ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/1624/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2025 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

слідчої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , подане у кримінальному провадженні, внесене 16 квітня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001566, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 345 КК України про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не одруженого, офіційно непрацевлаштованого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 345 КК України,

ВСТАНОВИВ:

до Дарницького районного суду міста Києва надійшло вказане вище клопотання.

Відповідно до протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 9 червня 2025 року матеріали клопотання передано судді ОСОБА_1 .

Звертаючись із клопотанням до суду слідчий зазначає, що слідчим відділом Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування, у кримінальному провадженні № 0001566, відомості про яке внесені до ЄРДР 16 квітня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 345 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16 квітня 2025 року близько 06:58 год. поліцейський-водій ППОП №1 ГУНП у м. Києві старший сержант ОСОБА_7 , поліцейський ППОП №1 ГУНПу м. Києві старший сержант ОСОБА_8 та поліцейський ППОП №1 ГУНП у м. Києві старший сержант ОСОБА_9 перебуваючи у складі екіпажу ГШР «Резус 120» прибули на виклик за адресою: м. Київ, вул. Левадна, буд. 66 на службовому автомобілі «Ssang Yong Rexton» сірого кольору із номерним знаком НОМЕР_1 з розпізнавальними знаками Національної поліції України, де за попередньою інформацією було вчинено «Грабіж».

Прибувши за вказаним викликом працівниками поліції виявлено заявника ОСОБА_10 , який повідомив, що близько 06:30 год. до нього на подвір`я будинку забігла невідома особа чоловічої статі, який почав кричати та вимагати алкогольні напої, після чого даний чоловік взяв викрутку та покинув територію двору заявника.

В подальшому з метою пошуку особи правопорушника, на якого вказував заявник співробітники поліції на службовому автомобілі, обстежували прилеглу територію та поїхали в напрямку вул. Мостової у м. Києві, де неподалік будинку №66-А побачили ОСОБА_5 , який поводив себе неадекватно, агресивно та тримаючи в руках викрутку становив загрозу для оточуючих, тому було прийнято рішення, щодо припинення протиправних дій та його затримання.

Під`їхавши до ОСОБА_5 та вийшовши з службового автомобіля поліцейські ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 висловили вимогу останньому кинути викрутку на землю.

В цей час ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що перед ним перебувають працівники поліції у форменному одязі із розпізнавальними знаками Національної поліції України та виконують свої службові повноваження, які діють законно та намагаються припинити правопорушення, пов`язане з вчиненням протиправних дій, керуючись раптово виниклим умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу, ігноруючи законні вимоги поліцейських припинити протиправну поведінку, наблизився до поліцейського-водія ППОП №1 ГУНП у м. Києві старшого сержанта ОСОБА_7 та наніс один цілеспрямований удар правою рукою у якій тримав викрутку в область лівої щоки, спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді наскрізної колотої рани лівої щічної ділянки.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється в умисному заподіянні працівнику правоохоронного органу легкого тілесного ушкодження, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 345 КК України.

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 17 квітня 2025 року до підозрюваного застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави строком до 16 квітня 2025 року.

03 червня 2025 року постановою керівника Дарницької окружної прокуратури м. Києва строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 16 липня 2025 року.

Як зазначено у клопотанні, закінчити досудове розслідування у строк до 16 червня 2025 року не виявляється наразі можливим, оскільки необхідно виконати наступне: отримати висновок призначеної судово-медичної експертизи відносно потерпілого, отримати висновок призначеної амбулаторної судово-психіатричної експертизи підозрюваного; надати доступ сторонам кримінального провадження до матеріалів досудового розслідування та ухвали одне з рішень, передбачених статтею 283 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право на застосування найбільш суворого запобіжного заходу без права на внесення застави, посилаючись на ризики, визначені статтею 177 КПК України, а саме - переховування від органів досудового розслідування та суду, вплив на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Зазначив, що заявлені ризики не зменшилися, і не перестали існувати, менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити їх уникнення та забезпечення виконання покладених на підозрюваного обов`язків.

Адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти заявленого клопотання, вказав, що заявлені прокурором ризики є необґрунтованими, потерпілим та свідками у цьому кримінальному провадженні є працівники поліції, а отже не зрозуміло, яким чином підозрюваний зможе на них впливати. Просив врахувати, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, має міцні соціальні зв`язки, у нього є мати, раніше не судимий. Просив застосувати відносно ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою фактичного місця проживання.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника, просив якнайшвидше провести йому психіатричну експертизу.

Вислухавши прокурора, захист, підозрюваного, дослідивши надані до клопотання матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Як вбачається з матеріалів клопотання 16 квітня 2025 року о 7:15 год ОСОБА_5 затриманий в порядку статті 208 КПК України.

16 квітня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 345 КК України.

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 17 квітня 2025 року до підозрюваного застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави строком до 16 червня 2025 року.

03 червня 2025 року постановою керівника Дарницької окружної прокуратури м. Києва строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 16 липня 2025 року.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 345 КК України обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою про вчинення кримінального правопорушення від 16.04.2025 року; випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 25/03116/3067 3?ДУ «ГМКЦ МВС України» на ім?я ОСОБА_7 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 16.04.2025 року; протоколом огляду місця події від 16.04.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 16.04.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 16.04.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 16.04.2025 року; ??протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 16.04.2025 року; ??протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 16.04.2025 року; протоколом затримання ОСОБА_5 від 16.04.2025 року; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 16.04.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 17.04.2025 року; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Загальні підстави і порядок застосування та продовження запобіжного заходу визначені у статтях 194, 199 КПК України, конструкції яких передбачають такі критерії дослідження слідчим суддею обставин (фактів):

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження дії запобіжного заходу;

3) обставини, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу.

