Справа № 302/1187/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.05.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/163/22, за апеляційною скаргою прокурора Міжгірського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 04.02.2022.

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка смт Воловець, Воловецького району Закарпатської області, мешканка АДРЕСА_1 , українка, громадянка України, з вищою освітою, викладач та голова циклової (предметної) комісії Міжгірського медичного коледжу, одружена, несудима, засуджена:

- за ч. 1 ст. 368 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-розпорядчих функцій на строк 01 (один) рік.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено особисте зобов`язання.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення судової криміналістичної експертизи речовин виробництв та спеціальних хімічних речовин від 23.07.2018 в розмірі 4290 грн.

Речові докази: 13 (тринадцять) купюр номіналом по 200 грн кожна, серії ПЄ номери: 60273107, 0273095, 0273098, 0273100, 0273099, 0273101, 0273102, 0273096, 0273097, 0273104, 0273105, 0273106, 0273103, які здано на зберігання до Закарпатської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» - предмет неправомірної вигоди 2600 грн повернуто ОСОБА_10 , з яких 500 грн особисто її, решту для подальшого передання: ОСОБА_11 300 грн; ОСОБА_12 400 грн; ОСОБА_13 300 грн; ОСОБА_14 300 грн; ОСОБА_15 400 грн; ОСОБА_16 400 грн; фільтрувальні папери на яких наявні змиви з обох рук ОСОБА_6 , упаковані у спеціальні пакети № 1213686, 1213685, контрольний зразок лакмусового (фільтрувального) паперу - ідентичний тим, які використовувалися для проведення змивів з рук ОСОБА_6 , які упаковані в спеціальний пакет № 1213684 ухвалено знищити; додаток № 1 до протоколу вручення грошових коштів, в якому знаходяться копії 13 (тринадцяти) купюр номіналом по 200 грн кожна, серій ПЄ, номери: 60273107, 0273095, 0273098, 0273100, 0273099, 0273101, 0273102, 0273096, 0273097, 0273104, 0273105, 0273106, 0273103, що упаковані в паперовий конверт з підписами заявника та учасників, опечатані бирками для пакетів ухвалено знищити; додаток № 2 до протоколу вручення грошових коштів, в якому знаходиться

-2-

контрольний взірець паперу оброблений спеціальним люмінесцентним барвником «Светлячок-М», яким було оброблено 13 (тринадцять) грошових купюр номіналом по 200 грн кожна, серій ПЄ, номери: 60273107, 0273095, 0273098, 0273100, 0273099, 0273101, 0273102, 0273096, 0273097, 0273104, 0273105, 0273106, 0273103, які упаковано у паперовий конверт з підписами заявника та учасників, опечатані бирками для пакетів ухвалено знищити; мобільний телефон марки «NOKIA-6125», чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 з карткою оператора мобільного зв`язку «UMS» та мобільний телефон марки «SAMSUNG-GT-S7262» білого кольору, ІМЕІ-1: НОМЕР_2 та ІМЕІ-2: НОМЕР_3 повернуто ОСОБА_6 ; відеозаписи на флеш-носії, інвентарний номер 1058 від 20.08.2018 до № 1932/1933, ємністю 16 GB та флеш-носії, інвентарний номер 1059 від 20.08.2016 до № 1932/1933, ємністю 16 GB, які знаходяться при матеріалах кримінального провадження залишено при матеріалах кримінального провадження № 0000025 від 19.06.2018; відеозапис з огляду місця події в адміністративній будівлі Міжгірського медичного коледжу по вул. Шевченка, 82 в смт. Міжгір`я, Закарпатської області на флеш-носії формату micro_SD Adata 8 GB с/н 121217687С від 21.06.2018, який знаходиться при матеріалах кримінального провадження залишено при матеріалах кримінального провадження.

Згідно вироку ОСОБА_6 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_6 , працюючи викладачем Міжгірського медичного коледжу, яка, відповідно до посадової інструкції викладача: забезпечує контроль та оцінку якості знань студентів з кредитно-модульно-рейтенговою (модульно-рейтиговою) системою; відпрацьовує зі студентом практичні навички оцінки його практичних та теоретичних знань, вміння з теми пропущеного заняття і виставляє оцінки за своїм підписом у журнал обліку відпрацювань пропущених занять; відпрацьовує заняття зі студентом, тільки при наявності скерування на відпрацювання пропущеного заняття, підписаного завідувачем відділення; виконує обов`язки керівника (куратора) академічної групи; бере участь в управлінні ВМНЗ І-ІІ рівня акредитації в порядку визначену Статутом, виконуючи відповідно до посадової інструкції, затвердженої директором Міжгірського медичного коледжу 20.03.2013, обов`язки голови циклової (предметної) комісії, безпосередньо керує роботою циклової (предметної) комісії, під керівництвом якої працюють викладачі з питань навчальної та науково-методичної роботи, тобто, будучи службовою особою, усвідомлюючи протиправність, карність, суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, 21.06.2018 знаходячись в аудиторії № 32 Міжгірського медичного коледжу, що розташований за адресою смт Міжгір`я, вул. Шевченка, 82, Закарпатської області, одержала від студентки 3-го курсу ОСОБА_17 неправомірну вигоду у розмірі 2600 грн.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду від 04.02.2022 щодо ОСОБА_6 скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_6 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 08 (вісім) років з позбавлення права обіймати посади чи займатися певною діяльністю на строк 03(три) роки із конфіскацією майна. В обгрунтування апеляційних вимог вказує на незаконність вироку через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині кваліфікації судом дій обвинуваченої. Суд безпідставно не взяв до уваги показання допитаних в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_17 та свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , а також письмових доказів та без наведення належних та достатніх мотивів прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 368 КК України. Наявними у матеріалах кримінального провадження письмовими доказами та

-3-

показаннями допитаних потерпілої, свідків, повністю доведена вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. У зв`язку з наведеним, постановлений щодо ОСОБА_6 вирок вважає незаконним, оскільки винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України повністю доведена під час судового розгляду вказаного кримінального провадження, а тому вирок підлягає скасуванню з постановлення апеляційним судом нового вироку.

07.05.2025 обвинувачена ОСОБА_6 та її його захисник-адвокат ОСОБА_7 звернулися з клопотанням про звільнення обвинуваченої ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Клопотання мотивовано тим, що з часу вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, який відноситься до нетяжких злочинів, сплив строк понад п`ять років, тому, на підставі ст. 49 КК України, ОСОБА_6 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності. Клопотання про звільнення ОСОБА_6 кримінальної відповідальності просять розглянути невідкладно.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу та заперечувала щодо задоволення клопотання сторони захисту, пояснення обвинуваченої та її захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора та наполягали на задоволенні клопотання сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а клопотання захисту - до задоволення з таких підстав.

Колегія суддів уважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує неправомірної винагороди, ґрунтується на сукупності наведених у вироку доказів, безпосередньо досліджених під час судового розгляду місцевим судом кримінального провадження.

Перекваліфіковуючи діяння ОСОБА_6 з ч. 3 ст. 368 на ч. 1 ст. 368 КК України, суд першої інстанції послався на те, що орган досудового розслідування, кваліфікуючи дії ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 368 КК України, вказує форму вимагання, як умисне створення ОСОБА_6 умов - не виставлення вісьмом студентам третього курсу Міжгірського медичного коледжу підсумкові оцінки з предмету, який вона викладала внутрішньої медичної терапії та вимагання від них грошових кошти у розмірі 3000 грн і за яких останні були змушені надати їй неправомірну вигоду в сумі 2600 грн, однак доказів того, що ОСОБА_6 вимагала неправомірну вигоду стороною обвинувачення не доведено, які і не доведено обставин написання ОСОБА_6 письмових списків студентів із зазначенням конкретної суми здачі коштів. Такі докази не подані суду і всі студенти повідомили суду про те, що ОСОБА_6 від них не вимагала гроші і про ці обставини їх повідомила староста ОСОБА_16 . У зв`язку з наведеним, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

-4-

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. А саме рішення має бути ухвалене згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Згідно ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі № 4291498 «Капо проти Бельгії» від 13.01.2005, тягар доказування винуватості лежить на стороні обвинувачення.

У п. 146 рішення у справі «Барбера, Мессегуэ и Джабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 Європейський Суд з прав людини зазначив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться у вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

У роз`ясненні п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» вказано про недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.

Ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_6 , суд першої інстанції дотримався зазначених вимог Конвенції та кримінального процесуального закону.

Допитана в судовому засіданні суду першої обвинувачена ОСОБА_6 вину в інкримінованому їй органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 368 КК України, не визнала та показала, що працює викладачем Міжгірського медичного коледжу і в порядку визначену статутом виконувала відповідно до посадової інструкції, затвердженої директором Міжгірського медичного коледжу 20.03.2013 обов`язки голови циклової (предметної) комісії. Викладала предмет внутрішня медична терапія у студентів 3 курсу першої бригади групи «А» за спеціальністю «Сестринська справа». Вважала, що ситуація є штучно створеною, грошей від студентів не вимагала, список із зазначенням прізвищ та сум, які студенти повинні здати за виставлення позитивних оцінок вона не писала і нікому його не давала, а 21.06.2018 група студентки відробляла двійки та пропущені заняття із вказаного предмету. Вважає, що без цих оцінок з предмету «Внутрішня медична терапія» студенти могли бути переведені на 4 курс. Від студентки ОСОБА_17 не брала жодного конверту, не клала його у кишеню.

-5-

Бачила, як остання залишила конверт на столі, однак, не знала, що у ньому, і не питала про це ОСОБА_17 , не виходила за нею з аудиторії. Крім того, напередодні події, 20.06.2018 вона телефонувала на робочий телефон начальника Міжгірського відділу Хустської прокуратури ОСОБА_19 , щоб домовитися про зустріч, в ході якої мала намір з`ясувати як їй поводитись із студентами з причини можливої провокації. Після обіду заходила до приміщення прокуратури, однак, оскільки ОСОБА_19 на місці не було із іншими працівниками прокуратури не розмовляла. Заперечує одержання неправомірної вигоди з використанням наданого їй службового становища, поєднаному з її вимаганням.

Заперечення ОСОБА_6 проти обвинувачення в одержанні службовою особою, неправомірної вигоди для себе за не вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, під час судового розгляду не були спростовані стороною обвинувачення належними та допустимим доказами.

Натомість, факт одержання ОСОБА_6 , як службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує неправомірної винагороди, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, дослідженими та оціненими судом першої інстанції, зокрема показаннями потерпілої ОСОБА_17 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_20 , ОСОБА_16 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_19 , а також сукупністю інших письмових доказів.

Зокрема, допитана в суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_17 ствердила, що є студенткою Міжгірського медичного коледжу за спеціальністю «Сестринська справа». 20.06.2018 вона та інші її одногрупниці ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_20 , ОСОБА_16 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 повинні були зібрати гроші старості, для передачі їх викладачу ОСОБА_6 . Особисто вона дала 500 грн. Староста ОСОБА_16 , посилаючись на невідкладні справи, попросила її це зробити, на що вона погодилась. 21.06.2018 вона зачекала напроти кабінету № 32, потім зайшла в аудиторію і сказала, що список осіб і сумою грошей староста ОСОБА_16 просила передати викладачці. У свою чергу ОСОБА_6 запитала її чи всю необхідну суму вона зібрала. У відповідь витягла із сумочки конверт, віддала його ОСОБА_6 особисто в руки, остання взяла його і поставила у задню кишеню штанів, а вона вийшла з аудиторії. При ній ОСОБА_6 конверт не відкривала. У конверті було 2600 грн, так як їх одногрупниця ОСОБА_20 відмовилась здавати гроші. Гроші вони здавали за позитивну оцінку у кінці семестру, бо інакше б вони не перейшли на 4 курс. На листку, що їй передала староста ОСОБА_16 , були написані прізвища студентів, хто і скільки має заплатити, напроти кожного прізвища вказана відповідна сума. На відпрацювання студенти ходили, однак, їх не оцінювали, позитивних оцінок вони не мали. Обвинувачена ОСОБА_6 особисто від неї гроші не вимагала, список із зазначенням прізвищ студентів та гроші їй передала староста ОСОБА_16 за день до події опівдні 20.06.2018. Про те, що ОСОБА_6 вимагала від студентів гроші за перездачу поганої оцінки вона дізналась від старости ОСОБА_16 . Іншого варіанту, ніж дати гроші за перездачу в неї не було. Той факт, що вона повинна платити гроші її сильно обурив, вона вирішила повідомити про злочин зі сторони викладачки ОСОБА_6 , звернувшись у Хустську місцеву прокуратуру. В подальшому вона пішла у поліцію. При собі вона мала гроші дрібними купюрами, обміняла їх на більші купюри номіналом по 200 грн, всього 2600 грн, поліцейські гроші «помітили», склали в конверт, який вона передала ОСОБА_6 . Крім грошей поліцейські причепили на неї приховану камеру з метою фіксації передачі грошей обвинуваченій.

Свідок ОСОБА_11 ствердила, що у 2018 році навчалась на третьому курсі Міжгірського медичного коледжу за спеціальністю «Сестринська справа». Влітку у них була сесія. Так як за період навчання у неї були двійки, їх треба було відпрацювати. Староста ОСОБА_16 запропонувала замість відпрацювань здати викладачці предмету

-6-

терапія - ОСОБА_6 гроші, щоб та виставила їм потрібні оцінки за семестр. Порадившись із старостою ОСОБА_16 та іншими одногрупницями, які були в такій же ситуації як вона, вони вирішили здати гроші. У ОСОБА_16 був список із прізвищами, напроти кожного прізвища була вказана сума. Вона, у свою чергу повинна була здати 300 чи 400 грн, що і зробила. Особисто від неї обвинувачена ОСОБА_6 грошей не вимагала. Після того як викладачці передали гроші, разом із іншими одногрупницями пішла до прокуратури написати заяву про вчинення ОСОБА_6 злочину.

Показаннями свідка ОСОБА_12 встановлено, що влітку 2018 року, щоб успішно завершити сесію та перейти на 4 курс їй потрібно було відпрацювати незадовільні оцінки. Староста ОСОБА_16 запропонувала замість відпрацювань скинутись викладачці ОСОБА_6 гроші в сумі 3000 грн, про що їй сказала сама ОСОБА_6 . За словами ОСОБА_16 обвинувачена ОСОБА_6 дала їй список із прізвищами студентів, написаний відповідно до нумерації у журналі. У неї була 4, означала, що треба дописати ще два нулі, тобто вона зрозуміла, що їй потрібно здати 400 грн, які вона здала наступного дня. Подальшу їх долю не знає, до поліції не зверталась. Ствердила, що ОСОБА_6 особисто від неї грошей за успішні оцінки не вимагала.

Свідок ОСОБА_13 ствердила, що у період здачі сесії у Міжгірському медичному коледжі, до неї звернулась староста групи ОСОБА_16 із пропозицією здати 3000 грн викладачу ОСОБА_6 за виставлення підсумкових оцінок за семестр. 30.06.2018 вона особисто передала старості ОСОБА_16 300 грн. Протягом року з предмету, який викладає ОСОБА_6 , у неї було мало оцінок. Не погодилась здавати гроші тільки студентка ОСОБА_20 . 20.06.2018 ОСОБА_16 показала їй список, напроти її порядкового номеру як у журналі, напроти цифри два стояла цифра три, що означало 300 грн. У списку не було, ні прізвищ, ні імен, лише цифри. Всі гроші вони здали ОСОБА_16 , а що було далі їй не відомо. Обвинувачена ОСОБА_6 особисто від неї грошей не вимагала. Всі питання вирішувала староста ОСОБА_16 . Ким був написаний список, який показала староста вона не знає. Додатково зазначила, що не просила ОСОБА_16 вирішувати із викладачкою ОСОБА_6 якісь питання щодо проставлення хорошої підсумкової оцінки.

Показаннями свідка ОСОБА_18 встановлено, що влітку 2018 року в неї була сесія у Міжгірському медичному коледжі. Протягом семестру із предмету, який викладає ОСОБА_6 вона мала різні оцінки, які впливали на семестрову. Для покращення успішності вона ходила на відпрацювання, однак, оцінки викладачкою не ставились. Особисто до викладачки для врегулювання питання з оцінками вона не зверталась, викладачка за хороші оцінки від неї грошей не вимагала. 20.06.2018 до неї підійшла староста ОСОБА_16 і повідомила, що їй сказала викладачка ОСОБА_6 зібрати 3000 грн, щоб не відпрацьовувати пропущені практичні заняття та незадовільні оцінки. Хто і скільки має здати було вказано у списку, який зі слів ОСОБА_16 , їй дала викладачка ОСОБА_6 . Напроти її порядкового номеру стояла цифра 3, що означало 300 грн. Наступного дня вони всі восьмеро студенток зібрались і кожна мала дати суму, яка стояла напроти її порядкового номеру. Особисто вона здала 300 грн.

Свідок ОСОБА_15 показала, що у 2018 році в кінці семестру староста ОСОБА_16 запропонувала здати викладачці ОСОБА_6 гроші в сумі 3000 грн за позитивні оцінки замість відпрацювання з її предмету. ОСОБА_16 проявила ініціативу домовитись із викладачкою ОСОБА_6 , попередньо вони про це не домовлялись, але хотіли відпрацювати. ОСОБА_16 показала список, а тому питань щодо суми не виникало. Список мав нумерацію в стовпчик, біля порядкового номеру стояла цифра. Вона була шоста у списку, де стояла цифра 4, що означало 400 грн. Особисто вона до викладачки для вирішення питання оцінок не підходила, і сама викладачка від неї нічого не вимагала. Гроші віддали у коледжі. На наступний день гроші передали викладачці. Класний керівник та працівник поліції роз`яснили, що про дану подію необхідно буде розповісти у поліції, як домовлялись, як віддавали гроші старості.

-7-

Показаннями свідка ОСОБА_20 встановлено, що у червні 2018 вона здавала сесію у Міжгірському медичному коледжі, де навчається. Староста ОСОБА_16 зі своєї ініціативи, вирішила домовитись із викладачкою про умови проставлення позитивних оцінок. Принесла список із порядковими номерами як в класному журналі. Вона була восьмою у списку і напроти її номеру стояла цифра 4 або 400 точно не пам`ятає. У журналі були всі оцінки за відпрацювання, свої оцінки вона бачила особисто, а щодо інших не може точно сказати. Грошей для передачі викладачці ОСОБА_6 не здавала. Заяву у поліцію написала разом з іншими. Викладачка ОСОБА_6 від неї також нічого не вимагала за відпрацювання.

