Справа № 650/568/25
провадження № 1-кп/650/394/25
ВИРОК

іменем України

30 травня 2025 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Олександрівка кримінальне провадження № 0000563 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Рені Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, на утримані дітей не має, з середньою освітою, раніше не судимого, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за призовом під час мобілізації на посаді стрільця 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат»,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною п`ятою статті 407 КК України,

встановив:

Згідно із вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено воєнний стан на всій території України.

Останній раз, 23 липня 2024 року, згідно з Указом Президента України від 23.07.2024 № 469/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 10 листопада 2024 року строком на 90 діб.

Відтак, з 24.02.2022 по теперішній час діє воєнний стан.

11.05.2022 відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 та набуття чинності Указу Президента «Про загальну мобілізацію» та виконання вимог мобілізаційної директиви Головнокомандувача Збройних Сил України № 32/321/501/13т, ОСОБА_5 призвано на службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 224 від 21.09.2022 солдата ОСОБА_5 із військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_2 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та визнано таким, що приступив до виконання службових обов`язків на посаді стрільця 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян є день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту.

Відтак, з 11.05.2022, тобто з моменту відправлення ОСОБА_5 з ІНФОРМАЦІЯ_3 до військової частини НОМЕР_2 , він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу, та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Проходячи військову службу, ОСОБА_5 , як військовослужбовець, відповідно до вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

У відповідності до ст. 40 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці самостійно відрекомендовуються своєму безпосередньому начальникові у разі, зокрема, відбуття чи повернення з відрядження, відпустки або лікування.

Проте солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеними вище вимогами законодавства, що регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи реальну можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вирішивши стати на злочинний шлях.

Так, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 112 від 18.04.2023, солдат ОСОБА_5 вибув у відпустку за сімейними обставинами на 10 (десять) діб, тобто з 20 по 29 квітня 2023 року. 30.04.2023 повинен був повернутись до військової частини.

Проте солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, призваним під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді стрільця 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», у порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, 30.04.2023 о 08 годині не з`явився вчасно на службу без поважних причин з відпустки до військової частини НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокувалась за адресою: АДРЕСА_3 , та ухилявся від проходження військової служби до 12 год. 20 хв. 26.12.2024, тобто понад три доби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з обов`язками військової служби.

На судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала обвинувачення, вказала про доведеність вини обвинуваченого зібраними в ході досудового розслідування доказами, які були досліджені судом у відкритому судовому засіданні та просила суд призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років. Діючий щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою просила залишити до набрання вироком законної сили, а строк його попереднього ув`язнення зарахувати при призначенні покарання.

Захисник ОСОБА_4 на судовому засіданні не заперечив проти притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, проте при призначенні покарання просив врахувати обставини щодо батьків обвинуваченого, які є особами похилого віку та потребують стороннього догляду.

У цьому зв`язку захисник зазначив, що саме необхідність надання належної допомоги своїм літнім батькам, які мешкають за місцем постійного проживання обвинуваченого в місті Рені, стала для нього вирішальним мотивом залишити військову частину та не повернутись з відпустки у встановлений строк. На думку сторони захисту, така поведінка не свідчить про бажання ухилитися від військової служби як такої, а лише про намагання тимчасово вирішити нагальні сімейні обставини, зумовлені об`єктивною потребою у постійному догляді за батьками, що не можуть самостійно забезпечити собі побутові умови.

Крім того, захисник наголосив, що обвинувачений не залишив територію України, не мав наміру ухилятись від кримінального провадження та після встановлення його місця перебування не чинив опору затриманню.

Обвинувачений ОСОБА_5 на судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину визнав, пояснивши, що на момент ухилення від військової служби перебував у тяжкому психологічному стані, спричиненому тривогою за життя та здоров`я своїх літніх батьків, які залишилися без догляду. Він наголосив, що саме необхідність особисто підтримувати батьків, які не мають інших родичів, стала для нього моральним і людським імперативом, який змусив його вчинити дії, що нині кваліфіковані як злочин.

