Справа № 545/2352/25
Провадження № 1-в/545/252/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2025 рокум. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника установи виконання покарань ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області подання Державної установи «Божковська виправна колонія (№ 16)» у відношенні засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Котельва, Полтавської області, громадянина України, не одруженого, який навчався на третьому курсі Решетилівського ПАЛ ім. Боровенського, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

засуджений:

10.03.2020 року Октябрським районним судом м. Полтави за ст. 152 ч. 3 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі, зараховано в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 03.09.2019 року по 10.03.2020 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 15.05.2023 року вирок залишений без змін.

про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання,-

ВСТАНОВИВ:

До Полтавського районного суду Полтавської області надійшло подання начальника Державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» про умовно-дострокове звільнення відносно засудженого ОСОБА_5 , в обґрунтування подання посилаються на те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення подання. Зазначив, що засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення, а тому подання є передчасним. Крім того, засуджений за скоєння статевого злочину, вину не визнає.

Представник адміністрації виправної колонії, засуджений просили подання задовольнити.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали подання та особової справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно з частиною 2 статті 537 Кримінального процесуального кодексу України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений 10.03.2020 року Октябрським районним судом м. Полтави за ст. 152 ч. 3 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі, зараховано в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 03.09.2019 року по 10.03.2020 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 15.05.2023 року вирок залишений без змін.

Початок строку: 10.03.2020 року, кінець строку: 03.03.2028 року. Станом на 23.05.2025 року відбутий строк покарання складає: 05 років 08 місяців 16 днів. На дату розгляду подання невідбутий строк покарання складає: 02 роки 08 місяців 28 днів.

Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі з 03.09.2019 року. З 04.09.2019 року відбував покарання в державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)», де характеризувався негативно, заохочень не мав, мав 1 стягнення. З 11.03.2022 року відбував покарання в секторі для тримання осіб узятих під варту державної установи «Божковська виправна колонія (№16)», де характеризувався негативно, заохочень не мав, мав 1 стягнення. З 14.06.2023 року відбуває покарання в державній установі «Божковська виправна колонія (№16)».

Має 6 заохочень, притягувався до дисциплінарної відповідальності та мав 3 стягнення, які погашені у встановленому законом порядку.

Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими як позитивної так і негативної спрямованості, адекватно реагує на критику в свою адресу. Не конфліктний.

Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. До виконання законних вимог персоналу установи ставиться сумлінно.

На профілактичних обліках в установі не перебуває. Усвідомлює, що йому необхідно змінити після звільнення.

Залучений до реалізації програм диференційного виховного впливу на засуджених: «Правова освіта», до роботи фізкультурно-спортивної секції самодіяльних організацій, соціально-корисної ініціативи в їх роботі проявляє.

На заходи виховного та профілактичного характеру реагує та робить для себе належні висновки.

Зі слів засудженого хоче вести правослухняний спосіб життя та влаштуватись на роботу. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Дотримується вимог санітарії та гігієни. Самостійно виконує роботу із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має.

Приділяє увагу до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням.

Згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_5 із урахування аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-вихованої роботи (за підсумком (загальним балом) розділів ІІ-VI): 70. Засуджений став на шлях виправлення та має бути представлений на умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (згідно ст. 107 КК України) ? 65 балів.

Відповідно до ст. 107 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання.

Умовно-дострокове звільнення має важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої статтею 50 Кримінального кодексу України. При цьому, головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як визначено статтею 6 Кримінально-виконавчого кодексу України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Верховний Суд України в п.17 постанови Пленуму №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» наголошує, що при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потреб у наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі.

Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ неодноразово звертали увагу судів на те, що під час вирішення питання про сумлінну поведінку та ставлення до праці в разі вирішення питання про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення, слід відрізняти пристосовування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання від виправлення засуджених.

У даному випадку, хоча відбутий засудженим строк покарання і узгоджується з вимогами ч. 3 ст. 107 КК України, проте наразі застосування положень ст. 107 КК України є передчасним та невиправданим, оскільки необхідність у подальшому відбуванні покарання не відпала і до моменту звільнення мета покарання, яка насамперед полягає у виправленні засудженого, а також запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, наразі не досягнута.

Так, згідно досліджених судом матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі з 03.09.2019 року. З 04.09.2019 року відбував покарання в державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)», де характеризувався негативно, заохочень не мав, мав 1 стягнення. З 11.03.2022 року відбував покарання в секторі для тримання осіб узятих під варту державної установи «Божковська виправна колонія (№16)», де характеризувався негативно, заохочень не мав, мав 1 стягнення. З 14.06.2023 року відбуває покарання в державній установі «Божковська виправна колонія (№16)», був заохочений 6 раз, стягнень не має. Проте, як вбачається за матеріалів справи, у період з 19.01.2021 року ОСОБА_5 мав два стягнення у вигляді догани та одне стягнення у вигляді поміщення до ДІЗО строком на 10 діб.

Дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженого, відповідно до ст. 9 КВК України, є його обов`язком, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

Засуджений демонструє наявність соціально-правового інфантилізму, що призводить до легковажного ставлення до встановленого Кримінальним кодексом України обмежень заборон. Рівень педагогічної занедбаності низький, кримінальної зараженості- низький. Засуджений не розділяє та ситуативно дотримується неформальних настанов злочинної субкультури. Має певні дефекти особистісних установок, що проявляється у відсутності стійкої установки на дотримання правослухняної поведінки.

Поведінка асоціальна, за стійкістю прояву- посміло криміногенна, за характером- корислива зі зневажливими проявами, проте виважена, поміркована та усвідомлювана. У соціальній поведінці залежність від думки групи, у стресовій ситуації може втрачати контроль над власними емоціями. Афективні реакції проявляються у погано стримуваній імпульсивності, хаотичності дій та проявах агресії. Почуття обов`язку та відповідальності розвинене задовільно. Бувають прояви неадекватної до ситуації поведінки, самооцінка дещо завищена. Засуджений демонструє антисоціальні тенденцій, у його діях виключені, випадковості.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що матеріалами особової справи засудженого ОСОБА_5 доведено, що поведінка останнього протягом усього періоду відбування покарання не вказувала на його неухильне бажання стати на шлях виправлення, а навпаки, хоч у поведінці ОСОБА_5 спостерігаються позитивні тенденції, однак за увесь час відбування покарання, незважаючи на наявність заохочень, поведінка засудженого не була стабільною та послідовною, а тому суд її розцінює як пристосовування засудженого до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання від виправлення.

Сама позитивна характеристика ОСОБА_5 відповідає нормальній поведінці свідомого засудженого і не може бути єдиною підставою для застосування щодо нього пільги.

Крім того, суд врахував, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину, згідно оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення має середній ризик та високий ризик ймовірної небезпеки для суспільства.

З огляду на викладене, підстав для задоволення подання не вбачається.

Керуючись ст. 537 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання Державної установи «Божковська виправна колонія (№ 16)» у відношенні засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 7 днів з моменту її проголошення.

СуддяОСОБА_6