Дата документу 24.07.2025Справа № 526/602/22
Провадження № 1-кп/554/401/2025
У Х В А Л А

24 липня 2025 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинувачених - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гадяч Полтавської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Гадяч Полтавської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 КК України,

встановив:

19 травня 2022 року відповідно до ухвали Полтавського апеляційного суду від 17.05.2022 року до Октябрського районного суду м. Полтави на розгляд надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000075 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263 КК України та ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що 23 січня 2018 року приблизно в 18 годин 30 хвилин на власному автомобілі «Subaru Legacy Outback», н. з. НОМЕР_1 , разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 , підвозили додому ОСОБА_8 у с. Вельбівка Миргородського (Гадяцького) району Полтавської області. По дорозі між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 виник конфлікт (сварка) на ґрунті особистих неприязних стосунків.

Під час вказаного конфлікту у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на вчинення вбивства ОСОБА_8 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , у період часу приблизно між 18 годиною 30 хвилин та 18 годиною 50 хвилин, зупинив автомобіль на узбіччі дороги між м. Гадяч Полтавської області та с. Вельбівка Миргородського (Гадяцького) району Полтавської області, після чого пересів на заднє сидіння автомобіля, а ОСОБА_7 наказав сісти за кермо автомобіля та їхати далі. У цей час, ОСОБА_5 , спочатку став наносити удари кулаками по тулубу потерпілого ОСОБА_8 , а потім дістав із кишені належний йому ніж з розкладним лезом і спочатку завдав ОСОБА_8 рукояткою ножа з металевою кінцівкою декілька ударів у ділянку голови, а потім завдав ОСОБА_8 декілька ударів лезом ножа у передню поверхню верхньої частини тулубу.

Проїхавши с. Вельбівка Миргородського (Гадяцького) району Полтавської області, ОСОБА_5 наказав ОСОБА_7 зупинити автомобіль. Після цього ОСОБА_5 частково витяг з автомобіля тіло ОСОБА_8 , який вже не подавав ознак життя, таким чином, що на дворі була голова ОСОБА_8 , а в салоні на сидінні лежало тіло, після чого дістав із багажного відділення автомобіля дерев`яну бейсбольну биту та завдав нею декілька ударів по голові ОСОБА_8 .

Після цього ОСОБА_5 , маючи на меті приховати сліди вчиненого ним вбивства ОСОБА_8 , вивіз труп останнього на власному автомобілі «Subaru Legacy Outback», н. з. НОМЕР_1 , до лісосмуги, розташованої на околиці с. Біленченківка Миргородського (Гадяцького) району Полтавської області, де облив труп ОСОБА_8 заздалегідь заготовленим бензином та спалив, а обгорілі залишки кісток викинув у різних місцях Миргородського (Гадяцького) району Полтавської області.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Крім того, 02 квітня 2021 року приблизно о 01 годині 22 хвилини між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 виник конфлікт, під час якого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стали наносити удари ОСОБА_9 у різні частини тіла після чого заштовхали останнього до багажного відділення автомобіля «AUDI A6», реєстраційний номерний знак іноземної держави « НОМЕР_2 ».

Після того, як ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не вдалося зачинити ОСОБА_9 у багажному відділенні автомобіля, вони, з метою подолання опору останнього, продовжили застосовувати відносно ОСОБА_9 фізичну силу наносячи удари у різні частини тіла. Після цього ОСОБА_5 схопив ОСОБА_9 за одяг та, знову заштовхав останнього до багажного відділення автомобіля «AUDI A6», реєстраційний номерний знак іноземної держави « НОМЕР_2 ». Після цього ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 закрили кришку багажного відділення вказаного автомобіля, що призвело до незаконного позбавлення волі ОСОБА_9 та поїхали на берег річки Грунь, яка протікає у м. Гадяч Полтавської області. Таким чином ОСОБА_5 та ОСОБА_6 здійснювали утримання потерпілого проти його волі у багажному відділенні автомобіля не менше 5 хвилин.

Дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 146 КК України як незаконне позбавлення волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань.

Крім того, 05 листопада 2021 року, в період часу з 06 години 55 хвилин до 14 години 58 хвилин, на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 04.11.2021 року, проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_2 , у ході якого у коробі ліжка виявлено та вилучено автомат, який ОСОБА_5 зберігав без передбаченого законом дозволу.

Згідно висновку експерта № КСЕ-19/117-21/13540 від 15.11.2021 року, наданий на дослідження автомат являється вогнепальною зброєю автоматом конструкції Калашникова «АК-103» калібру 7,62х39 мм, серійний номер: « НОМЕР_3 », виробництва Російської Федерації, виготовлений промисловим способом.

Дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 1 ст. 263 КК України як незаконне зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 термінів тримання під вартою на 60 діб, мотивуючи, тим, що він обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, а саме: невеликої тяжкості, тяжкого та особливо тяжкого. Підстав для зміни запобіжного заходу тримання під вартою, застосованого до ОСОБА_5 , на більш м`який наразі не вбачається, оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України, враховані судом при застосуванні даного запобіжного заходу, не зменшилися та прожовжують діяти і на даний час.

Зокрема, існують обставини, які свідчать про те, що, перебуваючи на волі ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню, а саме: переховуватися від суду, усвідомлюючи можливе майбутнє покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, в тому числі ніж, належний ОСОБА_5 , який використовувався останнім для вчинення вбивства ОСОБА_8 та місцезнаходження якого наразі невідоме, а також автомобіль «Subaru Legacy Outback» д.н.з. НОМЕР_4 , належний ОСОБА_5 , в якому, за версією слідства, останній вчинив вбивство ОСОБА_8 , а у подальшому використовував для перевезення трупа та кісткових залишків трупа потерпілого ОСОБА_8 . Згідно ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 28.09.2018, арешт накладений на вищевказаний автомобіль, належний ОСОБА_5 , було частково скасовано, шляхом зняття заборони на володіння та користування автомобілем, із залишенням заборони на відчуження. Після цього вказаний автомобіль було передано під розписку і наразі його місцезнаходження невідоме. ОСОБА_10 відмовився повідомити органу досудового розслідування, де на даний час знаходиться вказаний автомобіль, тим самим приховуючи речовий доказ у кримінальному провадженні та існує ймовірність його знищення. А також незаконного впливу на учасників кримінального провадження, а саме на потерпілу та свідків, що може призвести до зміни ними показань або відмови від дачі показань; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки після вчинення вбивства ОСОБА_8 . ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні ще кількох кримінальних правопорушень, у тому числі проти здоров?я людини.

Таким чином, прокурор вважає, що запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, що в свою чергу надасть змогу досягнути завдань кримінального судочинства, можливо лише шляхом продовження стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Потерпіла у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник заперечили щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою прохали змінити його на домашній арешт. В обгрунтування клопотання вказали, що перераховані прокурором ризики є надуманими та на даний час не існують. Посилання прокурора на тяжкість можливого майбутнього покарання, як на самостійну підставу та мотив обвинуваченого переховуватися від суду є неправомірним з огляду на практику ЄСПЛ. У рішенні ЄСПЛ за скаргою № 37466/04 від 20.05.2010 року по справі «Москаленко проти України» зазначено, що «…органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачується...Однак Суд неодноразово встановлював, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою...». Ризику незаконного впливу на потерпілу та свідків на даний час не існує, оскільки матеріали кримінального провадження не містять жодного доказу намагань обвинуваченого впливати на інших учасників кримінального провадження та не мають постанов про застосування заходів безпеки щодо будь кого із свідків у кримінальному провадженні. Крім того на сьогодні відсутні докази та відомості щодо вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 інших кримінальних правопорушень, а тому такий ризик відсутній.

Суд, заслухавши клопотання, думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати 2 місяців.

У справі № 33977/96 від 26 липня 2001 року «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. А у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991, ЄСПЛ наголосив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув?язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя підлеглої йому особи, внаслідок якого настали невідворотні наслідки, пов`язані зі знищенням трупа, тобто ретельного приховування злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.

Також він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти громадської безпеки, а саме у зберіганні без передбаченого законом дозволу вогнепальної зброї автомата Калашникова «АК-103» та невеликої тяжкості - незаконному позбавленні волі людини, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань.

Означені кримінальні правопорушення, як убачається з обвинувального акту, являють підвищену суспільну небезпечність, носять зухвалий характер, ретельно приховувались. Обвинувачений при цьому заперечує свою причетність до вчинення злочинів та ще сам не давав показань по суті справи.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 хоча раніше не судимий, до затримання працював на підприємстві свого батька, проте інкримінований йому злочин якраз і пов`язаний із його трудовою діяльністю. Одружений, має на утриманні малолітню дитину, проте на момент його затримання та обшуку проживав один.

З цих міркувань суд вважає, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків та до цього часу наявні ризики переховування обвинуваченого від суду, продовження ним злочинної діяльності, впливу на потерпілу та свідків, які ще не дали показань, тому інші більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити належної поведінки обвинуваченого.

Суд також вважає слушними доводи прокурора про те, що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом переховування від суду, усвідомлюючи можливе майбутнє покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення. Знищити, сховати або спотворти будь-яку з речей, які мають значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, зокрема: ножа, належного ОСОБА_5 , який, згідно обвинувального акту, використовувався останнім для вчинення вбивства ОСОБА_8 та місцезнаходження якого наразі невідоме, а також автомобіля «Subaru Legacy Outback» д.н.з. НОМЕР_4 , належного ОСОБА_5 , в якому, за версією слідства, останній вчинив вбивство ОСОБА_8 , а у подальшому використовував для перевезення трупа та кісткових залишків трупа ОСОБА_8 , переданого йому під розписку. Позаяк наразі місцезнаходження цього автомобіля невідоме.

За таких обставин клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника з викладених вище міркувань необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 42, 177, 183, 331, 369, 372 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб - до 22 вересня 2025 року включно.

У задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_11