У своїх поясненнях обвинувачений висловив щире каяття щодо скоєного, підкресливши, що не мав наміру назавжди залишити військову службу або ухилитися від виконання обов`язків у бойовій обстановці. Він зазначив, що неодноразово робив спроби добровільно повернутись до військової частини, однак через тривале перебування поза частиною, а також складність у встановленні зв`язку з командуванням, реалізувати це вчасно не вдалося.

Крім того, обвинувачений підкреслив, що усвідомлює тяжкість своїх дій, глибоко шкодує про вчинене та готовий нести відповідальність перед державою. Він також звернув увагу суду на те, що має намір поновити службу в лавах Збройних Сил України.

Вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджують такі надані стороною обвинувачення та безпосередньо досліджені в судовому засіданні письмові докази.

Відповідно до рапорту т.в.о. командира 1 р ОСОБА_6 від 01 травня 2023 року, останній доповів, що стрілець першого взводу солдат ОСОБА_7 вчасно не прибув із відпустки за сімейними обставинами. В телефонному режимі повідомив про погіршення здоров`я, тверджуючих документів не надав.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01 травня 2023 року № 131, підставою для призначення службового розслідування був рапорт старшого лейтенанта ОСОБА_8 від 01 травня 2023 року № 84, у якому зазначалося, що солдат ОСОБА_5 , стрілець 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти, не прибув із відпустки у зв`язку з сімейними обставинами, повідомив про погіршення стану здоров`я телефоном, але підтверджуючих документів не надав.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18 квітня 2023 року № 112, солдат ОСОБА_5 , стрілець 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти, вибув у відпустку за сімейними обставинами на підставі відпускного квитка № 360 від 18 квітня 2023 року строком на 10 діб з 10 по 29 квітня 2023 року включно.

Відповідно до Акта «Про призначення службового розслідування за фактом відсутності солдата ОСОБА_9 », затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_10 14 травня 2023 року, вбачається, що на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01 травня 2023 року №131 було проведено службове розслідування щодо неявки на службу солдата ОСОБА_5 . Підставою для проведення службового розслідування був рапорт тимчасово виконуючого обов`язки командира 1 стрілецької роти старшого лейтенанта ОСОБА_8 від 01 травня 2023 року (вх. №84), в якому зазначалося, що солдат ОСОБА_5 не повернувся з відпустки у визначений термін 29 квітня 2023 року. У телефонному режимі він повідомив про погіршення стану здоров`я, однак підтверджуючих документів не надав.

Під час службового розслідування було встановлено, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 №112 від 18 квітня 2023 року, солдат ОСОБА_5 вибув у відпустку за сімейними обставинами на 10 діб з 20 квітня 2023 року по 29 квітня 2023 року. Проте станом на дату завершення службового розслідування солдат ОСОБА_5 до військової частини НОМЕР_1 не прибув, хоча на телефонні дзвінки відповідав і повідомляв про лікування, не надавши підтверджуючих документів.

У ході службового розслідування було відібрано пояснення старшого лейтенанта ОСОБА_11 , який підтвердив, що солдат ОСОБА_5 не прибув до військової частини у визначений термін. Під час службового розслідування встановлено, що вина військовослужбовця має форму прямого умислу: він усвідомлював небезпечність своїх дій, передбачав їх наслідки, проте умисно порушив вимоги ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Також під час службового розслідування встановлено, що в діях солдата ОСОБА_5 вбачаються кваліфікуючі ознаки злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21 вересня 2022 року №224, солдата ОСОБА_5 , який прибув із військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_2 , було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду стрільця 3 стрілецького відділення стрілецького взводу 3 стрілецької роти з 21 вересня 2022 року. Йому встановлено посадовий оклад за 4 тарифним розрядом у розмірі 2730 гривень на місяць (ВОС-100915А, шпк «солдат»), а також призначено щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 247% від посадового окладу, додаткову винагороду на період воєнного стану у розмірі 30000 гривень пропорційно дням участі, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу та надбавку за вислугу років. Вислуга років станом на 21 вересня 2022 року становила: календарна 2 роки 4 місяці 6 днів; пільгова 0 років 0 місяців 0 днів; загальна 2 роки 4 місяці 6 днів. Солдата ОСОБА_5 було поставлено на котлове забезпечення з 22 вересня 2022 року.

