У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.05.25 слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , ознайомившись із матеріалами скарги ОСОБА_2 на постанову прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 від 29 квітня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про виділення матеріалів впровадження №0000022 в окреме впровадження,

У С Т А Н О В И В:

13.05.2025 до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла скарга ОСОБА_2 на постанову прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 від 29 квітня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про виділення матеріалів впровадження №0000022 в окреме впровадження.

Скаржник ОСОБА_2 у своїй скарзі в порядку ст. 303 КПК України просить слідчого суддю скасувати постанову прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 від 29 квітня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про виділення матеріалів впровадження № 0000022 в окреме впровадження та зобов`язати прокурора виділити в окреме провадження матеріали досудового впровадження № 0000022, оголосити підозру гр. ОСОБА_4 у невиконанні судового рішення і у зловживанні владою або службовим становищем, сформувати обвинувачення у вчиненні протиправних діяннях за ч. 2 ст. 382 та ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України щоб в найкоротший час спрямувати справу до суду на судовий розгляд по суті.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та визначено суб`єктів оскарження рішень.

Так, відповідно до частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З вивченої скарги вбачається, що скаржник в порядку ст. 303 КПК України просить слідчого суддю скасувати постанову прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 від 29 квітня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про виділення матеріалів впровадження № 0000022 в окреме впровадження та зобов`язати прокурора виділити в окреме провадження матеріали досудового впровадження № 0000022, оголосити підозру гр. ОСОБА_4 у невиконанні судового рішення і у зловживанні владою або службовим становищем, сформувати обвинувачення у вчиненні протиправних діяннях за ч. 2 ст. 382 та ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України щоб в найкоротший час спрямувати справу до суду на судовий розгляд по суті.

Отже, скаржник просить зобов`язати прокурора вчинити вказані дії, які відносяться до дискреційних (виключних) повноважень прокурора.

Тобто, у розумінні норм КПК України рішення щодо об`єднання чи виділення матеріалів досудового розслідування приймає виключно прокурор.

Крім цього, слідчий суддя зазначає, що підозра це передусім є процесуальним рішенням, яке приймається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором на стадії досудового провадження і лише у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Частиною першою статті 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

При цьому, за змістом вищевказаної норми закону, бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, яка полягає у нездійсненні певної процесуальної дії має місце у таких випадках: коли слідчий, дізнавач чи прокурор наділені обов`язком вчиняти певну процесуальну дію; така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; відповідна процесуальна дія слідчим, дізнавачем чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Таким чином, кримінальним процесуальним законом передбачено, що оскарженню в порядку ст. 303 КПК України підлягає не будь-яка бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, а лише та, яка полягає у нездійсненні певних процесуальних дій, строк виконання яких чітко визначений КПК України. Зокрема, за змістом ст. 220 та ст. 303 КПК України бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, пов`язана з не розглядом заявлених клопотань, є предметом оскарження в суді.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді.

Відповідно до вимог ч. 1,5 ст. 217 КПК України, у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, а також матеріали досудових розслідувань, по яких не встановлено підозрюваних, проте є достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюються ці розслідування, вчинені однією особою (особами). Рішення про об`єднання чи виділення матеріалів досудового розслідування приймається прокурором.

Водночас положення ст. 217 КПК України не встановлює строк, протягом якого прокурор зобов`язаний вчинити таку процесуальну дію - як об`єднання чи виділення матеріалів досудового розслідування.

При цьому, варто зауважити, що оскільки відповідно до положень ч. 6 ст. 217 КПК України, рішення прокурора про об`єднання чи виділення матеріалів досудового розслідування не може бути оскаржене, то, на переконання слідчого судді, також не можуть бути оскарженні рішення прокурора і про відмову у задоволенні клопотання потерпілого у об`єднанні матеріалів досудового розслідування.

Слід зазначити, що відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачене також право на оскарження постанови про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, а не будь-яких процесуальних дій.

Перелік слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, передбачений главами 20 та 21 КПК України, і винесення прокурором постанови про об`єднання матеріалів досудового розслідування не є слідчими (розшуковими) діями або негласними слідчими (розшуковими) діями.

З огляду на викладене, не можуть бути оскаржені у порядку ст. 303 КПК України як вимоги ОСОБА_2 про скасування постанови прокурора про відмову у задоволенні клопотання про об`єднання матеріалів досудових розслідувань, так і вимоги про зобов`язання прокурора власне об`єднати матеріалами досудового розслідування у одне провадження, та вимоги оголосити підозру гр. ОСОБА_4 .

Варто відмітити, що саме клопотання ОСОБА_2 про об`єднання матеріалів досудового розслідування, було розглянуто прокурором у строки встановлені ст. 220 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на постанову прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 від 29 квітня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про виділення матеріалів впровадження № 0000022 в окреме впровадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 303, 304, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на постанову прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 від 29 квітня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про виділення матеріалів впровадження № 0000022 в окреме впровадження - відмовити.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом зі скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддяОСОБА_5