справа №176/1640/25
провадження №1-кп/176/323/25
В И Р О К

Іменем України

22 травня 2025 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Жовті Води в залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Луцьк, Волинської області, громадянина України, освіта середня, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, водій кулеметного взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 квітня 2025 року за №0001691,

за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

10.03.2025 близько 07 год. 27 хв., перебуваючи за місцем тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , на території АДРЕСА_2 , солдат ОСОБА_3 , отримавши усний наказ свого начальника - заступника командира батальйону з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_6 , відданий на підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №43/163/БР/дск КСП - ОЛЕКСАНДРОГРАД від 10.03.2025, про висування на позиції, облаштування в інженерному відношенні вогневої позиції, її утримання та недопущення прориву противника та його просування вглиб контрольованої території, у районі виконання бойового завдання військовою частиною НОМЕР_1 відкрито відмовився виконати зазначений наказ начальника.

Продовжуючи свої кримінальні протиправні дії, спрямовані на підрив установленого в Збройних Силах України порядку підлеглості і принципу єдиноначальності, солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді водія кулеметного взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 1 1,16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, 10.03.2025, близько 07 год. 27 хв., перебуваючи за місцем тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 . на території АДРЕСА_2 , солдат ОСОБА_3 , отримавши усний наказ свого начальника заступника командира батальйону з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_6 , відданий на підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №43/163/БР/дск КСП - ОЛЕКСАНДРОГРАД від 10.03.2025 про висування на позиції, облаштування в інженерному відношенні вогневої позиції, її утримання та недопущення прориву противника та його просування вглиб контрольованої території, у районі виконання бойового завдання військовою частиною НОМЕР_1 відкрито відмовився виконати зазначений наказ начальника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

26 березня 2025 року між прокурором Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , який підтримує публічне обвинувачення у кримінальному провадженні №0001691, та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до зазначеної угоди, обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення у повному обсязі пред`явленого обвинувачення.

Сторони вважають, що для укладення цієї угоди істотне значення мають наступні обставини:

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , що передбачені ст. 66 КК України, є щире каяття, яке виразилося у визнанні та усвідомленні негативності скоєного діяння, готовності понести покарання, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яке виразилося у належній участі у слідчих діях, та вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин.

Має позитивну характеристику, з розумінням відноситься до командирів та старших начальників, на зауваження реагує правильно.

Згідно даних УІТ ОСОБА_3 є не судимим.

ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні з 25.11.2024 по 06.12.2024 з діагнозом: вибухова травма (19.11.2024), вогнепальні осколкові рани обох сідничних ділянок. Акубаротравма. Довбічна післятравматична перперфорація обох барабанних перетинок. Гостра двобічна комбінована приглухуватість. Двобічний післятравматичний середній отит.

З 13.12.2024 по 04.01.2025 перебував на стаціонарному лікуванні у лікувальному відділенні в/ч НОМЕР_2 (Вінницька область) з діагнозом: Стан після вибухової травми (19.11.2024): акубаротравми з травматичною перфорацією обох барабанних перетинок, у вигляді двобічної комбінованої приглухуватості І ст., зі сприйняттям шепітної мови справа - 3,5 метри, зліва 4 метри; вогнепальних сліпих осколкових поранень м`яких тканин сідничних ділянок, лікованої оперативно: ПХО вогнепальних ран (20.11.2024), ПтХО вогнепальних ран (25.11.2024), з тимчасовим порушенням функції.

Згідно довідки ВЛК від 24.02.2025 ОСОБА_3 має поранення, пов`язані із захистом Батьківщини та з проходженням військової служби.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Кримінальним правопорушенням моральної, фізичної або майнової шкоди не завдано. Витрати на залучення експерта відсутні.

Враховуючи ступінь і характер сприяння обвинуваченого ОСОБА_3 при досудовому розслідуванні кримінального провадження щодо нього, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме щире каяття, яке виразилося у визнанні та усвідомленні негативності скоєного діяння, готовності понести покарання, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яке виразилося у належній участі у слідчих діях, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин (психоемоційний стрес обвинуваченого, викликаний участю у бойових діях), а також характер і тяжкість обвинувачення, особу винного, який бажає повернутися на військову службу, його високий статус військовослужбовця, тобто особи яка захищає незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, особи яка брала безпосередню участь в бойових діях пов`язаних з військовою агресією проти України, безперечно є обставиною, яка викликає повагу в суспільстві, щоб повернутися на військову службу, беручи до уваги інтереси суспільства, а саме: призначення ОСОБА_3 необхідного й достатнього для його виправлення покарання і попередження вчинення ним нових злочинів, Сторони дійшли згоди, що за вчинення зазначеного вище кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, обвинуваченому слід призначити покарання із застосуванням ст.ст. 69, 62 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 402 КК України, зокрема покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, яке на підставі ст. 62 КК України замінити на 2 (два) роки тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Строк відбуття покарання рахувати з дня затримання з 10.03.2025.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк остаточно призначеного покарання зарахувати попереднє ув`язнення з 10.03.2025 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи, в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст.468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання, визначити строк відбування покарання з урахуванням тримання обвинуваченого під вартою. Судові витрати та речові докази відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання. Зазначив, що наслідки укладення та затвердження угоди йому роз`яснені та зрозумілі. Окрім цього, зрозумілі йому наслідки невиконання угоди про визнання винуватості. Укладення угоди є добровільним.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим та прокурором в його присутності. Зазначив, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України та КК України.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 повністю і беззастережно визнав себе винуватим, згідно ст.12 КК України, за ч.4 ст.402 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, є є щире каяття, яке виразилося у визнанні та усвідомленні негативності скоєного діяння, готовності понести покарання, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яке виразилося у належній участі у слідчих діях, та вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 62 КК України покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні призначається військовослужбовцям строкової служби, військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу, особам офіцерського складу, які проходять військову службу за призовом, військовослужбовцям, призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (крім військовослужбовців-жінок), на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також якщо суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замінити позбавлення волі на строк не більше двох років триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст.474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.2 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Враховуючи вищевикладене та те, що умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_7 вчинив умисні дії, які виразились у непокорі в умовах воєнного стану.

Дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч.4 ст.402 КК України як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити узгоджений сторонами угоди про визнання винуватості вид та строк покарання.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 слід залишити в силі до набрання законної сили вироком суду, але не більше 60 діб з дня ухвалення даного вироку, оскільки на сьогоднішній день відсутні докази про зменшення ризиків, які встановлені ухвалою суду від 02.05.2025 року.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 373, 374-376, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 20 травня 2025 року у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, яка укладена між прокурором Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання за ч. 4 ст. 402 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 62 КК України замінити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі на 2 (два) роки тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 10 березня 2025 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк остаточно призначеного покарання зарахувати попереднє ув`язнення з 10.03.2025 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 залишити без змін до набрання законної сили вироком суду в умовах ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не більше 60 діб з дня ухвалення даного вироку.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

Суддя Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_8