Відповідно до письмових пояснень командира першого взводу першої стрілецької роти старшого лейтенанта ОСОБА_11 від 12 травня 2023 року останній пояснив, що стрілець 3-го відділення 1-го взводу 1-ї роти, солдат ОСОБА_5 , відбув у відпустку за сімейними обставинами (одруження). 20 квітня 2023 року повинен був повернутися, але не прибув на місце служби. На дзвінки відповідає, повідомив, що знаходиться на лікуванні, але підтверджуючих документів не надає.

Відповідно до службової характеристики від 12 травня 2023 року, підписаної командиром 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти старшим лейтенантом ОСОБА_11 та тимчасово виконуючим обов`язки командира 1 стрілецької роти лейтенантом ОСОБА_8 , стрілець 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_5 , характеризується як військовослужбовець, який за час проходження служби зарекомендував себе посередньо. Вказано, що він знає військові статути, настанови та обов`язки за займаною посадою, однак не використовує їх у повсякденній діяльності, не проявляє ініціативу, потребує контролю за якістю виконання вказівок та не завжди передбачає наслідки своїх рішень. Також відзначено, що він слабо підготовлений у стройовому відношенні, не дотримується вимог дисципліни та не користується авторитетом серед товаришів по службі.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21 вересня 2022 року №219, солдата ОСОБА_5 , стрільця 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти, було прикомандировано (без змін у штаті) до 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 з метою якісного виконання бойових завдань.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01 травня 2023 року №125, солдату ОСОБА_5 , стрільцю 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти, який вчасно не повернувся з відпустки за сімейними обставинами до тимчасового пункту дислокації військової частини у населеному пункті Новоолександрівка, відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з 01 травня 2023 року призупинено виплату грошового та здійснення продовольчого, речового та інших видів забезпечення до закінчення службового розслідування. Підставою для цього заходу став рапорт тимчасово виконуючого обов`язки командира 1 стрілецької роти старшого лейтенанта ОСОБА_6 від 01 травня 2023 року вх. №84.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14 травня 2023 року №87 (з основної діяльності), на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01 травня 2023 року №131 було проведено службове розслідування щодо неповернення солдата ОСОБА_5 з відпустки до військової частини. Під час службового розслідування було встановлено, що солдат ОСОБА_5 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №112 від 18 квітня 2023 року вибув у відпустку за сімейними обставинами на 10 діб з 20 квітня 2023 року по 29 квітня 2023 року. Проте у визначений термін не прибув до місця служби у військову частину НОМЕР_1 .

Причинами та умовами, що сприяли нез`явленню на службу у визначений термін, встановлено низький рівень морально-ділових якостей солдата ОСОБА_5 та його бажання тимчасово ухилитися від проходження військової служби. На підставі висновків службового розслідування солдата ОСОБА_5 визнано таким, що порушив низку вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а в його діях вбачаються кваліфікуючі ознаки злочину, передбаченого ч.5 ст.407 Кримінального кодексу України. Його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана».

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18 травня 2023 року №142 (по стройовій частині), на підставі підпункту 14 пункту 116 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», солдата ОСОБА_5 , стрільця 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , з 18 травня 2023 року зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 . Підставою для цього заходу став наказ командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) №38-РС від 17 травня 2023 року.

Відповідно до Відомості закріплення зброї за особовим складом, за стрільцем ОСОБА_5 24 вересня 2022 року закріплено автомат Калашникова АК 74 № НОМЕР_4 , з чотирма магазинами та багнетом № 840, які були ним здані 25 травня 2023 року.

