Провадження № 1-КП-932-481-25
Справа № 932/8819/24
В И Р О К

іменем УКРАЇНИ

09 травня 2025 року Шевченківський районний суд

міста Дніпра

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, одружений, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0001844 від 23.05.2024,-

В С Т А Н О В И В:

13 грудня 2023 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «Shkoda», д/н НОМЕР_1 , рухався по вул.Володимира Мономаха з боку вул.Глинки в напрямку вул.Центральна в м.Дніпро.

Під час руху водій ОСОБА_5 , порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.1. «зебра», розташованого в районі будинку 5 по вул.Володимира Мономаха, не переконався у відсутності на пішохідному переході пішохода, яка перетинала проїзну частину справа наліво за напрямком його руху, заходів до зменшення швидкості та зупинки для надання дороги пішоходу не вжив та продовживши рух, скоївши наїзд на пішохода ОСОБА_4 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_4 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритого уламкового перелому міжвиросткового підвищення та латерального відростку лівої великогомілкової кістки з задовільним стоянням уламків, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Порушення обвинуваченим ОСОБА_5 правил безпеки дорожнього руху виразилося в порушенні ним вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України, який вказує на те, що:

п.18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Порушення п.18.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 знаходяться з технічної точки зору в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи наведене, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_5 винним у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його дії, що виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілій ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами у їх сукупності, дослідженими судом у судовому засіданні.

Поясненнями обвинуваченого ОСОБА_5 , який в суді вину визнав повністю та пояснив, що 13.12.2023, приблизно о 13:00 год, він керував автомобілем «Shkoda» д/н НОМЕР_1 , рухався по вул.Володимира Мономаха з боку вул.Глинки в напрямку вул.Центральна в м.Дніпро, в крайній правій смузі. Коли він під`їхав до нерегульованого пішохідного переходу, праворуч від нього перед пішохідним переходом зупинився автомобіль, який, як він потім зрозумів, пропускав потерпілу, що рухалась по пішохідному переходу. Він відволікся дивлячись в дзеркало заднього виду та здійснив наїзд на потерпілого, яка перетинала проїзну частину справа наліво відносно його напрямку руху. Після чого він одразу зупинився і для надання медичної допомоги відвіз потерпілу ОСОБА_4 до лікарні №16. Після того, як ОСОБА_4 в лікарні надали медичну допомогу він відвіз її додому. На прохання потерпілої він написав розписку, в якій зобов`язався відшкодувати ОСОБА_4 25000 грн. за завдані матеріальні та моральні збитки. До теперішнього часу збитки він не зміг відшкодувати, так як втратив роботу із-за тривалого лікування. Крім того, потерпіла відмовляється отримувати гроші частинами і вимагає виплатити всієї суми одразу. В скоєному щиро кається, просить суворо не наказувати та не позбавляти права керування транспортним засобом, оскільки в даний час він неофіційно влаштувався на роботу та має намір добровільно відшкодувати потерпілій завдані збитки.

Поясненнями потерпілої ОСОБА_4 , яка в суді пояснила, що 13.12.2023, приблизно о 13.00 год, вона в районі будинку 5 по вул.Володимира Мономаха в м.Дніпро, переходила дорогу по нерегульованому пішохідному переходу. Коли вона пройшла перший автомобіль, який зупинився, щоб надати їй дорогу, вона побачила, що другий автомобіль також зупинився, однак почав знов рухатись та скоїв на неї наїзд. Після удару в неї сильно заболіло коліно та ОСОБА_5 відвіз її до лікарні №16. За даним фактом вона спочатку не зверталась до поліції, оскільки ОСОБА_5 пообіцяв їй відшкодувати збитки. ОСОБА_5 завдану шкоду їй не відшкодував.

А також дослідженими судом письмовими доказами по справі:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, схемою до нього та фототаблицею від 18.04.2024, відповідно яких в районі будинку 5 по вул.Володимира Мономаха в м.Дніпро відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої обвинувачений ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Shkoda», д/н НОМЕР_1 , скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 (а.с.9-17);

- висновком експерта №1930е від 27.06.2024, відповідно якого потерпілій ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритого уламкового перелому міжвиросткового підвищення та латерального відростку лівої великогомілкової кістки з задовільним стоянням уламків, які утворилися не задовго до надходження звернення за медичною допомогою у травмотологічний пункт КНП «МКЛ №16» ДМР, тобто можливо втермін на який вказує обстежена та слідчий у постанові. Спричинені тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що зумовило тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день) (а.с.75-76);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 29.07.2024 та фототаблицею до нього, відповідно якого потерпіла ОСОБА_4 на місці показала та розказала обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 13 грудня 2024 року, приблизно о 13.00 годин в районі будинку 5 по вул.Володимира Мономаха в м.Дніпро (а.с.78-82);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 29.07.2024 та фототаблицею до нього, відповідно якого свідок ОСОБА_6 на місці показала та розказала обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 13 грудня 2024 року, приблизно о 13.00 годин в районі будинку 5 по вул.Володимира Мономаха в м.Дніпро (а.с.83-87);