Свідок ОСОБА_16 ствердила, що вона була студенткою 3 курсу і старостою першої бригади групи «А» за спеціальністю «Сестринська справа» Міжгірського медичного коледжу. Під час здачі сесії, у червні 2018 року вона звернулася до викладача коледжу ОСОБА_6 , яка викладала предмет «Внутрішня медична терапія», з приводу успішної здачі нею та одногрупниками предмету. Під час розмови ОСОБА_6 повідомила, що за виставлення позитивних підсумкових оцінок, без яких їх не буде переведено на наступний 4 курс із бригади необхідно зібрати 3000 грн. Із вказаної суми особисто вона повинна була заплатити 400 грн, на що вона погодилася і розповіла про це одногрупницям ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_20 . Всі, крім ОСОБА_20 , погодилися здати гроші. 20.06.2018 одногрупниці передали їй грошові кошти у сумі 2600 грн, які вона 21.06.2018 повинна була передати ОСОБА_6 . У визначеній день за сімейними обставинами не змогла приїхати до коледжу, тому попросила про це ОСОБА_17 , якій і передала вказану суму. Незважаючи на те, що вона неодноразово ходила на відпрацювання, викладачка ОСОБА_6 оцінок їй не виставляла і повідомила, що необхідно дати гроші. Суми, які треба було передати ОСОБА_6 написала на листках. Списків було два один у ОСОБА_6 , інший остання віддала їй. Де ці списки вона не може повідомити.

Показаннями свідка ОСОБА_21 встановлено, що вона була запрошена в якості понятого 21.06.2018 працівниками поліції, які попросили її пройти з ними до медичного коледжу для участі у проведенні огляду місця події, на що вона погодились. У коледжі стали свідком того, як в обвинуваченої виявили грошові кошти. Звідки точно дістали конверт з грошима не бачила, детальних обставин події не пам`ятає так як пройшов певний період часу.

Аналогічні обставини підтвердила в судовому засіданні також і свідок ОСОБА_22 .

Допитаний за клопотанням сторони захисту у судовому засіданні ОСОБА_19 ствердив, що знайомий з обвинуваченою ОСОБА_6 . Перед подією - 21.06.2018, точну дату не пам`ятає, ОСОБА_6 телефонувала йому на робочий телефон, хотіла домовитись про зустріч, однак, з приводу чого не повідомила. Зустріч між ними не відбулась. Чи приходила вона до приміщення прокуратури він не знає, про це йому ніхто з працівників не доповідав. Жодних письмових заяв від ОСОБА_6 з приводу того, що їй намагаються дати неправомірну вигоду до прокуратури не надходило.

Таким показанням потерпілої та свідків, суд першої інстанції дав належну оцінку, та з урахуванням доказів по кримінальному провадженню, їх аналізу та оцінки, прийшов до висновку про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_6 в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує неправомірної винагороди.

З вироку також вбачається, що судом першої інстанції досліджувались й інші наявні у кримінальному провадженні докази, зокрема: заява ОСОБА_17 про вчинення злочину від 19.06.2018; протоколи прийняття заяв від ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 про вчинене

-8-

кримінальне правопорушення від 21.06.2018, в яких зазначено про прийняття мір до голови циклової медичної комісії терапевтичних дисциплін, викладача методиста Міжгірського медичного коледжу ОСОБА_6 , що викладає в їх групі предмет внутрішня медична терапія, яка вимагала від них неправомірну вигоду за виставлення позитивних підсумкових оцінок із вказаного предмету.

Також судом дано оцінку протоколу огляду місця події від 21.06.2018, проведеного у службовому кабінеті № 32 на третьому поверсі будівлі Міжгірського медичного коледжу за адресою: смт Міжгір`я, вул. Шевченка, 82, Закарпатської області та відеозапису до вказаного протоколу огляду місця події від 21.06.2018; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_6 ; протоколу вручення грошових коштів від 21.06.2018 громадянці ОСОБА_17 на загальну суму 2600 грн, з яких: 13 купюр номіналом по 200 грн, отримані від ОСОБА_17 з відповідними серійними номерами; протоколу вручення спеціальних технічних засобів, спрямованих на фіксацію ходу і результатів негласних слідчих (розшукових) дій від 21.06.2018, складеного у зв`язку із виконанням доручення прокурора від 20.06.2018 та на ухвали слідчого судді Апеляційного суду Закарпатської області від 20.06.2018 у кримінальному провадженні за фактом вимагання головою циклової медичної комісії терапевтичних дисциплін, викладачем методистом Міжгірського медичного коледжу ОСОБА_6 неправомірної вигоди в розмірі 2600 грн від студентки третього курсу коледжу ОСОБА_17 , за виставлення позитивних підсумкових оцінок; протоколу прийняття грошових коштів від 21.06.2018 в розмірі 2600 грн з яких: 13 купюр номіналом по 200 грн, отриманих від ОСОБА_17 з відповідними серійними номерами, які у неї попередньо вимагає як неправомірну вигоду службова особа голова циклової медичної комісії терапевтичних дисциплін, викладач методист Міжгірського медичного коледжу ОСОБА_6 ; протоколу за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо, - відео контроль особи від 23.07.2018, яким встановлено, що ОСОБА_17 в аудиторії Міжгірського медичного коледжу передала ОСОБА_6 конверт із грошовими коштами у сумі 2600 грн; протоколу про результати контролю за вчинення злочину від 23.07.2018, яким зафіксовано факт передачі ОСОБА_17 грошових коштів у сумі 2600 грн ОСОБА_6 ; постанову про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 21.06.2018 змивів з рук ОСОБА_6 для проведення судової експертизи; протоколу отримання (відібрання) зразків для проведення експертизи від 21.06.2018, наданих ОСОБА_6 ; протоколу огляду предметів від 22.06.2018 мобільного телефону марки «Nokia 6125» із сім карткою оператора мобільного зв`язку «Sim-sim від UMS» та мобільного телефону марки «Samsung GT S7262» із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» з фото таблицями; наказу № 121-к від 23.08.2017 по Міжгірському медичному коледжі про розподіл функціональних обов`язків; посадову інструкцію голови циклової (предметної) комісії; статут Міжгірського медичного коледжу.

Крім того, висновком судово-хімічної експертизи № 3710 від 12.08.2018 встановлено, що на наданих для експертного дослідження клаптиках фільтрувального паперу, за допомогою яких 21.06.2018 відібрано змиви з долонь правої та лівої руки ОСОБА_6 є нашарування спеціальної хімічної речовини неорганічної природи із жовтувато-зеленою люмінесценцією. На наданих для експертного дослідження тринадцяти банкнотах, номінальною вартістю 200 грн кожна з серіями та номерами ПЄ 0273095, ПЄ 0273096, ПЄ 0273097, ПЄ 0273098, ПЄ 0273099, ПЄ 0273100, ПЄ 0273101, ПЄ 0273102, ПЄ 0273103, ПЄ 0273104, ПЄ 0273105, ПЄ 0273106, ПЄ 0273107, вилучених від ОСОБА_6 під час огляду місця події 21.06.2018, є нашарування спеціальної хімічної речовини неорганічної природи із жовтувато-зеленою люмінесценцією. Спеціальна хімічна речовина неорганічної природи із жовтувато-зеленою люмінесценцією, що виявлена на клаптиках фільтрувального паперу, на які 21.06.2018 відібрано змиви з

-9-

правої та лівої долонь рук ОСОБА_6 , має спільну родову належність із спеціальною хімічною речовиною неорганічної природи із жовтувато-зеленою люмінесценцією, контрольний зразок якої надано на аркуші паперу формату А4. Спеціальна хімічка речовина неорганічної природи із жовтувато-зеленою люмінесценцією, що виявлена на поверхнях тринадцяти банкнот, номінальною вартістю 200 грн кожна з серіями та номерами ПЄ 0273095, ПЄ 0273096, ПЄ 0273097, ПЄ 0273098, ПЄ 0273099, ПЄ 0273100, ПЄ 0273101, ПЄ 0273102, ПЄ 0273103, ПЄ 0273104, ПЄ 0273105, ПЄ 0273106, ПЄ 0273107, вилучених у ОСОБА_6 під час огляду місця події 21.06.2018, має спільну родову належність із спеціальною хімічною речовиною неорганічної природи із жовтувато-зеленою люмінесценцією, контрольний зразок якої надано на аркуші паперу формату А4. Спеціальна хімічна речовина неорганічної природи із жовтувато-зеленою люмінесценцією, що виявлена на поверхнях тринадцяти банкнот, номінальною вартістю 200 грн кожна з серіями та номерами ПЄ 0273095, ПЄ 0273096, ПЄ 0273097, ПЄ 0273098, ПЄ 0273099, ПЄ 0273100, ПЄ 0273101, ПЄ 0273102, ПЄ 0273103, ПЄ 0273104, ПЄ 0273105, ПЄ 0273106, ПЄ 0273107, вилучених у ОСОБА_6 під час огляду місця події 21.06.2018, має спільну родову належність із спеціальною хімічною речовиною неорганічної природи із жовтувато-зеленою люмінесценцією, що виявлена на клаптиках фільтрувального паперу, на які 21.06.2018 відібрано змиви з правої та лівої долонь рук ОСОБА_6 .

Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_23 , яким складено висновок судово-хімічної експертизи № 3710 від 12.08.2018, повністю підтримав зазначений висновок та ствердив, що речовина, якою було помічено грошові кошти, вилучені у ОСОБА_6 , є спеціальною хімічною речовиною неорганічного походження. На руках ОСОБА_6 її було мало, більша кількість речовини залишилась на грошових коштах. Вказана хімічна речовина має здатність прилипати і згодом передаватись, однак, чим більший ланцюг передачі, тим менша кількість речовини залишається. Побачити речовину модна лише при відповідному дослідженні.

Дослідивши зібрані докази надані стороною обвинувачення, та оцінивши їх в сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, провівши у повному обсязі судовий розгляд, допитавши обвинувачену, потерпілу, свідків та дослідивши надані стороною обвинувачення докази, перевіривши доводи учасників процесу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що сторона обвинувачення не довела та не надала суду допустимих і достатніх доказів винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, а тому доводи прокурора про неправильну оцінку доказів обвинувачення є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та вимогах закону і такі відхиляються.

Докази винуватості ОСОБА_6 , які зібрані органом досудового розслідування, перевірені судом першої інстанції та згідно ст. 94 КПК України належним чином оцінені з точки зору їх допустимості, належності, достовірності та достатності.

Суд першої інстанції дотримався вимог ст. 10, 22 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом.

Твердження в апеляційній скарзі прокурора про однобічну оцінку судом першої інстанції зібраним у справі доказам, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки суд зобов`язаний та вправі досліджувати докази, як надані стороною обвинувачення, так і стороною захисту та надати їм відповідну оцінку. При цьому, апеляційний суд враховує, що обов`язок збору, у тому числі, і обвинувальних

-10-

доказів щодо вини конкретної особи та доведення переконливості таких доказів перед судом, з точки зору їх належності, є завданням сторони обвинувачення, і тому доведення вини обвинуваченого на підставі не виявлених доказів, які підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, і мають суттєве значення для кримінального провадження, лише на підставі припущень прокурора, не відповідає вимогам КПК України.

Оцінюючи доводи прокурора стосовно неврахування судом показань допитаних в судовому засіданні потерпілої, свідків та ряду письмових доказів, апеляційний суд враховує положення ч. 3 ст. 26 КПК України про те, що суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що внесені на розгляд сторонами та віднесені до їх компетенції цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Тобто для повторного дослідження судом апеляційної інстанції обставин, встановлених під час кримінального провадження, кримінальний процесуальний закон визначає обов`язковою наявність (сукупність) як відповідного процесуального приводу (клопотання учасника судового провадження), так й однієї із закріплених у законі умов (неповнота дослідження зазначених обставин або наявність певних порушень у ході їх дослідження), які також можна розглядати як фактичну підставу для такого дослідження.

В апеляційній скарзі прокурор наводять власну оцінку доказам на користь винуватості ОСОБА_6 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, однак клопотання про дослідження доказів не заявляв.

Разом з тим, колегія суддів констатує, що сама лише незгода учасника судового провадження з оцінкою певних конкретних доказів не може слугувати підставою для їхнього обов`язкового повторного дослідження (постанова Верховного Суду від 20.01.2022 (провадження № 51-4667 км21).

Крім того, згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові Великої Палати від 16.10.2019 (провадження № 13-43кс19), під час апеляційного провадження повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду.

Отже суд, проаналізувавши надані стороною обвинувачення докази належним чином мотивував своє рішення, як щодо тих обставин, які ними підтверджуються, так і навпаки.

При оцінці доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх ( 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Так, вимагання неправомірної вигоди може мати місце лише у тому випадку, якщо винна особа з метою одержання неправомірної вигоди погрожує вчиненням або не вчиненням дій, які можуть завдати шкоди правам чи законним інтересам того, хто надає

-11-

неправомірну вигоду, або створює такі умови, за яких особа не повинна була, а вимушена дати неправомірну вигоду із метою запобігання шкідливим наслідкам, порушенню прав чи законних інтересів. Тобто обов`язковою ознакою вимагання є законність прав та інтересів, які захищає той хто надає неправомірну вигоду.

Натомість у разі якщо особа, яка надає неправомірну вигоду, зацікавлена у незаконній, неправомірній поведінці службової особи, прагне обійти закон, домогтися своїх незаконних інтересів, то вимагання неправомірної вигоди виключається. За фактичних обставин, коли службова особа вимагає дати їй неправомірну вигоду, а особа, яка її дає, усвідомлює при цьому, що тим самим незаконно уникає настання для себе негативних наслідків, які б настали за відмови її надати, то такі дії за своїми ознаками не утворюють ознак вимагання неправомірної вигоди.

У рішенні № 5-149кс16 Верховний Суд України висловив правову позицію, щодо вимагання хабара, може бути поставлено за провину лише в тому випадку, якщо винна особа з метою одержання хабара погрожує вчиненням або не вчиненням дій, які можуть завдати шкоди, що є визначальним, правам чи законним інтересам того, хто дає хабар, або створює такі умови, за яких особа не повинна була, а вимушена дати хабар із метою запобігання шкідливим наслідкам чи законним інтересам. Тобто законність прав та інтересів, які хабародавець захищає шляхом дачі хабара, має бути однією з основних і обов`язкових ознак вимагання. На відміну від цього, у разі якщо хабародавець зацікавлений у незаконній, неправомірній поведінці службової особи, прагне обійти закон, домогтися своїх незаконних інтересів тощо, то вимагання хабара виключається.

Наявна судова практика в Україні передбачає, що вимагання має місце лише тоді, коли зачіпаються законні інтереси зацікавленої особи. Одержання службовою особою матеріальної вигоди за вчинення діяння по службі, спрямованого на задоволення протизаконних інтересів зацікавленої особи, навіть за умови, що службова особа її вимагала, не може розглядатися як вимагання.

