Справа № 457/231/25
провадження №1-кп/457/42/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року м.Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Трускавці кримінальне провадження № 457/231/25 (провадження1-кп/457/42/25) про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002 від 03.01.2025, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем міста Трускавець, Дрогобицького району, Львівської області, українцем, громадянином України, з середньою-спеціальною освітою, зареєстрованим та проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючим, розлученим, який має трьох неповнолітніх дітей, раніше судимий 05.11.2024 року Трускавецьким міським судом Львівської області за ч.1 ст.125 КК України до покарання у вигляді 60 годин громадських робіт, яке відбув, згідно ст. 89 КК України є несудимим,

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

її представника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до своєї гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», перебуваючи з 22.10.2024 на профілактичному обліку у відділенні поліції №2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівському області, як кривдник, в період часу з 22 жовтня 2024 року по 10 січня 2025 року, умисно вчинив по відношенню до своєї дружини ОСОБА_5 , психологічне насильство, що носить системний характер, яке виразилось в переслідуванні її на роботі, з роботи до дому, телефонними дзвінками та повідомленнями, психологічним тиском на потерпілу з метою їхнього примирення та змушення спільного проживання однією сім`єю, оскільки в Трускавецькому міському суді на розгляді знаходилася їхня заява про розлучення.

Крім того, 30 грудня 2024 року о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні салону краси «Perfect», який розташований за адресою: Львівська область, місто Трускавець, майдан Січових Стрільців 3, де працює його дружина ОСОБА_5 , маючи умисел на вчинення домашнього насильства, демонструючи власну зверхність та фізичну перевагу, скандалив, ображав потерпілу ОСОБА_5 нецензурними словами, принижуючи її гідність, психологічно тиснув на потерпілу з метою змушення спільного проживання однією сім`єю, а також відмовлявся добровільно покинути приміщення салону краси, в якому працює потерпіла та заважав їй працювати.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_5 психологічне насильство, що призвело до погіршення якості життя та психологічних страждань потерпілої, які проявились у вигляді гострої реакції на стрес у вигляді астено невротичної симптоматики, значного зниження рівня її життя, порушення сну, відпочинку, частої втоми, фізичного дискомфорту, заниженої самооцінки, зниження працездатності, поганої концентрації уваги, страху за свою безпеку та дітей, переживання за майбутнє.

Вищевказані дії ОСОБА_3 є умисними та систематичними, оскільки до того він вже притягався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України, що має ознаки фізичного домашнього насильства, а саме:

- постановою Трускавецького міського суду Львівської області від 28.11.2024 ОСОБА_3 визнано винним у вчинення домашнього насильства 25.11.2024 відносно ОСОБА_5 та накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 гривень, який він сплатив;

- вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 05.11.2024 ОСОБА_3 визнано винним у заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень його дружині ОСОБА_5 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України та засуджено до покарання у виді громадських робіт на строк 60 (шістдесят) годин, яке він відбув.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисного систематичного психологічного насильства щодо своєї дружини ОСОБА_5 , що призвело до психологічних страждань та погіршення якості її життя, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України - як домашнє насильство.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав. Додатково пояснив, що 30.12.2024 він дійсно приходив до потерпілої на роботу та приніс сік для дітей. Потерпіла працювала та повідомила йому, що він заважає їй працювати, однак вони поспілкувались, він її поцілував в щічку і пішов геть. Пред"явлене обвинувачення він не визнає, однак він її дійсно ревнував, приходив до неї та регулярно їй телефонував.

Незважаючи на не визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення під час з`ясування судом обставин, встановлених під час кримінального провадження, його вина доводиться наступними доказами, які безпосередньо досліджені у судовому засідані.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що 13.10.2024 вона забрала дітей і поїхала жити до своїх батьків. В цю ніч обвинувачений її неодноразово будив та вилив на неї 2 літри холодної води. Після її переїзду до батьків, обвинувачений приходив до неї в салон, ображав її при людях. Один з таких випадків зафіксований на відеозаписі і є в матеріалах справи.

21.10.2024 обвинувачений напав на неї у під"їзді будинку та вона була змушена викликати працівників поліції.

Крім того 25.11.2024 обвинувачений ввірвався до хати її батьків, почав обзивати її маму, погрожував фізичною розправою. Все це відбувалося в присутності дітей.

30.12.2024 ОСОБА_3 прийшов в черговий раз в салон до неї на роботу і погрожував їй знову фізичною розправою, казав, що вона буде лише з ним або ні з ким.

Обвинувачений постійно телефонував їй і ображав нецензурною лайкою, вночі писав образливі повідомлення, це все для неї було дуже важко, тому вона заблокувала його в телефоні.

Через погіршення психічного стану, вона була змушена звернутися до психіатра та розпочати лікування.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що є матір"ю потерпілої ОСОБА_5 . У жовтні 2024 року дочка з дітьми переїхали до неї жити. Діти були перестрашені, хлопці побиті. Дочка настільки настрашена, що коли вона бачить ОСОБА_3 , то її від страху починає трясти. Одного разу ОСОБА_3 забіг до них до хати, почав шукати її дочку, її особисто матюкав, тому вона викликала поліцію, але він втік. ОСОБА_3 постійно обзиває її дочку, дзвонить до неї, погрожує. Коли почав діяти обмежувальний припис, то він трохи заспокоївся.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що вона є кумою Войнаровичів. В кінці жовтня 2024 року вона пізвозила з роботи ОСОБА_5 і остання їй розповіла, що ОСОБА_3 вдарив їхню дитину та її обзивав нецензурними словами, погрожував їй. Обвинувачений постійно їй дзвонив, ображав, приходив на роботу та вчиняв там скандали.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 пояснила, що вона є подругою ОСОБА_10 . Вона часто бачила обвинуваченого у потерпілої на роботі, він постійно ображав її нецензурними словами, заважав працювати, він не має до неї ніякої поваги. Потерпіла доглядає за дітьми, повністю займається їхнім вихованням, працює на двох роботах.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 пояснив, що він працює поліцейським ВП №2 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області. Перебуваючи на чергування 21.10.2024, близько 9 год. вечора, вони з напарником ОСОБА_12 , виїхали на виклик по АДРЕСА_2 . Виклик був пов"язаний з тим, що на планшет прийшло звернення про вчинення домашнього насильства. Виїхавши на місце, вони застали потерпілу з подругою на вулиці, де вона була дуже стривожена і з ними поїхала у відділ поліції для написання заяви.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 пояснив, що що він працює поліцейським ВП №2 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області. Перебуваючи на роботі 21.10.2024 до них на планшет прийшло звернення, що має місце домашнє насильство по АДРЕСА_2 . Він з напарником ОСОБА_14 виїхали на місце та забрали потерпілу з подругою у відділ поліції. Пізніше у відділ поліції добровільно прийшов обвинувачений та розповів, що він посварився з потерпілою. Після цього він склав на обвинуваченого протокол про вчинення насильства в сім"ї та виніс відносно останнього заборонний припис.

Крім того, винуватість ОСОБА_3 стверджується письмовими доказами, які безпосередньо досліджені судом, а саме:

1. постановою Трускавецького міського суду Львівської області від 28.11.2024 ОСОБА_3 визнано винним у вчинення домашнього насильства 25.11.2024 відносно ОСОБА_5 та накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 гривень, який він сплатив;

2. вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 05.11.2024 ОСОБА_3 визнано винним у заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень його дружині ОСОБА_5 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України та засуджено до покарання у виді громадських робіт на строк 60 (шістдесят) годин, яке він відбув;

3. протоколом огляду предмета від 12.01.2025, згідно якого оглянуто DVD-R диск з відеозаписом конфлікту між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , який відбувся 10.01.2025 на роботі у потерпілої;

4. протоколом огляду предмета від 10.01.2025 та фототаблицею до нього, згідно якого оглянуто телефон потерпілої Xiaomi, в якому зафіксовоно числені дзвінки та повідомлення ОСОБА_3 до потерпілої;

5. консультаційним висновком спеціаліста №2 від 10.01.2025, згідно якого ОСОБА_5 встановлено діагноз: гостра реакція на стрес у вигляді астено невротичної симптоматики;

6. консультативним висновком лікаря-психіатра від 28.01.2025, згідно якого ОСОБА_5 ззовні тривожна, поглиблена у власні переживання. Погіршення стану відчуває при кожному контактуванні з колишнім чоловіком. Всі ці дії впливають на її психоемоційний стан, спричинюють гостру реакцію на стрес. В результаті домашнього насильства спостерігається значне зниження рівня життя ОСОБА_5 , а саме часта втома, фізичний дискомфорт, порушення сну та відпочинку, переживання за майбутнє, занижена самооцінка, зниження працездатності, погана концентрація уваги, страх за свою безпеку та дітей;

7. довідкою начальника ВП №2 Дрогобицького районного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_15 від 06.01.2025 про те, що ОСОБА_3 перебуває на профілактичному обліку, як особа "кривдник" у ВП №2 Дрогобицького районного ВП ГУНП у Львівській області з 22.10.2024;

8. рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 27.01.2025, згідно якого заяву представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про видачу обмежувального припису задоволено. Видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на строк 6 (шість) місяців;

9. рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 20.01.2025, згідно якого розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , який укладений 15 вересня 2007 року та зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції, актовий запис №171. Ухвалено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду 29.10.2024 і до досягнення повноліття ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

10. заявою потерпілої ОСОБА_5 про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення від 02.01.2025.

Відповідно до ч.2 ст. 62 Конституції України та згідно ч. 4 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом,а також на припущеннях, і відповідно до ч. 3 ст. 62 Конститтуції України та ч.4 ст. 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 29 червня 1990 року з послідуючими змінами «Про виконання судами України законодавства і Постанов Пленуму Верховного суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», при постановлені вироку суддя повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п.150, п.253).

Аналізуючи безпосередньо досліджені докази у судовому засіданні, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення вважає, що винуватість ОСОБА_3 поза будь-яким сумнівом доведена письмовими доказами по справі, показами свідків, які є логічними, послідовними та відтворюють реальні події, що мали місце.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

При призначенні покарання, суд враховує, що, згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Вирішуючи питання про покарання, відповідно до статті 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином; особу винного, який раніше судимий, розлучений, на динамічному спостереженні у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, перебуває на профілактичному обліку, як особа "кривдник" у ВП №2 Дрогобицького районного ВП ГУНП у Львівській області.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, відповідно до ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням обставин справи та даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , враховуючи досудову доповідь органу пробації, відповідно до якої ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній, орган пробації вважає за можливе виправлення останнього без ізоляції від суспільства, тому суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання за ст. 126-1 КК України у виді пробаційного нагляду з покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 59-1 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 91-1 КК України, в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені певні обов`язки.

Вирішуючи питання щодо необхідності застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 обмежувального заходу, суд виходить з наступного.

У цьому кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_3 визнається винним у вчиненні домашнього насильства щодо потерпілої ОСОБА_5 , яка є його колишньою дружиною.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про необхідність застосування відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 91-1 КК України до ОСОБА_3 обмежувальних заходів строком на 3 (три) місяці у виді заборони наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; заборони листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб, оскільки це сприятиме виправленню обвинуваченого, покращенню психологічного здоров`я потерпілої, а призначене судом покарання та обмежувальний захід у своїй сукупності будуть необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Потерпіла ОСОБА_5 подала цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в якому просить стягнути з останнього на свою користь 20000,00 грн моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що ОСОБА_3 систематично вчиняв відносно неї психологічне насильство, що призвело до погіршення якості її життя та психологічних страждань, які проявились у вигляді гострої реакції на стрес у вигляді астено невротичної симптоматики, значного зниження рівня її життя, порушення сну, відпочинку, частої втоми, фізичного дискомфорту, заниженої самооцінки, зниження працездатності, поганої концентрації уваги, страху за свою безпеку та дітей, переживання за майбутнє.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди заподіяної відповідачем злочину, характер та обсяг завданих душевних страждань, які зазнала позивачка через довготривалий характер немайнових втрат (їх тривалості, неможливості і повного відновлення), тимчасова тяжкість вимушених змін у життєвих та сімейних стосунках, неможливість поновлення нормального фізичного й психіатричного та побутового стану, а також зусилля необхідного для відновлення попереднього стану здоров`я, спокою та рівноваги, повна відсутність бажання відповідача відшкодувати завдану матеріальну шкоду, позивачка оцінює у розмірі 20 000 грн.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України: особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

При цьому суд приймає до уваги, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним. Рівень моральних страждань визначається не тільки видом правопорушення та його складністю, а моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди.

Суд вважає, що потерпілій була завдана моральна шкода, оскільки внаслідок вчинення кримінального правопорушення щодо неї вона зазнала душевних, психічних переживань, було завдано шкоду її здоров`ю, що потягло за собою вимушені зміни в її житті, що підтверджується:

- консультативним висновком лікаря-психіатра від 28.01.2025, згідно якого ОСОБА_5 ззовні тривожна, поглиблена у власні переживання. Погіршення стану відчуває при кожному контактуванні з колишнім чоловіком. Всі ці дії впливають на її психоемоційний стан, спричинюють гостру реакцію на стрес. В результаті домашнього насильства спостерігається значне зниження рівня життя ОСОБА_5 , а саме часта втома, фізичний дискомфорт, порушення сну та відпочинку, переживання за майбутнє, занижена самооцінка, зниження працездатності, погана концентрація уваги, страх за свою безпеку та дітей;

- консультаційним висновком спеціаліста №2 від 10.01.2025, згідно якого ОСОБА_5 встановлено діагноз: гостра реакція на стрес у вигляді астено невротичної симптоматики.

При вирішенні питання щодо розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд виходить з засад розумності, виваженості та справедливості, враховує характер вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 відносно потерпілої ОСОБА_5 умисного діяння, яке є нетяжким злочином проти життя та здоров`я особи, а також характер страждань потерпілої ОСОБА_5 , наявність негативних змін у її житті, вину ОСОБА_3 , яка доведена під час судового слідства в даному кримінальному провадженні, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог потерпілої щодо відшкодування моральної шкоди у сумі 20000,00 гривень.

Витрати на залучення експертів в кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Долю речових доказів вирішити у відповідності ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-376, 381-382 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді чотирьох років пробаційного нагляду.

У відповідності до ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу).

На підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 91-1 КК України, застосувати до ОСОБА_3 строком на 3 місяці обмежувальні заходи, а саме:

1) заборонити наближатися на відстань ближче ніж 50 м до ОСОБА_5 , яка постраждала від домашнього насильства, до місця, де вона може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

2) заборонити листування, телефонні переговори з ОСОБА_5 , інші контакти через засоби зв`язку чи електронні комунікації особисто або через третіх осіб.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 гривень.

Речовий доказ - мобільний телефон Xiaomi Note 13 Pro, переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 залишити останній.

Речові докази - DVD-R диск, з наявним на ньому відеофайлом формату «MP4» під назвою «відео», об`ємом 11,5 МБ (12 143 433 байтів), тривалістю 1 хвилина 32 секунди, на якому відображені події котрі відбувались 10.01.2025 року в приміщенні салону «Perfect», за адресою: Львівська область, місто Трускавець, майдан Січових Стрільців 3 - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Трускавецький міський суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію.

Суддя: ОСОБА_1