Провадження №1-кс/127/8768/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання cтаршого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням, яке погоджене з прокурором ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні слідчих СУ ГУНП у Вінницькій області перебувають матеріали досудового розслідування №0000719 від 19.06.2025, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у зв`язку із чим у органу досудового розслідування постала необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно.

Досудовим розслідування встановлено, що до Слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області надійшли матеріали з правоохоронних органів, відповідно до яких встановлено, що група осіб, діючи умисно, з корисливих мотивів та за попередньою змовою, організувала незаконне переправлення осіб через державний кордон України поза межами офіційно встановлених пунктів пропуску.

За вказаним фактом слідчим управлінням ГУНП у Вінницькій області 19.06.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0000719 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 Кримінального кодексу України.

07.07.2025 у порядку, передбаченому статтею 208 КПК України, за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення було затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Цього ж дня, з дотриманням вимог частини 3 статті 233 КПК України, за участю понятих та із застосуванням безперервного відеозапису, проведено обшук за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 . У ході проведення обшуку вилучено:

-у кімнаті № 2 житлового будинку банківську картку, емітовану АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , яку поміщено до спеціального пакета НПУ №RIC2132220;

-у кімнаті № 4 житлового будинку банківські картки, емітовані АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , які поміщено до спеціального пакета НПУ № RIC2132219;

-у кімнаті № 6 житлового будинку банківську картку, емітовану АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» № НОМЕР_4 , та банківську картку, відкриту у цифровому банкінгу «ОБанк» № НОМЕР_5 , які поміщено до спеціального пакета НПУ № RIC2132217.

07.07.2025 слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Вінницькій області зазначені предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Допитаний у справі свідок повідомив, що володіє інформацією, отриманою від ОСОБА_5 , згідно з якою останній організовував незаконне переправлення осіб через державний кордон України поза межами офіційно встановлених пунктів пропуску з корисливою метою отримання грошових коштів як у готівковій формі, так і шляхом банківських переказів.

Слідчий в клопотанні зазначає, що вище вказане майно дає можливість встановити обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також інші обставини, що мають значення для провадження. У зв`язку з цим слідчим у кримінальному провадженні 07.07.2025 винесено постанову про визнання вказаного майна речовим доказом у кримінальному провадженні.

Також слідчий зазначає, що арешт вказаного майна, необхідний для попередження зміни чи знищення його властивостей в результаті використання третіми особами, що може призвести до втрати ними значення речового доказу та перешкодить встановленню істини у провадженні.

Враховуючи вищевикладене слідчий просив клопотання задовольнити.

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. На адресу суду слідчий подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги клопотання підтримав у повному обсязі, попередньо суду було надано матеріали кримінального провадження та копії документів на обґрунтування клопотання.

Власник майна в судове засідання не з`явився.

Відповідно до частини 1 статті 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути клопотання у відсутність учасників процесу, відповідно до вимог частини першої статті 172 КПК України.

Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники процесуальної дії в судове засідання не з`явились, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом 2 ч. 1 статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 1 статті 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні слідчих СУ ГУНП у Вінницькій області перебувають матеріали досудового розслідування №0000719 від 19.06.2025, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Наведені в клопотанні обставини підтверджуються витягом з ЄРДР №0000719 від 19.06.2025 та іншими документами доданими на обґрунтування клопотання.

Постановою слідчого від 07.07.2025 про визнання майна речовим доказом та передачу його на зберігання, вилучені речі визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000719 від 19.06.2025.

Згідно з пунктом першим частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини 3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Наведене свідчить про те, що вищевказане майно, яке було вилучене у ході проведення обшуку домоволодіння є тимчасовим вилученим майном та відповідно до статті 98 КПК України має значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому на дане майно слід накласти арешт.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено необхідність накладення арешту на майно, вилучене 07.07.2025 у ході проведення обшуку за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки дані речі мають значення речових доказів, при цьому слідчим доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, а тому клопотання про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 07.07.2025 в ході проведення обшуку за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

-банківську карту емітовану в АТ «Ощадбанк» за № НОМЕР_1 ;

-банківську карту емітовану в АТ КБ «ПриватБанк» за № НОМЕР_2

-банківську карту емітовану в АТ КБ «ПриватБанк» за № НОМЕР_3 ;

-банківську карту емітовану в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» за № НОМЕР_4

-банківську карту, відкриту в цифровому банкінгу «ОБанк» за

№ НОМЕР_5 .

Виконання та контроль за виконанням ухвали покласти на cтаршого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 .

Зобов`язати cтаршого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 повідомити заінтересованих осіб про накладання арешту на вищевказане майно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя