Справа № 583/2370/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2025 р. м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка кримінальне провадження № 0000492 від 05.05.2025 року щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рябина, В.Писарівського району Сумської області, громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, в порядку ст. 89 КК України раніше не судимого,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

В період з травня 2024 року по теперішній час (точної дати та часу у ході розслідування не встановлено) ОСОБА_3 , маючи умисел на самовільне зайняття земельної ділянки, діючи всупереч вимогам ст.ст. 125, 126, п.б ст. 211 Земельного кодексу України, ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», які регламентують набуття і реалізацію права на землю, при відсутності відповідного рішення фактично заволодів земельною ділянкою державної форми власності площею 1,3306 га., яка знаходиться на території Кириківської селищної ради, Великописарівського району, Сумської області, в межах населеного пункту по вул. Вокзальній, в смт. Кириківка, (суміжною з земельною ділянкою з кадастровим номером :04:058:0397), кадастровий номер відсутній, засадивши її сільськогосподарськими культурами.

Згідно з інформацією Міжрайонного управління Держгеокадастру в Сумській області вищевказана земельна ділянка відноситься до земель комунальної власності з агровиробничою групою ґрунтів із шифром 53е (чорноземи типові мало гумусні та чорноземи сильнореградованіважкосуглинкові), що не передана у власність та користування та відноситься до особливо цінних земель.

Суд кваліфікує такі дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 197-1 КК України, тобто самовільне зайняття земельної ділянки.

30.05.2025 між представником потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 було укладено угоду про примирення.

Згідно з умовами вказаної угоди ОСОБА_3 повністю відшкодував матеріальні та моральні збитки потерпілому - Кириківський селищній раді Охтирського району Сумської області, претензій потерпілий до нього не має, та підозрюваний визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язуються: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; вибачитися перед представником потерпілого ОСОБА_5 за завдану ним матеріальну шкоду безпосередньо під час підписання зазначеної угоди.

Сторони погодились, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: щире каяття у вчиненому, відсутність матеріальних претензій, з урахуванням особи винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, про можливість призначення ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст.197-1 ч.2 КК України, у виді штрафу відповідно до ч.2 ст.53 КК України у розмірі сто неоподатковуваних мінімумів, що становить 1700 грн.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав, підтвердив, що угода була укладена ним та представником потерпілого добровільно, укладення угоди не було наслідком застосування до нього насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Представник потерпілого ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні підтвердив, що угода була укладена ним та обвинуваченим добровільно, саме за його ініціативою.

Щодо поданої угоди про примирення прокурор просив її затвердити і призначити узгоджене сторонами угоди покарання.

Заслухавши учасників підготовчого провадження, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, вирішуючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить із такого.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого.

Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, а тому укладення угоди про примирення в даному кримінальному провадженні є можливим.

Роз`яснивши положення ч. 5 ст. 474 КПК України, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені зазначеною нормою, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом встановлено, що укладення угоди про примирення сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що підтверджено обвинуваченим у судовому засіданні.

Суд зазначає, що зміст угоди відповідає вимогам статті 471 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирилися та добровільно уклали угоду про примирення, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю.

Підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлені.

Узгоджені сторонами вид та міра покарання із застосуванням ст. 69 КК України, на думку суду, відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину, даним про особу обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення та призначення обвинуваченому узгодженого покарання у виді штрафу.

Саме таке покарання необхідне та достатнє для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст. 374, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 30.05.2025 між представником потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000492, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.05.2025.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1700 гривень.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувати.

Вирок може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_6