Відповідно до довідки по нарахуванню та виплаті грошового забезпечення військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_5 за період з листопада 2022 року по квітень 2023 року, виданої військовою частиною НОМЕР_3 , зазначено, що за цей період йому було нараховано загалом 323 134,41 грн (триста двадцять три тисячі сто тридцять чотири грн 41 коп). У довідці деталізовано помісячні суми окладу за військовим званням, посадового окладу, надбавок за вислугу років, надбавки НОПС (65%), премії, індексації доходів, додаткової винагороди та інших виплат, а також суми утримань із доходів фізичних осіб, військового збору та суми, зараховані на банківську картку.

Відповідно до довідки Гарнізонної військово-лікарської комісії військово-медичного клінічного центру Південного регіону (м. Одеса) від 30 вересня 2024 року №6100, виданої на підставі Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (затвердженого наказом МО України від 14 серпня 2008 року №402 зі змінами), солдат ОСОБА_5 , 1974 р.н., в/ч НОМЕР_1 , визнаний таким, що має діагноз: F43.1 посттравматичний стресовий розлад легкий тривожно-депресивний синдром з виходом в астенічний стан (захворювання, пов`язане з проходженням військової служби). Також встановлено викривлення носової перегородки з порушенням носового дихання та фіброзно-вогнищеві зміни в лівій легені, пов`язані з проходженням військової служби. Серед інших діагнозів зазначено наслідки перенесеної черепно-мозкової травми (ЗЧМТ) та акубаротравматичної травми обох вух, які частково пов`язані з проходженням військової служби. За результатами військово-лікарської експертизи солдат ОСОБА_5 визнаний придатним до військової служби.

Під час дослідження вказаних доказів жодна із сторін не заявила про недотримання норм чинного кримінального процесуального законодавства при їх отриманні на стадії досудового розслідування, про їх недопустимість чи неналежність.

Таким чином, суд безсторонньо та неупереджено оцінивши надані стороною обвинувачення докази, які є належними та допустимими, дійшов висновку, що підтверджені ними обставини виключають будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований обвинуваченому злочин було вчинено і останній є винним у його вчиненні. Стороною обвинувачення, на переконання суду, поза розумним сумнівом доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації вказаного діяння.

Суд, дослідивши сукупність письмових доказів у справі, дійшов висновку, що твердження обвинуваченого про відсутність наміру ухилитися від військової служби є непереконливими та не підтверджуються жодними належними доказами. Зокрема, відповідно до рапорту ТВО командира 1 стрілецької роти старшого лейтенанта Крамарчука від 01 травня 2023 року, стрілець солдат ОСОБА_5 не повернувся з відпустки у визначений термін, повідомив телефоном про погіршення здоров`я, але жодних підтверджуючих документів не надав.

Як підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18 квітня 2023 року №112, солдат ОСОБА_5 вибув у відпустку на 10 діб (з 20 по 29 квітня 2023 року), проте 30 квітня 2023 року він був зобов`язаний прибути до військової частини для несення служби, чого не зробив. Актом службового розслідування від 14 травня 2023 року встановлено, що у діях солдата ОСОБА_5 вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України. При цьому його вина визначена як умисна, оскільки він, розуміючи небезпечність своїх дій та передбачаючи їх наслідки, свідомо не повернувся з відпустки та тривалий час ухилявся від проходження військової служби.

Доводи захисника про сімейні обставини як причину нез`явлення не підтверджуються жодними офіційними документами чи повідомленнями, поданими військовослужбовцем командуванню. Також суд враховує, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці зобов`язані виконувати свої обов`язки навіть під час перебування поза військовою частиною, якщо це відповідає розпорядженню чи наказу командира, або під час повернення з відпустки.

Також суд звертає увагу на відсутність у матеріалах справи будь-яких доказів, наданих обвинуваченим, які б підтверджували його доводи про необхідність догляду за літніми батьками. Зокрема, обвинувачений не надав доказів, які б підтверджували факт проживання його батьків за місцем його постійної реєстрації чи іншим місцем проживання, а також їх вік, стан здоров`я або інші обставини, що свідчили б про потребу у сторонньому догляді.

