, що потерпіла ОСОБА_6 ображала його різними словами та створила таку атмосферу коли він мусив відповісти. Повідомив, що вдарити він не міг бо болять руки, тому зліз з воза і штовхнув двома руками потерпілу. Уточнив, що потерпіла скочила до нього, вдарила його. Його удар був нанесений в район шиї, можливо рука посковзнулася на щоку. Сказав, що в нього з потерпілою була штовханина, а потерпілу він не бив, це вона його вдарила. Повідомив, що потерпіла ОСОБА_6 кулаком розбила йому губу, але він з відповідними зявами до правоохоронних органів не звертався. Після чого потерпіла показувала йому уламок зуба, і він запитав звідки зуб, та при огляді рота потерпілої побачив хворі зуби. Опісля, потерпіла ОСОБА_8 сіла на велосипед і поїхала в село. На час конфлікту його дружина ОСОБА_9 була на фірі та розборонила учасників конфлікту. Крові на обличчі він у потерпілої не бачив.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 обвинувачений - не визнав.

В судових дебатах прокурор вказав, що вина у вчиненому обвинуваченим кримінальному правопорушенні доведена, цивільний позов просив задовільнити. Просив призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В судових дебатах потерпіла ОСОБА_6 просила відшкодувати витрати.

Представник потерпілого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , в судових дебатах вказав, що вина обвинуваченого доведена, з покаранням про яке просить прокурор згідний. Просить задовільнити цивільний позов.

Обвинувачений в судових дебатах вину визнав частково, вказав що ніякого побиття не було, а була штовханина. Зазначив, що цивільний позов сплачувати не збирається.

Захисник адвокат ОСОБА_5 в судових дебатах вказав, що обвинувачений вважає що потерпіла спровокувала конфлікт. Вказує, що обвинувачений та потерпіла є сусідами та мають примиритися. Позов обвинувачений не визнає бо конфлікт спровокувала потерпіла, просить врахувати, що в обвинуваченого невелика пенсія. При призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Обвинувачений в останньому слові повідомив суду, що нехай потерпіла вибачається і потисне йому руку, конфлікти між ними тривають не один рік.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, суд вважає, що його винуватість у скоєнні вищезазначеного діяння підтверджується зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами.

Із заяви ОСОБА_6 від 24.10.2024 про вчинене кримінальне правопорушення (к.п.а.с.8), електронного рапорту ЄО №4500 від 24.10.2024 (к.п.а.с.7) витягів з ЄРДР у кримінальному провадженні №000012, відомості про яке внесені 25.10.2024(к.п.а.с.1-2), встановлено, що 24.10.2024 ОСОБА_6 звернулася до відділення поліції №2 Дубенського РВП ГУНП у Рівненській області із заявою, в якій просила притягнути до відповідальності ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , жителів с.Рідків, які об 11 год. 24.10.2024 на території пасовища, що в с.Рідків, Дубенського району, Рівненської області, нанесли їй тілесні ушкодження у вигляді забоїв голови, шиї, ключиці та вибили 4 зуби.

Протоколом проведення 29.11.2024 з 14:00 год. до 14:20 год. слідчого експерименту з ОСОБА_6 та ілюстративною таблицею до нього, якими підтверджено обставини конфлікту на земельній ділянці ОСОБА_6 поблизу с.Рідків, Дубенського району Рівненської області та спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , шляхом нанесення обвинуваченим ОСОБА_3 кулаком правої руки трьох ударів в область обличчя, а саме верхньої та нижньої губи, а також ОСОБА_9 двох-трьох ударів предметом схожим на металевий штир в область лівої сторони голови та лівого вуха (к.п.а.с.14-17).

Листом Генерального директора КНП «Радивилівська центральна міська лікарні» від 12.12.2024 №826(к.п.а.с.22), згідно якого, ОСОБА_6 :

- з 24.10.2024 по 31.10.2024 перебувала на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні з діагнозом: інші розлади вегетативної нервової системи; головний біль; інші симптоми; ознаки, що відносяться до емоційного стану; множинні поверхневі травми голови; забій плеча та плечового поясу; множинні поверхневі травми передпліччя; множинні поверхневі травми зап`ясті та кисті; перелом зуба.

