Житомирський апеляційний суд
Справа №279/5094/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/611/25
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21 серпня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 жовтня 2025 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21 серпня 2025 року задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 жовтня 2025 року, без визначення розміру застави.

Слідчий суддя, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , вагомість наявних доказів вчинення ним даного кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у його вчиненні, - вважав, що лише винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти встановленим ризикам.

Крім того, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України не визначив підозрюваному розмір застави.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить поновити строк на оскарження, змінити ухвалу слідчого судді, застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особисто зобов`язання.

Вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою та незаконною.

Зазначає, що прокурором не надано будь-яких доказів про вилучення ножа, яким завдано тілесні ушкодження.

Стверджує, що ОСОБА_6 сам став потерпілим та отримав тілесні ушкодження, а тому підозра є необґрунтованою.

Наголошує, що підозрюваний ОСОБА_6 самостійно з`явився на місце події.

Посилається на те, що ризики не доведені прокурором.

На переконання сторони захисту, слідчий суддя не взяв до у ваги 5 характеристик та 9 грамот, що підозрюваний характеризується позитивно.

Крім того, підозрюваний раніше не судимий.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

На думку захисника, слідчим суддею не враховано, що у ОСОБА_6 не було умислу на нанесення тяжких тілесних ушкоджень, а він діяв виключно з метою захисту власного життя та здоров`я.

Зазначає, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, проходив військову службу, звільнений у зв`язку з отриманням інвалідності 2 групи.

Крім того, ризики не доведені прокурором.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та підозрюваного, які підтримала подані апеляційні скарги, заперечення прокурора, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до підозри, 18.08.2025 близько 12 години 00 хвилин, у ОСОБА_6 , який знаходився поблизу магазину «Фокстрот» за адресою: Житомирська область м. Коростень, вуд. Героїв Чорнобиля, буд.5, на ґрунті особистих неприязних відносин під час конфлікту з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , виник умисел на нанесення тяжких тілесних ушкоджень одному з вищевказаних осіб.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень, в ході конфлікту ОСОБА_6 , перебуваючи в лежачому положенні, дістав правою рукою з правої кишені шортів ніж та піднявшись на ноги, клинком ножа умисно наніс удар в область лівої частини грудної клітки зі спини ОСОБА_10 , який в той час перебував поряд із ОСОБА_6 та не встиг відійти на безпечну дистанцію, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаної рани лівої половини спини, яка ускладнилась гемопневмотораксом зліва (наявність крові та повітря в лівій плевральній порожнині), які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.

18 серпня 2025 в порядку ст.208 КПК України був затриманий ОСОБА_6 , так як безпосередньо після вчинення злочину очевидець та сукупність очевидних ознак на місці події вказують на те, що саме ОСОБА_6 вчинив вказаний злочин.

19 серпня 2025 відповідно до вимог ст.ст. 276-278 КПК України ОСОБА_6 був повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

На переконання колегії суддів висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, який відноситься до категорії тяжкого злочину відповідають фактичним обставинам справи, оскільки підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Крім того, з практики Європейського Суду з прав людини випливає, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Так, зокрема обґрунтованість підозри підтверджується: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_10 18.08.2025, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 в якому повідомив про обставини нанесення йому тілесних ушкоджень, протоколом огляду місця події від 18.08.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 18.08.2025, протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_12 , протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 18.08.2025, висновком експерта №155 та іншими доказами у справі.

Наведені захисником ОСОБА_8 відомості в апеляційній скарзі, що підозра є необґрунтованою, оскільки не знайдено ніж, яким наносив підозрюваний тілесні ушкодження не спростовують даних, що ОСОБА_6 може бути причетним до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Допитані слідчим суддею свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які були безпосередньо очевидцями події, вказали, що бачили як ОСОБА_6 діставав з кишені ніж, яким наносив тілесні ушкодження і у потерпілого виявлено тілесні ушкодження характерні від дії ножа. Інших осіб, які мали конфлікт з потерпілим не було.

Крім того, на даний час початкова стадія досудового розслідування, а тому ще не знайдені та не вилучені всі речові докази, а відсутність ножа може вказувати про те, що ОСОБА_6 намагався приховати свої дії та позбувся ножа, що додатково свідчить про існування ризику знищення речових доказів.

Доводи захисника ОСОБА_7 , що підозрюваний ОСОБА_6 захищався є неспроможними, так свідки вказали, що ОСОБА_6 поводився агресивно та вони поклали його на землю щоб заспокоїти, після чого він дістав ніж з кишені та підбіг позаду до ОСОБА_10 і наніс удар ножем в спину.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що життю та здоров`я ОСОБА_6 загрожувала будь-яка небезпека, а конфлікт, який передував цим подіям, під час якого підозрюваний отримав тілесні ушкодження відбувався з іншою особою та в інший час і був вичерпаний, оскільки учасники бійки залишили це місце.

Крім того, за версією досудового розслідування ОСОБА_6 , після спричинення йому тілесних ушкоджень медичну допомогу, яку йому виклали не дочекався, поліцію не повідомляв, а пішов з місця та повернувся з ножем для подальшого з`ясування стосунків.

Про це, свідчить і запис розмови на телефон де ймовірно підозрюваний погрожує, що в такий спосіб за допомогою ножа розправиться і з абонентом, якому він телефонував.

Така, поведінка підозрюваного у колегії суддів породжує обґрунтовані сумніви, що більш м`який запобіжний ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і те, що підозрюваний з метою подальшого з`ясування стосунків з іншими особами з якими він мав конфлікт, не вчинить нового кримінального правопорушення.

Також, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_6 будучи колишнім військовослужбовцем, маючи певні навички володіння зброєю, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину із застосуванням насильства у денну пору добу, в центрі міста Коростень, прилюдно, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність, оскільки такі обставини не дивлячись на те, що пройшов достатній час щоб обдумати можливі наслідки все ж його не зупинили.

На думку колегії суддів висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, яке класифікується як тяжкий злочин, та за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки підтверджуються доказами.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Докази долучені до клопотання свідчать, що ОСОБА_6 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Слідчий суддя також достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на даний час існують та дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; впливати на потерпілого, свідків; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, з цими висновками погоджується і колегія суддів.

Твердження захисників ОСОБА_8 т ОСОБА_7 , що слідчий суддя не взяв до уваги, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, є помилковими, оскільки слідчий суддя врахував всі обставини з якими Закон пов`язує застосування запобіжного заходу та прийшов до обґрунтованого висновку, врахувавши обставин вчинення злочину та наслідки, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить належну поведінку підозрюваного на даному етапі слідства.

Дані про особу ОСОБА_6 , що він був учасником бойових дій, внаслідок чого отримав поранення та інвалідність, неодноразово нагороджений грамотами та відзнаками за сумлінне виконання службових обов`язків безумовно заслуговують на увагу, однак суворість можливого покарання, Закон за яким кваліфіковано дії ОСОБА_6 , характер та обставини дій, що йому інкримінуються та наслідки, воєнний стан, необхідність завершення досудового розслідування у визначені процесуальні строки вказують про передчасність для висновку про можливість застосування менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

За таких обставин, апеляційний суд вважає обґрунтованими та законними висновки слідчого судді про наявність достатніх підстав, згідно вимог ст. 194 КПК України для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі підозрюваного. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

Враховуючи насильницький характер, тяжкість та обставини вчинення кримінального правопорушення, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про неможливість на даний час у застосуванні застави.

Зазначене рішення не є перешкодою, в подальшому клопотати для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21 серпня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 жовтня 2025 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: