Номер провадження: 11-сс/813/1623/25
Справа № 505/464/25 1-кс/505/1143/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції між Одеськім апеляційним судом та захисником ОСОБА_6 з використанням власних технічних засобів, матеріали кримінального провадження №0000020 від 07.01.2025 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Подільського міськрайонного суду Одеської області від 05.08.2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, з вищою освітою, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючої, раніше не судимої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

встановив:

в провадженні СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області,перебуває кримінальне провадження №0000020 від 07.01.2025 року за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за обставин, викладених у клопотанні органу досудового розслідування.

10.06.2025 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст.615 КПК України та в той же день їй повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого: ч.2 ст.307 УУ України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також збут особливо небезпечної психотропної речовини у великому розмірі, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Ухвалою слідчого судді Подільського міськрайонного суду Одеської області від 12.06.2025 року підозрюваній обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 08.08.2025 року, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави в розмірі 300 (трьохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Постановою керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 від 04.08.2025 року строк досудового розслідування продовжено до 3 (трьох) місяців, тобто до 10.09.2025 року.

04.08.2025 року слідчий відділення №2 СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором Подільської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_11 , звернулась до слідчого судді з клопотанням про продовження строку застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 10.09.2025 року, в межах строку досудового розслідування.

Клопотання мотивоване продовженням існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, необхідністю проведення ряду слідчих (розшукових) дій для завершення досудового розслідування, тому більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не забезпечать виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

Оскарженою ухвалою слідчого судді клопотання слідчого задоволено та підозрюваній ОСОБА_7 продовжений строк тримання під вартою до 10.09.2025 року, із визначенням застави у розмірі 300 (трьохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя послався на обґрунтованість підозри та продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3,4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до підозрюваної запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або домашнього арешту, або визначити заставу у значно меншому розмірі.

Вимоги апеляційної скарги захисник обґрунтовує відсутністю доказів наявності ризиків та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, Зазначає про визначення завідомо непомірного розміру застави, а також посилається на неврахування слідчим суддею даних про особу підозрюваної, її сімейного стану, наявності на її утриманні неповнолітніх дітей.

Іншими учасниками кримінального провадження ухвала слідчого судді оскаржена не була.

Апеляційний розгляд проведено за відсутності підозрюваної, оскільки остання не зверталася до суду із клопотанням про забезпечення її участі під час апеляційного розгляду. Захисник також не наполягав на забезпеченні участі підозрюваної.

Прокурор, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до апеляційного суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду не подавав.

Крім того, в умовах воєнного стану, колегія суддів вважає, що відсутня нагальна потреба очікувати на волевиявлення у учасників судового розгляду бажання на прибуття до суду, оскільки це може становити загрозу для вказаних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.197 КПК, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК, та сукупний строк тримання під вартою підозрюваному, під час досудового розслідування у кримінальному проваджені щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, не повинен перевищувати дванадцяти місяців.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст.199 КПК, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання підозрюваного під вартою.

Із матеріалів судового провадження вбачається, що на стадії розгляду слідчим суддею питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , остання обґрунтовано підозрюється в скоєні інкримінованого кримінального правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що долучені до клопотання слідчого докази є такими, що вказують на наявність обставин та відомостей, які можуть переконати суд та неупередженого спостерігача, що підозрювана можливо вчинила інкриміновані їй дії. Ці докази, на даній стадії досудового розслідування, є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Апеляційний суд також вважає, що тяжкість та обґрунтованість пред`явленої на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_7 підозри, яка була пред`явлена у відповідності до вимог Глави 22 Кримінального процесуального закону України, необхідність завершення досудового розслідування, а також продовження існування ризиків, виправдовує необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваної та дає колегії суддів можливість дійти висновку про обґрунтованість оскарженої ухвали.

Доводи сторони захисту в частині недоведеності ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК, які зазначені в оскарженій ухвалі, колегія суддів визнає необґрунтованими, з огляду на таке.

Підставою застосування та продовження застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.ч. 1, 2 ст.177 КПК.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується та продовжується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати її до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З урахуванням наведеного, доводи сторони захисту про відсутність ризику переховування підозрюваної, апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки ОСОБА_7 на даний час обґрунтованого підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а санкція вказаної норми кримінального закону передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, з конфіскацією майна.

Таким чином, обставини даного кримінального провадження, на думку апеляційного суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_7 розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке їй загрожує у разі доведеності її вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним.

При встановленні наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК - впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

Оскільки покази свідків, які станом на даний час ще не допитані в судовому засіданні, мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, перебуваючи на свободі, підозрювана може здійснювати незаконний вплив на свідків та інших учасників, схиляючи їх до зміни показів в рамках даного кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Ризики, передбачені п.п. 2, 4 ч.1 ст.177 КПК також не виключаються.

Що стосується ризику можливого вчинення іншого кримінального правопорушення колегія суддів погоджується з обґрунтуванням наявності зазначеного ризику з місцевим судом, про те, що обвинувачена не має постійного офіційного джерела прибутку, що свідчить про можливість вчинення обвинуваченою іншого кримінального правопорушення.

Мотивуючи неможливість застосування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано врахував те, що досудове розслідування не завершено, а його завершення може стати неможливим у разі ухилення підозрюваної від досудового розслідування внаслідок обрання останній іншого запобіжного заходу.

Апеляційний суд бере до уваги посилання захисника на дані, що характеризують особу підозрюваної, її спосіб життя та соціальні зв`язки, однак вважає, що вказані обставини не є такими, що нівелюють існуючі ризики.

Таким чином, доводи захисника щодо можливості застосування до підозрюваної запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки інший запобіжний захід з великою вірогідністю може виявитися недостатнім для запобігання існуючих ризиків.

Крім того, колегія суддів вважає, що з урахуванням особи підозрюваної, конкретних обставин кримінального провадження та пред`явленої підозри у скоєнні тяжкого злочину, пов`язаного з незаконним обігом психотропних речовин у великих розмірах, визначений місцевим судом розмір застави є достатнім і прийнятним відповідно до ст.182 КПК України, а також із урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Таким чином, доводи захисника щодо непомірного розміру застави колегія суддів визнає неспроможними, з урахуванням кваліфікації злочину, який інкримінується ОСОБА_7 та існуючих ризиків.

При цьому, колегія суддів, оцінюючи доводи сторони захисту щодо непомірності розміру застави, зауважує, що застава може бути внесена як самою підозрюваною, так і іншою фізичною та/або юридичною особою (заставодавцем), що передбачено ч.2 ст.182 КПК

Колегія суддів враховує обставини даної справи, особу підозрюваноїта зазначає, що зміна запобіжного заходу останній на більш м`який або зменшення розміру застави, з великою вірогідністю може виявитися недостатнім стримуючим фактором для забезпечення виконання останньою покладених на неї обов`язків.

Відомостей про існування обставин, які унеможливлюють перебування підозрюваної під вартою за станом здоров`я, матеріали провадження не містять.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді слідчим суддею питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваної, які б були підставою для скасування оскарженої ухвали, зменшення розміру застави або зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про існування достатніх підстав для продовження підозрюваній запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваної і сама підозра у вчиненні тяжкого злочину, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання підозрюваної під вартою.

Окрім того, доцільність подальшого тримання під вартою підозрюваної буде перевірена судом через нетривалий час, в тому числі з урахуванням результатів досудового розслідування.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів захисника щодо незаконності оскарженої ухвали, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Подільського міськрайонного суду Одеської області від 05.08.2025 року, якою підозрюваній ОСОБА_7 , в кримінальному провадженні №0000020 від 07.01.2025 року, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4