- з 04.11.2024 до 15.11.2024 перебувала на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні, діагноз: остеохондроз хребта у дорослих, шийно-грудний відділ; інший спондильоз з радикулопатією шийно-грудний відділ; порушення поперекових та інших міжхребцевих дисків з радикулопатією; вузли Шморля.

Висновком експерта №224 від 16.12.2024 (к.п.а.с.25-26), згідно якого:

- 1.2.3. ОСОБА_6 з 24.10. до 15.11.2024 лікувалась стаціонарно в терапевтичному відділенні Радивилівської ЦМЛ, де у неї виявлено такі тілесні ушкодження: «травматичний перелом коронкової частини 2/1,2 зубів, припухлість верхньої губи в ділянці 3,2/123 зубів». Вказані ушкодження мають ознаки дії тупого предмета, могли утворитися від одноразового прикладання сили ударом кулака в ділянку рота 24.10.2024 і згідно п.2.3.2.а. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (Наказ №6 Міністерства охорони здоров`я від 17.01.1995) мають ознаки легких з короткочасним розладом здоров`я. Зазначені травматологом 24.10.2024 «Множинні забої голови, обличчя, лівої руки та лівого плечового пояса», згідно п.4.6 тих же «Правил…» - «діагноз забій /м`яких тканин/ голови, грудної клітки, живота тощо не враховується при оцінці ступеня тяжкості , за умови, що він встановлений на основі суб`єктивних факторів і не підтверджується об`єктивними відомостями». Крім того, наявні супутні захворювання ОСОБА_6 , згідно із п.4.7. «Правил…» не враховуються при оцінці ступеня тяжкості.

- 4. Не виключено отримання тілесних ушкоджень за обставин, на які вказала потерпіла під час допиту та слідчого експерименту 19 і 29 листопада 2024 року.

Протоколом проведення 31.01.2025 з 17:25 год. до 17:35 год. слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_3 та ілюстративною таблицею до нього, про обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 24.10.2024, близько 11 год. в полі, що в с.Рідків, Дубенського району Рівненської області, під час якого підозрюваний розповів, що 24.10.2024, близько 11 год., в полі, між ним та односельчанкою ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, в результаті якого, він не стримав своїх емоцій, наніс 1 (один) удар обома руками зжатими в кулак в область обличчя ОСОБА_6 ( ОСОБА_3 продемонстрував нанесення даного удару), після чого, між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 виникла шарпанина, присутня на місці події дружина ОСОБА_9 розборонила його їх. Після чого, ОСОБА_6 сіла на велосипед та поїхала в невідомому напрямку(к.п.а.с.81-83).

Протоколом проведення 30.01.2025 з 17:40 год. до 17:45 год. слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_9 та ілюстративною таблицею до нього, про обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 24.10.2024, близько 11 год. на пасовищі, що в с.Рідків, Дубенського району Рівненської області, під час якого свідок ОСОБА_9 розповіла, що 24.10.2024, близько 11 год., на пасовищі, що на відстані близько 2-ох км. від с.Рідків, між її чоловіком ОСОБА_3 та односельчанкою ОСОБА_6 виник словесний конфлікт. Коли вона перебувала на гужовій підводі, її чоловік, ОСОБА_3 штовхнув обома руками ОСОБА_6 , як саме, вона добре не бачила, адже чоловік знаходився спиною до неї ( ОСОБА_9 продемонструвала як штовхав ОСОБА_6 ОСОБА_3 ), після цього, у її чоловіка з ОСОБА_6 виникла шарпанина, яку вона в подальшому розборонила. Після чого, ОСОБА_6 сіла на велосипед та поїхала в невідомому напрямку(к.п.а.с.84-85).

Допитана у судовому засіданні 09.05.2025 потерпіла ОСОБА_6 дала наступні показання. В день події відвозила внука до школи, та вирішила подивитися на свою пшеницю, яка росте біля школи. Коли поверталася додому побачила обвинуваченого ОСОБА_3 та ОСОБА_10 який вели 6 корів та заїхали на фірі на належне їй поле. Фірою керував ОСОБА_3 . Тоді вона повернулася, і побачила як обвинувачений залишає своїх корів на траві що росте на її земельній ділянці. Вона приїхали до них і сказала: «Скільки можна водити корів по чужих городах?», та повідомила що така сама ситуація була і минулого року.