Так, відповідно до частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Суд враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, а тому зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, враховуючи положення статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виходить з того, що згідно із практикою ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Тобто, не вдаючись до детального аналізу, оцінки дій, винуватості особи та не порушуючи презумпції невинуватості на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення, у якому її підозрюють.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання, на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 345 КК України.

Підозра ОСОБА_5 ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із кримінальним правопорушенням, а під час розгляду клопотання не виникло будь-якого іншого розумного обґрунтування участі підозрюваного у подіях, про які йдеться, ніж та, щодо якої стверджує прокурор.

Оцінюючи доводи, щодо наявності ризиків, про які зазначив у судовому засіданні прокурор, слідчий суддя вважає, що на цьому етапі досудового розслідування доведеними є ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, враховуючи те, що останній офіційно непрацевлаштований, немає сім`ї (дружини, дітей), що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

При цьому, слідчий суддя враховує, що на цей час у провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження № 0000044 за обвинуваченням ОСОБА_5 за частиною першою статті 309, частиною першою, другою статті 307 КК України, у якому йому застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із застосуванням альтернативного запобіжного заходу - застави, яка була сплачена. В той же час, після застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді застави, останній вчинив нове кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється у цьому кримінальному провадженні.

Крім того у разі не продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання більш м`якого запобіжного заходу, непов`язаного із позбавленням волі може привести до того, що перебування на волі підозрюваного, який, усвідомлюючи невідворотність, тяжкість та реальність покарання за вчинені злочини, надасть можливість йому уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду та використати ситуацію, яка склалась у країні, на власну користь, а саме те, що на даний час військова агресія Російської Федерації проти України суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях.

Також слід врахувати таку обставину як можливість вільного перетину меж міста Києва, зміни зовнішності, з метою переховування та подальшого переїзду на територію, яка тимчасово непідконтрольна Україні.

Слідчий суддя враховує той факт, що діючий на території України режим обмеження права військовозобов`язаних чоловіків у виїзді за кордон жодним чином не свідчить про відсутність вказаного ризику, оскільки стосується обмеження виїзду за кордон у законний спосіб та не виключає можливості здійснення спроб перетнути кордон незаконно, з огляду на те, що наразі частина державного кордону України не контролюється, а тому такий спосіб не може виключатися, як неможливий.

Разом з тим слідчий суддя вважає необґрунтованим ризик впливу на свідків, потерпілого в даному кримінальному провадженні оскільки свідками та потерпілим є працівники правоохоронного органу.

Також слідчий суддя вважає обґрунтованим ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, з урахування того, що кримінальне правопорушення передбачене частиною другою статті 345 КК України було вчинено під час притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності Печерським УП ГУНП у м. Києві за частиною першою статті 309, частиною першою, другою статті 307 КК України.

Таким чином, відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме, те що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та / або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Оцінюючи в сукупності всі обставини, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 підозрюється в умисному заподіянні працівнику правоохоронного органу легкого тілесного ушкодження, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків,та у разі визнання його винним йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, а тому очікування можливого суворого вироку може мати значення для вірогідного ризику переховування, який слідчий суддя вважає цілком вірогідними з огляду на співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування порівняно із засудженням до покарання у виді позбавлення волі. Крім цього, слідчий суддя враховує, що такий ризик є змінюваним в залежності від стадії досудового розслідування та зібраних у кримінальному провадженні доказів, що підтверджують причетність підозрюваного до інкримінованих йому злочинів, в той час як метою застосування запобіжних заходів є запобігання певним ризикам саме у майбутньому.

Наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, надають підстави для продовження запобіжного заходу відносно такого підозрюваного.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France), 12369 / 86, 26 червня 1991 року).

Водночас, практика Європейського суду з прав людини не вимагає, щоб на момент обрання чи продовження запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

При цьому слідчий суддя враховує те, що відповідно до статті 183 КПК України тримання під вартою - є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у частині другій статті 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до положень статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа та інші.

Таким чином, слідчий суддя вважає доведеним стороною обвинувачення існування обставин, які свідчать про те, що заявлені в клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики не зменшилися.

Варто зауважити, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

З урахування встановлених обставин, слідчий суддя доходить висновку про те, що прокурор довів дійсні підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу, зважаючи на особу підозрюваного, його роль у вчиненні злочину та наслідки такого злочину, а саме: тримання під вартою без права на внесення застави, який забезпечить належну процесуальну поведінку вказаного підозрюваного з урахуванням обставин правопорушення та його особи.

Інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені статтею 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належну поведінку, зважаючи на його особу.

Слідчий суддя бере до уваги надані захисником у судовому засіданні та зазначені вище дані про особу підозрюваного, але зваживши на усі обставини справи, вважає на цьому етапі досудового розслідування ці дані є такими, що не переважують встановлені у судовому засіданні ризики того, що підозрюваний може ухилитись від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підстави, які унеможливлюють перебування підозрюваного ОСОБА_5 в умовах ізоляції за станом здоров`я, слідчим суддею не встановлено.

Відповідно до частини четвертої статті 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтею 177, 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

За вказаних обставин, надавши оцінку усім наданим сторонами доказам, та з урахуванням даних про особу підозрюваного, його стану здоров`я, сімейного і матеріального стану, його ролі у скоєному злочині, а також наслідків вчинення такого злочину, з огляду на те, що кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 вчинено із застосуванням насильства, слідчий суддя доходить висновку про задоволення клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави.

Керуючись статтями 7, 110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193-197, 369-372, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

клопотання слідчого - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах продовженого строку досудового розслідування, а саме до 16 липня 2025 року включно.

Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави стосовно підозрюваного ОСОБА_5 не визначати.

Строк дії ухвали - до 7 год.15 хв. 16 липня 2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали суду проголошено 16 червня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1