ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №629/6958/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/818/745/25 Доповідач: ОСОБА_2 Категорія: ч.1 ст.299 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10 грудня 2024 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Артільне Лозівського району Харківської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, працюючого на посаді робітника зеленого будівництва КП «Екосан» Лозівської міської ради Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за ч.1 ст.299 КК України на 2 роки позбавлення волі з конфіскацією тварини.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік та покладанням на нього ряду обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Кримінальне провадження було розглянуто судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Як установив суд, 20.07.2024, близько 17:30 ОСОБА_8 перебував на вулиці Шкільній в с. Артільне Лозівського району Харківської області, де на галявині біля узбіччя дороги побачив прив?язаних домашніх тварин - кіз в кількості дев?яти штук, які належать ОСОБА_9 . В цей час у ОСОБА_8 , який перебував в стані алкогольного сп?яніння, з хуліганських мотивів, виник умисел на жорстоке поводження з тваринами.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на жорстоке поводження з тваринами, ОСОБА_8 , цього ж дня, у той же час, знаходячись за вищевказаною адресою, діючи умисно, перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння, з хуліганських мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшов до кози віком п?ять місяців на прізвисько « ОСОБА_10 », яка була прив?язана на ланцюг та зневажаючи загальноприйнятими в суспільстві нормами моралі щодо поводження з тваринами, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті правила поведінки з тваринами, у порушення ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», яка передбачає заборону вчинення дій що суперечать принципам захисту тварин від жорстокого поводження, з метою нанесення тілесних ушкоджень даній домашній тварині - козі, яка належить до хребетних, підняв тварину за тулуб на рівень свого зросту та кинув на землю, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді розриву селезінки, яке є тяжким тілесним ушкодженням за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння. Від отриманого тілесного ушкодження у посттравматичному періоді у тварини виник гіповолемічний, ішемічний та травматично-больовий шок тяжкого ступеня, які призвели до смерті останньої. Між тілесним ушкодженням (розривом селезінки) та настанням смерті тварини існує прямий необхідний причинно - наслідковий зв?язок. Смерть тварини настала у період з 20.07.2024 по 21.07.2024.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації дій ОСОБА_8 , ставить питання про зміну вироку у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню. Вважає, що враховуючи обставини справи, а саме те, що від протиправних дій ОСОБА_8 тварина померла, призначення додаткового покарання у виді конфіскації тварини є зайвим. Просить суд вирок суду змінити та виключити з його резолютивної частини посилання на призначення додаткового покарання у виді конфіскації тварини.

Обвинувачений ОСОБА_8 , будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце судового засідання, до апеляційного суду не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, тим самим скористався на власний розсуд своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, доводи прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги прокурора ОСОБА_7 щодо неправильного призначення обвинуваченому ОСОБА_8 додаткового покарання у виді конфіскації тварини внаслідок її смерті не ґрунтуються на законі.

Так, санкцією ч.1 ст.299 КК України передбачено покарання у виді обмеження волі від одного до трьох років або позбавлення волі на строк від двох до трьох років з конфіскацією тварини. Водночас із матеріалів кримінального провадження вбачається, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 тварина загинула.

В той же час колегія суддів звертає увагу прокурора ОСОБА_7 на таке.

Приписами ч.1 ст.77 КК України встановлено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу, позбавлення державної нагороди України.

Отже, призначення додаткового покарання у виді конфіскації в цьому випадку виключається.

Проте суд, призначивши обвинуваченому основне покарання у виді позбавлення волі та звільнивши його на підставі ст.75 КК України від його відбування, у порушення вимог ч.1 ст.77 КК України застосував і додаткове покарання у виді конфіскації тварини, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора ОСОБА_7 з урахуванням наведених у ній мотивів задоволенню не підлягає.

Разом із тим, відповідно до ч.2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Колегія суддів вважає, що вирок підлягає зміні, оскільки такі зміни не погіршують становище обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10 грудня 2024 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Виключити із резолютивної частини вироку рішення суду про призначення ОСОБА_8 за ч.1 ст.299 КК України додаткового покарання у виді конфіскації тварини.

Вважати ОСОБА_8 засудженим вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10 грудня 2024 року за ч.1 ст.299 КК України на 2 роки позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільненим від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: