Справа № 283/1484/25
Провадження №1-кп/283/248/2025
У Х В А Л А

19 червня 2025 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Малинського районного суду Житомирської області кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,-

встановив:

Прокурор подав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 строком на 60 днів.

В клопотанні прокурор зазначив, що ОСОБА_5 обвинувачується у закінченому замаху на вбивство. Його дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, яка передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років. Тяжкість можливого покарання може змусити обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків або вчинити інше кримінальне правопорушення. Жоден із більш м?яких запобіжних заходів не забезпечить його належної поведінки і не зможе запобігти вищевказаним ризикам.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з вищевказаних підстав.

Потерпілий поклався на розсуд суду.

Захисник та обвинувачений заперечили проти продовження строку тримання під вартою, оскільки відсутні будь-які докази того, що існують ризики, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України та вказані прокурором.

Зокрема зазначають, що в Україні введений воєнний стан та обмежений виїзд за кордон військовозобов`язаних чоловіків, а тому ОСОБА_5 не зможе виїхати за межі держави.

Він не зможе знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки обвинувальний акт відносно нього скерований до суду.

Відсутні підстави вважати, що ОСОБА_5 буде впливати на потерпілого та свідків, оскільки ці особи вже допитані на досудовому розслідуванні і їх показання задокументовані. Крім того він відшкодував потерпілому задану матеріальну шкоду.

Також у нього відсутні будь-які можливості перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а можливість вчинити інше кримінальне правопорушення прокурором не доведена.

У зв?язку з цим захисник заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Розглянувши клопотання прокурора та захисника, заслухавши думку потерпілого і обвинуваченого, суд дійшов наступного висновку.

ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він 20.04.2025 року близько 2 години біля домоволодіння АДРЕСА_1 з метою вбивства потерпілого ОСОБА_4 наніс останньому ножем близько 8 ударів в область тулубу в ділянку спини справа та в ділянку правої руки, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження. Після цього, вважаючи, що він виконав всі дії для вбивства ОСОБА_4 , обвинувачений втік з місця вчинення злочину. Однак смерть потерпілого не наступила внаслідок того, що йому своєчасно було надано кваліфіковану медичну допомогу.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до Кримінального процесуального кодексу України виключно (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

У відповідності до статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд враховує, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція статті за який передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Докази у даному кримінальному провадженні ще не досліджені, а потерпілий та свідки ще не допитані.

Обвинувачений має 3 групу інвалідності та має можливість покинути Україну відповідно до пункту 21 «Правил перетинання державного кордону громадянами України» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57.

Тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, може змусити останнього переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілого чи свідків.

Дані ризики продовжують існувати і на даний час.

Інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Відшкодування потерпілому матеріальної шкоди не свідчить про те, що дані ризики припинили своє існування.

Таким чином суспільні інтереси, які полягають в забезпеченні безпеки потерпілих та інших осіб, переважають над інтересами обвинуваченого перебувати на волі. У зв?язку з цим ОСОБА_5 необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 днів, а в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.

Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 199 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів - до 17 серпня 2025 року включно.

В задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала про продовження строку запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали направити обвинуваченому та до Державної установи «Житомирська установа виконання покарань №8».

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п?яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подача апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_1