Відповідно до ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Орган досудового розслідування, кваліфікуючи дії ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 368 КК України, вказує форму вимагання, як умисне створення ОСОБА_6 умов - не виставлення вісьмом студентам третього курсу Міжгірського медичного коледжу підсумкові оцінки з предмету, який вона викладала внутрішньої медичної терапії та вимагання від них грошових кошти у розмірі 3000 грн і за яких останні були змушені надати їй неправомірну вигоду в сумі 2600 грн.

Однак судом першої інстанції обґрунтовано враховано, що доказів того, що ОСОБА_6 вимагала неправомірну вигоду стороною обвинувачення не доведено, які і не доведено обставин написання ОСОБА_6 письмових списків студентів із зазначенням конкретної суми здачі коштів. Такі докази не були надані суду, а допитані під час судового розгляду свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_20 , ОСОБА_16 , а також і потерпіла, зазначали про те, що ОСОБА_6 від них не вимагала гроші і про ці обставини їх повідомила староста ОСОБА_16 .

З цих підстав суд дійшов вірного висновку про те, що в діях ОСОБА_6 відсутні ознаки вимагання неправомірної вигоди, а тому кваліфікуюча ознака злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України як одержання неправомірної вигоди, поєднане з вимаганням, обґрунтовано виключена з пред`явленого обвинувачення та правильно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 368 КК України за ознаками одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує неправомірної винагороди.

-12-

У своїй апеляційній скарзі прокурор фактично не погоджується з оцінкою судом першої інстанції доказів, які призвели до іншої правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 . При цьому, прокурор не ставить під сумнів встановлені під час судового розгляду обставини, на підставі дослідженої сукупності доказів, а тому інший погляд прокурора відмінний від висновків суду щодо встановлених цим судом фактів, не можна вважати достатнім для визнання рішення суду помилковим.

Так, колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції, який у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства оцінив докази у справі, перевірив доводи прокурора, про наявність в діях ОСОБА_6 ознак одержання неправомірної вигоди, поєднаного з вимаганням, і ухвалив вирок, належним чином мотивувавши свої висновки та дійшовши обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_6 у одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує неправомірної винагороди.

Отже, усі наведені докази в повній мірі узгоджуються між собою та з іншими доказами по кримінальному провадженню, суд першої інстанції обґрунтовано поклав їх в основу вироку, а тому посилання прокурора у апеляційній скарзі на необґрунтовану кваліфікацію дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 368 КК України є безпідставними.

З урахуванням викладеного, і оскільки, згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, підстав для скасування вироку та ухвалення нового вироку апеляційним судом, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути безумовною підставою для скасування судового рішення, колегією суддів також не встановлено.

Дане судове рішення в повній мірі відповідає вимогам кримінального та кримінального процесуального законів, практиці Європейського суду з прав людини, є законним, обґрунтованим, а тому підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги прокурора, колегія суддів не знаходить.

Разом з тим, доводи клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника-адвоката ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності заслуговують на увагу з огляду на таке.

Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минул о п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухиляється від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину певного ступеня тяжкості.

У кримінальному провадженні № 463/5277/16-к Верховний Суд у постанові від 20.03.2018 наголосив, що статтею 49 КК визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. При цьому застосування кримінально-правових норм здійснюється у межах

-13-

кримінально-процесуальних відносин. Тобто застосування норм матеріального кримінального права можливе лише одночасно із застосуванням норм кримінального процесуального закону. Процесуальні аспекти звільнення від кримінальної відповідальності визначені у статтях 285-289 КПК. Зокрема, частина 2 статті 285 КПК зобов`язує суд роз`яснити особі, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, право на таке звільнення.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 345/2618/16-к, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Отже, суд встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, підготовче засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження у суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 у справі (№ 309/1201/15-к).

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 368 КК України 21.06.2018, за яке передбачене покарання у виді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційного нагляду на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк від двох до чотирьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Тобто, на день розгляду апеляційної скарги минуло понад п`ять років з дня вчинення ОСОБА_6 вказаного кримінального правопорушення. Протягом цього строку обвинувачена не вчинила нового кримінального правопорушення та не ухилялася від слідства або суду, а тому строки давності закінчились.

У судовому засіданні під час розгляду апеляційної скарги, обвинувачена ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 368 КК України не визнала, але не заперечувала проти закриття відносно неї кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України зі звільненням її від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.

За змістом ст. 284-288 КПК України, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

-14-

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08.11.2018 у справі № 425/4506/15-к дотримання умов, передбачених ч. 1-3 ст. 49 КК України, є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Відповідно до ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для звільнення обвинуваченої ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, а тому вважає за необхідне клопотання обвинуваченої та її захисника задовольнити, вирок суду першої інстанції скасувати та звільнити обвинувачену ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження щодо неї, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрити.

З цих же підстав, апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 417, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Міжгірського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Хустського районного суду Закарпатської області 04.02.2022 щодо ОСОБА_24 скасувати.

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника-адвоката ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_25 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 368 КК України, а кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді