печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 року м. Київ

слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні провадження за клопотанням старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 за погодженням з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтоване тим, що Головним слідчим управління Національної поліції України розслідується кримінальне провадження № 0001523 від 25.07.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 332, ч.1 ст. 114-1 та ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 409, ст. 336, ч.2 ст. 209 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що у невстановлені досудовим розслідуванням місці, дату та час, але не пізніше 01.11.2024 у військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України ОСОБА_5 виник протиправний умисел, спрямований на ухилення від несення обов`язків військової служби шляхом використання підроблених документів.

Так, ОСОБА_5 не пізніше 01.11.2024 звернувся до раніше не знайомих йому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які, діючи спільно, за грошову винагороду, погодились виготовити медичні документи щодо оформлення його матері ОСОБА_10 групи інвалідності по вигаданій хворобі.

В подальшому, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем Збройних сил України, після отримання перелічених підроблених документів, 10.12.2024 подав начальнику - командиру роти безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_1 рапорт, у якому зазначив завідомо неправдиві відомості про наявність у нього підстав, передбачених п.3 ч.12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (чинний на момент подання рапорту), а саме сімейні обставини - необхідність здійснювати постійний догляд за його матір`ю ОСОБА_10 , яка є особою з інвалідністю.

За результатами розгляду, поданого ОСОБА_5 рапорту, та долучених до нього підроблених документів, наказом окремої мотопіхотної бригади імені ОСОБА_11 від 18.12.2024 №203-РС солдата ОСОБА_5 звільнено з військової служби в запас на підставі п.3 ч.12. ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» і направлено для зарахування на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_2 .

10.07.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 409, ч.4 ст. 358 КК України

Наявність обґрунтованої підозри повністю підтверджується зібраними у даному кримінальному провадженні доказами, які долучені до клопотання.

Підставою для застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 згідно ч.2 ст. 177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому звернутись до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у зв`язку з тим, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1-5 ч.1 ст. 177 КПК України. В клопотанні слідчий наводить обґрунтування зазначених ризиків.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зазначив, що ризики прокурором недоведені.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника.

Вислухавши доводи прокурора та захисника, пояснення підозрюваного, дослідивши матеріали кримінального провадженні, додані до клопотання слідчого, в їх сукупності, суд дійшов до такого.

У судовому засіданні встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження № 0001523 від 25.07.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 332, ч.1 ст. 114-1 та ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 409, ст. 336, ч.2 ст. 209 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що групою осіб здійснюється перешкоджання законній діяльності Збройних сил України, шляхом виготовлення та збуту підроблених медичних документів, які в подальшому надають підставу та використовуються для звільнення військовослужбовців з військової служби та отримання відстрочки від мобілізації під час військового стану.

В рамках даного кримінального провадження повідомлено про підозру ОСОБА_5 за ч.4 ст. 409, ч.4 ст. 358 КК України

Клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 за погодженням з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , оформлене відповідно до вимог ст. 184 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Прокурор в обґрунтування клопотання слідчого під час судового засідання,на думку слідчого судді, довів наявність фактів та інформації, зміст яких переконав слідчого суддю у тому, що підозрюваний ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, зазначене у клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу.

Тобто, на даному етапі кримінального провадження підозра відносно ОСОБА_5 цілком обґрунтована.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 слідчим суддею враховується тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 409, ч.4 ст. 358 КК України (санкція ч.4 ст. 409 КК України передбачає позбавлення волі на строк від 5 до 10 років позбавлення волі).

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

У рішенні по справі «Летелье проти Франції» Європейський суд від 26.06.1991 року зазначив, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути виправданий очікуваним покаранням у вигляді позбавлення волі.

Крім цього, слідчий суддя враховує рішення Європейського суду від 01.06.2006 року у справі «Мамедова проти Росії», відповідно до якого необхідність тримання під вартою не можна оцінювати тільки виключно з абстрактної позиції, приймаючи до уваги тільки тяжкість злочину.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати суд при застосуванні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 слідчим суддею враховується, що останній раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання.

В обґрунтуванні ризика, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України слідчий вказує на можливість використання ОСОБА_5 завідомо підроблених документів для перетину державного кордону України та в подальшому безперешкодному переховуванні від органу досудового розслідування закордоном. Слідчий суддя погоджується з існуванням зазначеного ризику. Водночас вказує на можливість його подолання шляхом покладання на підозрюваного обов`язку, передбаченого п.8 ч.5 ст. 194, а саме обов`язком здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. А враховуючи, що у підозрюваного є міцні соціальні зв`язки та наявне постійне місце проживання, то даний ризик має вирогідний характер.

Крім того, слідчим суддею враховується той факт, що по даному кримінальному провадженню встановлені не всі обставини, які підлягають доказуванню, встановлені не всі особи, які причетні до його вчинення, місцезнаходження речей та документів. Тому, вважаю, що ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України, знайшов своє підтвердження.

Таким чином, слідчий суддя при аналізі пояснень учасників судового засідання, доказів у кримінальному провадженні, даних, що характеризують підозрюваного, дійшов до висновку, що існує ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ризик впливу на свідків та іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, що обґрунтовується тим, що в даному кримінальному провадженні ще не допитано всіх свідків, яким відомі обставини, які підлягають доказуванню.

При цьому на підтвердження наявності ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий не надав дійсно існуючих доказів, а вказав лише припущення, які мають ймовірнісний характер, так само як і при обґрунтуванні наявності ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України. Припущення слідчого з приводу того, що ОСОБА_5 може перешкоджати здійсненню досудового розслідування неявками або несвоєчасними явками через віддаленість його місця проживання спростовується навіть тим, що ОСОБА_5 вчасно без стороннього сприяння (мається на увазі слідчого/прокурора) прибув на розгляд клопотання з міста Рівне, тож суд може справедливо припускати, що й в подальшому ОСОБА_5 буде притримуватись процесуальної дисципліни.

Відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи на судовий розгляд упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню всіх обставин у кримінальному провадженні та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами. Отже, небезпека ухилення від правосуддя не може вимірюватись тільки в залежності від суворості можливого покарання. Вона повинна визначатись з урахуванням інших факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки ухилення від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що це не може служити виправданням утримання під вартою. При цьому необхідно враховувати характер підозрюваного, його моральні якості, його майновий стан, зв`язки з державою та його міжнародні контакти.

Вирішуючи клопотання по суті, слідчий суддя бере до уваги, окрім наданих органом досудового розслідування матеріалів, документи та відомості, які надані стороною захисту та свідчать про наявність міцних соціальних зв?язків у ОСОБА_5 , відсутність даних про вчинення ним інших кримінальних або адміністративних правопорушень.

З огляду на викладене, доводи клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні, не підтвердженні належними та об`єктивними даними і прокурором в судовому засіданні не доведені.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваною, покладених на неї процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що під час розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, приходить висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, а саме з 21:00 до 06:00 з покладанням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, строком на два місяці.

Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та унеможливить продовження вчинення злочинів.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 107, 176, 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 205, 309, 376 Кримінального процесуального кодексу України

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001523 від 25.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332, ч.1 ст. 114-1 та ч.3 ст. 358, ч.2 ст. 409, ст. 336, ч.2 ст. 209 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 - відмовити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період доби з 21:00 год. до 06:00 години наступного дня строком на два місяці, заборонивши йому залишати місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 у вказаний період часу.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- в період доби з 21:00 години до 06:00 години наступного дня не відлучатися з постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду у визначений час;

- утримуватися від спілкування із свідками в кримінальному провадженні та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину;

-здати на зберігання до Управління ДМС у Рівненській області свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну за їх наявності.

Строк виконання покладених обов`язків рахувати до 11.09.2025.

Обов`язки покладаються на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк дії ухвали.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів групи прокурорів залучених у кримінальному провадженні №0001523 від 25.07.2024 .

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, представники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтись в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1