Справа № 348/1781/21
Провадження № 11-кп/4808/249/25
Категорія ч.3 ст. 185 КК України Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою прокурора на вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21.02.2024 року, у кримінальному провадження №0000608 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в:

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Фитьків Надвірнянського району Івано-Франківської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, який працює волонтером СПЦ «Відновлення», розлученого, згідно ст.89 КК України не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим та засуджено:

- за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік року;

- за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Відповідно до ст.72 КК України, зараховано ОСОБА_7 в строк покарання термін його попереднього ув`язнення з 13.06.2021 року до 11.08.2021 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 цього ж Кодексу.

Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення за таких обставин:

08.12.2020 у нічний час обвинувачений ОСОБА_7 йшов по АДРЕСА_1 .

Проходячи повз домоволодіння ОСОБА_9 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у обвинуваченого ОСОБА_7 , виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, обвинувачений ОСОБА_7 проник на територію домоволодіння за вищевказаною адресою.

Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, обвинувачений ОСОБА_7 підійшов до гаражного приміщення потерпілого ОСОБА_9 та шляхом відкриття вікна, проник до нього, звідки таємно викрав: бензопилу марки «Still 120» вартістю 4 500 гривень; соковижималку «Scarlеtt «SС-015» вартістю 800 гривень; циркулярку вітчизняного виробництва вартістю 1000 гривень; два кабелі зварювального апарату, вартістю 200 гривень кожен; два щитки від зварювального апарату, вартістю 150 гривень кожен, а всього спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 5 500 гривень.

Після вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_7 залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, 12.12.2020 у нічний час обвинувачений ОСОБА_10 , разом із ОСОБА_11 (якого засуджено вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03.06.2022) йшли по АДРЕСА_1 .

Проходячи повз домоволодіння ОСОБА_12 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , у обвинуваченого ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, обвинувачений ОСОБА_7 разом із ОСОБА_11 , подолали перешкоду, а саме: відкрили ворітця домоволодіння за вищевказаною адресою.

Переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих спонукань, усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_11 , який за вчинення даного злочину засуджений вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03.06.2022, підійшли до житлового будинку потерпілого ОСОБА_12 та шляхом віджиму вхідних дверей проникли до вказаного будинку потерпілого, звідки таємно викрали: бензопилу марки «Єра», модель «БП-4000», вартістю 1600 гривень; бензокосу марки «Таtга Garden», модель «DCU-55», вартістю 2000 гривень, акумуляторний шуруповерт марки «Gгаnd» модель «LF-12», вартістю 850 гривень; протічний водонагрівач з LСD екраном і душем, модель «Delinaro Instant Electric Неаtіng Water Faucet», вартістю 600 гривень; ножівку по дереву марки «Сталь», вартістю 120 гривень; водяний рівень 80 см., вартістю 200 гривень; металічний цвяхотяг, довжина 70 см., вартістю 180 гривень; розвідний металічний ключ, вартістю 100 гривень; набір ключів до бензопил, вартістю 200 гривень; візок дитячий, двоколісний, вартістю 300 гривень, чим спричинили потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 6 150 гривень.

Після вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , залишили місце вчинення злочину та розпорядились викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, 18.12.2020 у нічний час обвинувачений ОСОБА_7 йшов по АДРЕСА_1 .

Проходячи повз домоволодіння потерпілого ОСОБА_13 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у обвинуваченого ОСОБА_7 , виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, обвинувачений ОСОБА_7 проник на територію домоволодіння за вищевказаною адресою.

Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, обвинувачений ОСОБА_7 підійшов до житлового будинку потерпілого ОСОБА_13 та шляхом відкриття вікна проник до нього, звідки таємно викрав ігрову приставку марки «Хbох Оnе S 1000 GВ» вартістю 8 750 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 майнову шкоду на загальну суму 8 750 гривень.

Після вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_7 , залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Також, продовжуючи свою злочину діяльність, 01.01.2021 у нічний час обвинувачений ОСОБА_7 йшов по АДРЕСА_3 .

Проходячи повз домоволодіння потерпілого ОСОБА_14 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , у обвинуваченого ОСОБА_7 , виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, обвинувачений ОСОБА_7 проник на територію домоволодіння за вищевказаною адресою.

Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, обвинувачений ОСОБА_7 підійшов до житлового будинку потерпілого ОСОБА_14 та шляхом віджиму вхідних дверей проник до вказаного будинку потерпілого, звідки таємно викрав: переноску із кабелю довжиною 50 м. вартістю 1000 гривень; металічне точило вартістю 1000 гривень; комплект металічних ключів- головок вартістю 2500 гривень; палатку для відпочинку 3-місну вартістю 3000 гривень; спальний мішок вартістю 1000 гривень; лазерний рівень, марки «Лайм», вартістю 2500 гривень; три триноги від лазеру вартістю 2800 гривень; шуруповерт марки «Макita», 18 V, вартістю 1850 гривень; рюкзак спортивного типу вартістю 100 гривень; взуття жіноче, зимове, виготовлене із замши, вартістю 700 гривень; сокиру вітчизняного виробництва, вартістю 500 гривень, всього спричинив потерпілому ОСОБА_14 майнову шкоду на загальну суму 16 950 гривень.

Після вчинення злочину ОСОБА_7 , залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, 10.01.2021 у нічний час обвинувачений ОСОБА_7 йшов по вул. Мазепи, що в м. Надвірна, Надвірнянської ТГ, Надвірнянського району Івано-Франківської області.

Проходячи повз багатоквартирний будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , поблизу під`їзду № 1, обвинувачений ОСОБА_7 побачив велосипед сірого кольору марки «Веllіnni СНАМР 19», який належить потерпілій ОСОБА_15 , та який був пристебнутий до поручня сходів, в цей час у обвинуваченого ОСОБА_7 виник умисел на таємне викрадення вказаного велосипеда.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, обвинувачений ОСОБА_7 підійшов до сходів під`їзду № 1, та шляхом відриву від поручнів, таємно викрав велосипед сірого кольору, марки «Веllіnni СНАМР 19», вартістю 1800 гривень, чим спричинив майнову шкоду ОСОБА_15 .

Після вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_7 , залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

В подальшому, 15.01.2021 у нічний час обвинувачений ОСОБА_7 , разом із ОСОБА_11 , який за вчинення даного злочину засуджений вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03.06.2022, йшли по вул. Мазепи, що в м. Надвірна Івано-Франківської області.

Проходячи повз магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , де здійснює свою господарську діяльність фізична-особа підприємець ОСОБА_16 , у ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, обвинувачений ОСОБА_7 разом із ОСОБА_11 підійшли до вхідних дверей вказаного магазину, в яких було розбите скло, та шляхом відкриття за ручку із середини проникли до вказаного приміщення потерпілого ОСОБА_16 , звідки таємно викрали два відбійні молотки марки «Hilti», модель «ТЕ 100- AVR HI-DRIVE» вартістю 15333,33 гривень, кожен, всього спричинили потерпілому майнову шкоду на загальну суму 30666,66 гривень.

Після вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , залишили місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

З вироком суду не погодився прокурор та подав апеляційну скаргу.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінальних правопорушень, доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, вважає оскаржуваний вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Зазначає, що призначаючи покарання, суд не прийняв до уваги те, що злочини, передбачені ч.2, 3 ст.185 КК України, які вчинені ОСОБА_7 , згідно ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких, санкція яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Судом не враховано характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, зокрема те, що кримінальні правопорушення, вчинені ОСОБА_7 характеризуються умисною формою вини, носять високий ступінь суспільної небезпечності, оскільки ОСОБА_7 вчинив їх повторно, за попередньою змовою групою осіб та з проникненням у приміщення.

За таких обставин суд не мав підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Просить оскаржуваний вирок скасувати, винести новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим та засудити за ч.2 ст.185 КК України до покарання 1 рік обмеження волі, за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання 2 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_7 покарання - 2 роки позбавлення волі.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

- обвинувачений та його захисник заперечили проти доводів апеляційної скарги прокурора в частині призначення покарання та просили вирок суду першої інстанції залишити без змін. Захисник надав додаткові документи, що позитивно характеризують обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення та промови учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розгляд кримінального провадження проводився в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, а тому фактичні обставини вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, доведеність його вини та правильність кваліфікації його дій, сторонами кримінального провадження не оскаржується.

Що стосується фактичних обставин справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

За загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст.4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 КУпАП.

Зазначені зміні до Кодексу про адміністративні правопорушення є декриміналізацією діянь (щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати), якщо вартість викраденого майна є меншою ніж два розміри неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Станом на дату вчинення кримінального правопорушення у 2021 році два неоподаткованих мінімуми доходів громадян, що враховуються для розрахунку кримінального правопорушення, дорівнюють сумі 2270 грн.

За таких обставин, на момент апеляційного розгляду, у зв`язку із наведеними змінами у законодавстві, втратив чинності закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння вчиненого обвинуваченим за епізодом від 10.01.2021р. - крадіжки велосипеда ОСОБА_15 вартістю 1800 грн. Таким чином, на підставі ст.284 ч.1 п.4-1 КПК України, кримінальне провадження за ч.2 ст.185 КК України, за цим епізодом підлягає закриттю.

Що стосується доводів прокурора про безпідставне застосування ст.75 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , вони заслуговують на увагу апеляційного суду.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог кримінального процесуального закону при призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції в повній мірі не дотримався.

Відповідно до вимог ч.1 ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути мотивованим.

Проте, суд першої інстанції, вирішуючи питання про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, недостатньо врахував обставини справи, ступінь суспільної небезпечності обвинуваченого, кількість вчинених правопорушень, дані про особу обвинуваченого, які вказують на неможливість його виправлення без реального відбування покарання.

Що стосується зауважень захисника, а саме, про наявність у ОСОБА_17 на утриманні матері похилого віку, наявність у нього розладу психіки, позитивних характеристик обвинуваченого, ці обставини не є такими, що вказують на можливість досягнення мети покарання передбаченої діючим законодавством. Зокрема, окрім виправлення обвинуваченого, метою покарання є кара та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

За таких обставин, вирок в частині покарання підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку в цій частині.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України 2 роки позбавлення волі, апеляційний суд враховує конкретні обставини вчинення обвинуваченим злочинів, особу обвинуваченого, стан його здоров`я, обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття, добровільне відшкодування завданих потерпілим збитків.

В решті вирок суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання на якому наполягає прокурор, оскільки саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 420 КПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21.02.2024 року, щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання, скасувати.

Кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України, за епізодом від 10.01.2021 року - закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік;

- за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3