Справа №212/7154/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000746 від 06.06.2025, по обвинуваченню

ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Недайводи Криворізького району Дніпропетровської області, громадянки України, з професійно-технічною освітою, не заміжньої, не працюючої, не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України;

сторони кримінального провадження: прокурор Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , обвинувачена ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

18 травня 2025 року приблизно о 16:20 годині, потерпілий ОСОБА_6 , на зупинці громадського транспорту «8-ма міська лікарня» де сів до тролейбусу, який знаходився на маршруті №23 та на даному тролейбусі поїхав до зупинки громадського транспорту «Універмаг», яка розташована по вул. М. Зінчевського в Покровському районі м. Кривого Рогу.

Того ж дня ОСОБА_6 приблизно о 17:00 годині приїхавши на зупинку громадського транспорту «Універмаг», яка розташована по вул. М. Зінчевського в Покровському районі м. Кривого Рогу, залишив в тролейбусі без нагляду між сидіннями належний йому мобільний телефон марки «Redmi note 8 Pro синього кольору, імеі-1: НОМЕР_1 , імеі-2: НОМЕР_2 , в якому була карта пам`яті microSDXC (UHS-1 U3) Patriot EP Series 512Gb class 10 V30, після чого покинув тролейбус, який перебував на маршруті № 23.

ОСОБА_3 18 травня 2025 року, приблизно о 17:00 годині, в період воєнного стану, перебуваючи у тролейбусі, який знаходився на маршруті № 23 і в той час зупинився на зупинці громадського транспорту «Універмаг» сіла на вільне місце, де раніше сидів потерпілий ОСОБА_6 , де між сидіннями побачила мобільний телефон марки «Redmi note 8 Pro синього кольору, імеі-1: НОМЕР_1 , імеі-2: НОМЕР_2 , в якому була карта пам`яті microSDXC (UHS-1 U3) Patriot EP Series 512Gb class 10 V30, який належить ОСОБА_6 , в цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме належного потерпілому ОСОБА_6 вищевказаного мобільного телефону.

Так, зважаючи на обставини виявлення ОСОБА_3 вказаного мобільного телефону, в тому числі часу та місця виявлення, його технічного стану, у останньої були підстави вважати, що вказаний телефон не вибув з володіння власника, його місцезнаходження відомо власнику, та таким чином, зважаючи що між втратою потерпілим мобільного телефону та його знахідкою ОСОБА_3 пройшов нетривалий проміжок часу, остання мала підстави вважати, що власник може за ним повернутись, в зв`язку із чим ОСОБА_3 не мала на знайдене нею майно ні дійсного, ні гаданого права. При цьому ОСОБА_3 , в порушення вимог ч. 1, 2 ст. 337 ЦК України, не вжила відповідних заходів щодо знайденого майна, а саме не повідомила про знахідку майна до Національної поліції України або органу місцевого самоврядування.

Натомість, ОСОБА_3 18 травня 2025 року приблизно о 17:00 годині, реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись у відсутності свідків та очевидців, усвідомлюючи, що її дії носять протиправний характер, з корисливого мотиву, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, знаходячись у вищевказаному тролейбусі, який перебував на маршруті № 23, на зупинці громадського транспорту «Універмаг», яка розташована по вул. М. Зінчевського в Покровському районі м. Кривого Рогу, таємно заволоділа мобільним телефоном мобільний телефон марки «Redmi note 8 Pro синього кольору, імеі-1: НОМЕР_1 , імеі-2: НОМЕР_2 , вартістю 3340 грн, в якому була карта пам`яті microSDXC (UHS-1 U3) Patriot EP Series 512Gb class 10 V30 вартістю 1534,22 грн, належні потерпілому ОСОБА_6 .

Після чого ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, обернувши викрадене на свою користь, чим завдала потерпілому ОСОБА_6 збитків на загальну суму 4874,22 гривень.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Потерпілий ОСОБА_6 надав письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_3 .

23 червня 2025 року між прокурором Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та підозрюваною ОСОБА_3 за участі її захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до укладеної угоди сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та визначились з його правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 185 КК України, в угоді викладені всі істотні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_3 беззастережно визнала свою винуватість.

Сторони угоди погодились на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком, а також погодилися на визначення судом тривалості іспитового строку та обсягу обов`язків, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачена ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні також просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому обвинувачена ОСОБА_3 беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України в обсязі підозри, дала згоду на призначення узгодженого виду та розміру покарання, зобов`язалася виконувати покладені судом обов`язки.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд, дослідивши угоду, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження в частині, необхідній для вирішення цього питання, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Потерпілий надав згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнала себе винуватою, згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до ст. 474 КПК України судом встановлена добровільність сторін при укладанні угоди, тобто їх дії не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно з ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлено обставин, за яких суд відмовляє в затверджені угоди.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану і, враховуючи, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та КК України, приходить до висновку про наявність усіх правових підстав для затвердження даної угоди, за якою призначити обвинуваченій, узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості, міру покарання.

Питання про долю речових доказів вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні. Запобіжний захід не обирався. Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. 314, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 23 червня 2025 року, укладену між прокурором Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_3 за участі її захисника ОСОБА_5 ,у кримінальному провадженні № 0000746.

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, визначивши іспитовий строк1 (один) рік, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/реєстрації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: DVD-диск з відеозаписом з камер відеоспостереження магазину Мобірум, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд міста Кривого Рогу протягом 30 днів з моменту його проголошення: обвинуваченим та його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди. Прокурором вирок може бути оскаржений виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1