- висновком експерта №СЕ-19/104-24/33315-ІТ від 22.08.2024, відповідно якого в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Shkoda», д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п.18.1 Правил дорожнього руху. У цій дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Shkoda», д/н НОМЕР_1 , мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохда шляхом своєчасного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду. У цій дорожньо-транспортній ситуації в діях водія автомобіля «Shkoda», д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_5 вбачається невідповідність вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху, яка з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП (а.с.93-95)

Суд вважає вину ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, повністю встановленою та доведеною, оскільки досліджені вищезазначені докази отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, вони мають значення для кримінального провадження та відповідають фактичним обставинам справи, а його дії, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілій ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження, правильно кваліфіковані за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.1 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_5 відноситься до категорії необережних нетяжких злочинів, а також особу обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі у межах визначених санкцією частини 1 статті 286 Кримінального кодексу України, з позбавленням права керувати транспортними засобами. Враховуючи тяжкість скоєного ОСОБА_5 кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, сприяв під час досудового розслідування та судового розгляду у встановлені істини по справі, у скоєному щиро розкаюється, визнав неправомірність своєї поведінки та висловив жаль з приводу її наслідків. Щире каяття обвинуваченого не є формальним, а підкріплюється його діями, спрямованими на пом`якшення наслідків вчиненого. Зокрема, одразу після настання події, ОСОБА_5 не залишив місце пригоди, а навпаки запропонував потерпілій допомогу, самостійно привіз її до медичного закладу для надання необхідної медичної допомоги, виявивши відповідальність. Після надання медичної допомоги доставив потерпілу до місця проживання, підтримував з нею контакт, висловлював готовність сприяти її одужанню та відшкодувати завдану шкоду. Такі дії свідчать про небайдужість обвинуваченого до наслідків вчиненого, його прагнення усунути або мінімізувати шкоду, заподіяну у результаті необережних дій. Також, ОСОБА_5 керуючи транспортним засобом у стані сп`яніння не перебував, раніше до адміністративної чи кримінальної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху чи експлуатації транспорту не притягувався, що свідчить про одноразовий характер порушення, а не про системну зневагу до закону. Такі обставини характеризують особу обвинуваченого з позитивного боку, свідчать про відповідальне ставлення до правил дорожнього руху до моменту вчинення злочину, та підтверджують, що вчинене є винятком, а не закономірністю його поведінки. Це має суттєве значення для оцінки рівня суспільної небезпеки особи та доцільності застосування більш м`якого виду покарання. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 не уникає обов`язку відшкодувати матеріальну шкоду, завдану потерпілій ОСОБА_4 , та в судовому засіданні підтвердив намір виконати це зобов`язання в повному обсязі, обґрунтовуючи затримку з її відшкодуванням певними життєвими обставинами (втратою роботи та своїм станом злоров`я). При цьому, потерпіла, в рамках кримінального провадження відповідно до вимог ст.128 КПК України, до суду з цивільним позовом не звернулась та не порушила питання про відшкодування шкоди в процесі кримінального провадження, питання відшкодування шкоди не є предметом судового розгляду, а отже, не може бути взято до уваги при визначенні обставин, що впливають на ступінь винуватості обвинуваченого. Відтак, відстрочене відшкодування шкоди не є обтяжуючою обставиною, оскільки відшкодування шкоди не стало предметом офіційного розгляду в рамках даного кримінального провадження і не може впливати на визначення тяжкості злочину чи ступінь відповідальності обвинуваченого.

З урахуванням вищевикладеного, суд знаходить можливим виправлення обвинуваченого без відбування покарання і на підставі ст.75 КК України суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.1 та п.2 ч.1 ст.76 КК України, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про відшкодування документально підтверджених процесуальних витрат, пов`язаних з залученням експертів при проведені експертиз по кримінальній справі, які відповідно наданого розрахунку складають суму 3029 грн. 12 коп., суд, враховуючи ступень вини та майновий стан обвинуваченого, вважає необхідним покласти їх на обвинуваченого в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 рік, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 року іспитового строку не скоїть нового злочину, зобов`язавши його відповідно до п.1 та п.2 ч.1 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати у сумі 3029 грн. 12 коп.

На вирок суду з підстав, передбачених ст.394 КПК України, може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду, через Шевченківський районний міста Дніпра, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя

Шевченківського районного суду ОСОБА_1

міста Дніпра