ОСОБА_3 зліз з фіри і сказав: «Що ти хочеш від мене?», і відразу вдарив в обличчя. Лівою рукою тримав, а удар наносив правою рукою. Потерпіла ОСОБА_6 повідомила, що не думала що її так зненацька будуть бити.

Потерпіла ОСОБА_6 уточнила, що обвинувачений ОСОБА_3 бив в лице, в зуби і в плече, тоді підняв її велосипед. Після чого потерпіла взяла велосипед і почала втікати. Повідомила, що дружина обвинуваченого ОСОБА_10 злізла з фіри, догнала її і три рази по голові вдарила, якимось предметом, після чого з голови потекла кров з лівої сторони за вуха. Потім, дійшла до ОСОБА_11 , який довів її до сільської ради і викликав фельдшера, який надав першу медичну допомогу. В сільській раді була ОСОБА_12 , згодом прийшла фельдшер, повідомила, що кров не могли спинити, та викликали швидку медичну допомогу. Після чого приїхали дільничний та слідчо-оперативна група.

Вказала, що вимога про стягнення моральної шкоди є платою за ушкодження здоров`я, та спричинений фізичний біль.

Свідок ОСОБА_9 відмовилася давати покази, з тих підстав що вона є дружиною обвинуваченого. Відповідно до ст. 63 Конституції України, особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом. Так як, дружина обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_9 , відноситься до кола близьких родичів та членів сім`ї ( п. 1 ч. 1 ст. 3 КПК України), то суд приймає відмову свідка від дачі показів.

Свідок ОСОБА_12 повідомила, що вона обіймає посаду діловода Рідківського старостинського округу, та в день подій вона була на робочому місці, коли близько 11.00 год зайшла ОСОБА_6 хустка якої була закривавлена, та попросила викликати поліцію, після чого прийшов фельдшер та промив рану. Згодом приїхав староста, швидка медична допомога та потерпіла ОСОБА_6 була госпіталізована. Уточнила, що кров у потерпілої йшла з голови, фельдшер бачив гематому за лівим вухом. Вказала, що потерплій допоміг прийти ОСОБА_13 . Додатково зазначила, що потерпіла ОСОБА_6 їй повідомила що її «побив ОСОБА_14 ».

Свідок ОСОБА_15 , дав покази про те, що у вересні чи жовтні 2024 року був на городі по бачив десь перед обідом потерпілу ОСОБА_6 , яка просила викликати їй медичну допомогу. Потерпіла була травмована, травма на руці і на голові. ОСОБА_6 повідомила йому, що її «побили ОСОБА_14 ». Тримала в руці вибитий зуб і велосипед, а де волосся була кров. Вказав, що потерпіла була в шоковому стан.

Свідок ОСОБА_16 повідомила суду, що вона обіймає посаду завідувача фельдшерського пункту. Вказала, що вона була на виклику, коли їй зателефонував ОСОБА_17 , аби підійти у сільську раду. Дала покази, що ОСОБА_6 була збуджена, в стані стресу, на голові зліва був розсічений шкірний покрив. Лице біля носа було в крові. Свідок ОСОБА_16 надала першу медичну допомогу і викликали швидку.

Свідок ОСОБА_18 дала покази про те, що вона обіймає посаду старости Рідківського старостинського округу. 24.10.2024 була на виїзді, їй зателефонував діловод і сказав, що прийшла ОСОБА_6 у крові. Коли приїхала на місце, то застала потерпілу ОСОБА_19 , яка лежала на підлозі та мала закривавлену голову. Медик їй надав медичну допомогу, після чого викликали швидку медичну допомогу. Свідок ОСОБА_18 не з`ясовувала хто наніс тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_20 надала покази про те, що 11.11.2024 потерпіла ОСОБА_6 була у лікаря, та після наданих медичних послуг не могла такі оплатити через касу банку, оскільки була без паспорта. Так як її попросили провести оплату від себе, то вона це і зробила оплативши наряд коштами які їй надала ОСОБА_6 .

Таким чином, оцінивши досліджені під час судового розгляду докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, враховуючи логічність, послідовність та узгодженість доказів між собою, суд вважає доведеним заподіяння обвинуваченим ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_6 умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинення ним кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Суд оцінюючи покази обвинуваченого ОСОБА_3 , який свою вину у спричиненні тілесного ушкодження не визнав, суд дійшов висновку, що такі спрямовані на уникнення ним відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення (проступок), оскільки іншого логічного розвитку подій ніж те, яке описане у обвинуваченні судом не встановлено.

А відтак, суд вважає, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у вчиненні цього кримінального правопорушення, що відповідає стандарту доведення поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Суд при призначенні покарання враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При цьому, суд виходить із загальних засад призначення покарання, які визначені ст. 65 КК України, а саме призначення покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Обставиною, що пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до п. 1 ст. 66 КК України суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 20.09.2023 по справі № 944/5954/22щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль щодо вчиненого та бажання виправити ситуацію, яка склалася.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого правопорушення. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести відповідальність за вчинене, а також ця обставина повинна знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Суд вважає, що щире розкаяння як обставина, що пом`якшує покарання відсутня, адже обвинувачений вину визнав частково, вважає себе потерпілим, заподіяну шкоду у добровільному порядку не відшкодував, та стверджує що саме потерпіла спровокувала конфлікт та має перед ним вибачитися.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України не встановлено.

При дослідженні даних які, характеризують особу обвинуваченого суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 , раніше не судимий, на спеціалізованому обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, його характеристику з місця проживання.

З урахуванням вищевикладеного, конкретних обставин скоєння злочину, особи обвинуваченого, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченим ОСОБА_3 нових злочинів, що відповідатиме вимогам ст.50, 65, 69-1 КК України, призначити обвинуваченому покарання, передбачене санкцією статті закону у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Потерпіла ОСОБА_6 заявила цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 згідно якого просить стягнути з останнього завдану кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду в сумі 19 197 грн та моральну /немайнову/ шкоду в сумі 15 000 грн.

Суд виходить з наступного при оцінці підставності вимог потерпілої за цивільним позовом.

Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні ( ч. 2 ст. 127 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Положеннями ч. 1 ст. 129 КПК України визначено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. ч. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктами 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відшкодування (компенсація) шкоди фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення визначено ст. 1177 ЦК України, ч. 1 якої визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно із п. 1 ч. ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

За приписами ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені ст. 1167 ЦК України, ч. 1 якої передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 1 ст. 1168 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно роз`яснень які містяться у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. ( п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Разом з тим, відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Так, дослідженими в ході судового розгляду доказами винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено його протиправну поведінку, встановлено заподіяння потерпілій ОСОБА_6 легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, наявність шкоди та причинно-наслідковий зв`язок між діями обвинуваченого та наслідками, що настали.

Суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена, його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст.125 КК України, так як в судовому засіданні доведено факт спричинення потерпілій ОСОБА_6 легкої тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Згідно правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду України від 19.08.2014 року у справі № 3-51гс14, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

За загальним правилом шкода підлягає відшкодуванню: в повному обсязі - відшкодовується як реальна шкода, тобто втрачене або пошкоджене майно в результаті протиправної поведінки правопорушника, так і упущена вигода; особою, яка безпосередньо завдала шкоду

Законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог статті 1166 ЦК України покладено на відповідача.

Особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди і якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. (постанова Верховного Суду від 27.03.2019 по справі № 234/246/16-ц).

Тобто, потерпілий має довести факт завдання йому шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Таким чином, враховуючи обставини провадження, судом встановлено наявність безпосереднього причинного зв`язку між протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_3 і шкодою, заподіяною потерпілій ОСОБА_6 в результаті цих дій.

Відповідно до позовних вимог, потерпіла просить стягнути завдану правопорушенням матеріальну шкоду в сумі 19 197 грн та моральну /немайнову/ шкоду в сумі 15 000 грн.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення матеріальної шкоди вказує, що така обґрунтовується витратами які були понесені на лікування та відновлення здоров`я, а їх розмір підтверджується довідкою № 8 від 29.11.2024 згідно якої потерпіла з 04.11.2024 проходила лікування та протезування ротової порожнини в КНП «Бродівська стоматологічна поліклініка»», вартість лікування 2 375,00 грн, вартість протезування 11 822,00 грн., загальна вартість 14 197,00 грн.

Судом встановлено, що потерпілим на підтвердження позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди надано:

-Копію висновку експерта №224 від 16.12.2024(а.с.37-39);

-Копію довідки директора КНП «Бродівська стоматологічна поліклініка» ОСОБА_21 від 29.11.2024 №8, відповідно до якої ОСОБА_6 з 04.11.2024 проходила лікування та протезування ротової порожнини в КНП «Бродівська стоматологічна поліклініка». Вартість лікування 2 375 грн; вартість протезування 11 822 грн, загальна сума 14 197 грн;

-Копії чеків на придбання ліків, зокрема: №OrBfCTqB18k від 10.2024 про придбання ліків на суму 3 389,83 грн; №KTiLaiL7QQk від 06.11.2024 на суму 1 222,22 грн; №93541 від 29.10.2024 на суму 189,60 грн; №14987 від 23.12.2024 на суму 34 грн(а.с.41);

-Копію Листа Генерального директора КНП «Радивилівська центральна міська лікарні» від 12.12.2024 №826, згідно якого, ОСОБА_6 : з 24.10.2024 по 31.10.2024 перебувала на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні з діагнозом: інші розлади вегетативної нервової системи; головний біль; інші симптоми; ознаки, що відносяться до емоційного стану; множинні поверхневі травми голови; забій плеча та плечового поясу; множинні поверхневі травми передпліччя; множинні поверхневі травми зап`ясті та кисті; перелом зуба; з 04.11.2024 до 15.11.2024 перебувала на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні, діагноз: остеохондроз хребта у дорослих, шийно-грудний відділ; інший спондильоз з радикулопатією шийно-грудний відділ; порушення поперекових та інших міжхребцевих дисків з радикулопатією; вузли Шморля;

-Фото вигляду тілесних ушкоджень (а.с.43-44).

У своїх показах потерпіла ОСОБА_6 вказала, що їй були нанесені ушкодження як обвинуваченим ОСОБА_3 обличчя та плече, так і іншою особою ОСОБА_9 , яка нанесла ушкодження невідомим їй предметом, в ділянку голови.

Потерпіла не надала доказів, зокрема медичних показань, приписів, рекомендацій чи інших документів, які б підтверджували потребу в придбанні тих медичних препаратів, та їх кількість, які вказані у товарних чеках на суму 4 834,00 грн. А тому, в задоволенні вимог цивільного позивача в цій частині слід відмовити.

Таки чином, суд дійшов висновку про підставність вимог потерпілої про відшкодування шкоди у розмірі 14 197 грн, що згідно довідки директора КНП «Бродівська стоматологічна поліклініка» ОСОБА_21 від 29.11.2024 №8 складається з вартості лікування 2 375 грн та вартості протезування 11 822 грн.

Разом з тим, беручи до уваги характер немайнових втрат, яких понесла потерпіла, а саме стан її здоров`я, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, глибину душевних, емоційних, моральних страждань, їх тривалість та істотність вимушених змін у життєвих стосунках, характер дій обвинуваченого ОСОБА_3 та його особу, а також зважаючи що потерпілій заподіяна моральна шкода, яка виразилась у душевних та фізичних стражданнях, ґрунтуючись на принципах розумності, справедливості та виваженості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають до часткового задоволення в розмірі 8 000,00 грн.

Суд виходить з переконання що визначений розмір відшкодування моральної шкоди не має характеру надмірності, та не є явно завищеним, оскільки здоров`я людини є найвищою соціальною цінністю, а потерпіла зазнала моральних страждань, внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_3 .

У кримінальному провадженні процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 366-368, 371, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь потерпілої ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь потерпілої ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 14 197 ( чотирнадцять тисяч сто дев`яносто сім) гривень 00 коп.

Письмові речові докази (документи), необхідно залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_22