Крім того, обвинувачений не надав жодних доказів свого звернення до відповідних органів місцевого самоврядування або спеціалізованих соціальних служб для вирішення питання надання допомоги своїм батькам. Відсутні також будь-які інші письмові чи усні повідомлення командуванню про обставини, які б перешкоджали його вчасному поверненню з відпустки та продовженню виконання військових обов`язків.

У зв`язку з цим суд вважає твердження обвинуваченого про наявність об`єктивних сімейних обставин, які перешкоджали його поверненню з відпустки, безпідставними та такими, що не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження у межах, передбачених частиною першою статті 337 КПК України, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні наведені вище письмові докази у їх сукупності, надавши їм правову оцінку, відповідно до вимог статті 94 КПК України, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, взявши до уваги пояснення обвинуваченого, які не підтверджені належними та допустимими доказами, а також письмові докази, які на думку суду, є належними та допустимими, не викликають сумнівів у їх достовірності, за відсутності підстав ставити їх під сумнів, у зв`язку з чим їх слід покласти в основу обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що за вказаних обставин обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисні дії спрямовані на ухилення від виконання військового обов`язку, які суд кваліфікує за частиною п`ятою статті 407 КК України, як нез`явлення військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причини тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання суд дійшов таких висновків.

Положеннями частин першої, другої статті 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Пунктом 3 частини першої статті 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до положень частини п`ятої статті 12 КК України та санкції частини п`ятої статті 407 КК України інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення є тяжким злочином проти встановленого порядку несення військової служби, яке, передбачає відповідальність у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

Отже, при визначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких злочинів, характер його дій, а саме те, що будучи військовослужбовцем, який повинен був захищати Україну та її територіальну цілісність в умовах воєнного стану, обвинувачений вирішив не виконувати свої обов`язки, не з`явився вчасно на службу та фактично ухилявся від виконання військового обов`язку. Суд також бере до уваги його ставлення до вчиненого, наслідки його дій, пояснення про сімейні обставини, які не підтверджені доказами, а також те, що він не звертався до командування з належними поясненнями чи підтверджуючими документами. Суд бере до уваги особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, до кримінальної відповідальності притягається не вперше.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до статей 66, 67 КК України суд не встановив.

Зважаючи на те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин проти встановленого порядку несення військової служби в умовах воєнного стану, який у зв`язку з цим становить підвищену суспільну небезпечність, наслідки якого виявились, зокрема, у фактичному ухиленні від виконання військового обов`язку, а також враховуючи те, що обвинувачений не вчинив активних дій для своєчасного повідомлення командування про обставини, які перешкоджали його поверненню, та не надав підтверджуючих документів, суд дійшов висновку, що його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливі шляхом призначення покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Таке покарання, на думку суду, є справедливим і достатнім, а також відповідатиме його меті.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 тримається під вартою по вказаному кримінальному провадженню з 26 грудня 2024 року відповідно ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 грудня 2024 року (справа № 946/10313/24), яку 20 січня 2025 року було залишено без змін колегією суддів Одеського апеляційного суду, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне зарахувати відповідний строк попереднього ув`язнення в строк відбування покарання.

Зважаючи на обставини справи, а також призначене обвинуваченому покарання, яке пов`язане з позбавленням волі, суд вважає за необхідне залишити вказаний запобіжний захід без змін до набрання вироком законної сили, з метою забезпечення його належного виконання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, речові докази, судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 373, 374 КПК України, Великоолександрівський районний суд Херсонської області, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною п`ятою статті 407 КК України, та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 обраховувати з моменту набрання вироком законної сили.

На підставі частини п`ятої статті 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_5 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 26 грудня 2024 року до дати набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою застосований стосовно ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику і прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копія вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду через Великоолександрівський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ________________ ОСОБА_1