Справа № 283/1201/19
провадження №1-кс/283/356/2025
У Х В А Л А

08 липня 2025 року Слідчий суддя Малинського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Малина скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла скарга потерпілого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000351 від 02.06.2018 року за ч. 1 ст. 185 КК України, вимогами якої просить визнати бездіяльність дізнавача, яка полягає у невиконанні ухвали слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області від 13.03.2024 протиправною та зобов`язати уповноваженого дізнавача майора поліції ОСОБА_4 виконати ухвалу суду в найкоротший строк.

В обґрунтування свої скарги ОСОБА_3 зазначив, що 13 березня 2024 року ухвалою слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області в межах кримінального провадження, де він визнаний потерпілим, встановлено процесуальний строк на проведення слідчих (розшукових) дій, а саме зазначених в ухвалах слідчого судді від 03 травня 2023 року, 27 листопада 2023 року та повторних вказівок прокурора Малинського відділу Коростенської окружної прокуратури терміном у один місяць з моменту проголошення ухвали. Однак, на час подачі скарги, вказані дії не виконані.

У судовому засіданні потерпілий скаргу підтримав, просив її задовольнити. Вказував, що дізнавач не проводить належним чином досудове розслідування.

Дізнавач у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України слідчий суддя розглядає скаргу у відсутність дізнавача, оскільки його відсутність не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши потерпілого, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, приходжу до такого.

Встановлено, що сектором дізнання ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000351 від 02.06.2018 року за ч. 1 ст. 185 КК України, у якому ОСОБА_3 визнаний потерпілим.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Дане положення кореспондується зі ст. 55 Конституції України, в якій закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Разом з тим, «право на судовий розгляд» не є абсолютним й може мати встановлені обмеження.

Так, у п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» було зазначено, що «право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Аналогічні висновки ЄСПЛ висловлював і в інших своїх рішеннях (наприклад, «Карт проти Туреччини»).

За приписами ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності дізнавача, слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Згідно до ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Так, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки:

1) дізнавач, слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію;

2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк;

3) відповідна процесуальна дія дізнавачем, слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством. При цьому варто зважати на те, що відповідна бездіяльність може бути зумовлена не лише невчиненням процесуальної дії в межах встановлених зазначеною нормою строків, а й неналежним розглядом клопотання, зокрема, залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням.

Аналіз вищенаведених положень кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що право на оскарження слідчому судді рішень, дій чи бездіяльності особа отримує лише тоді, коли слідчий або прокурор прийняли певні рішення, вчинили конкретні дії або допустили конкретну бездіяльність, оскарження яких передбачено ч. 1 ст. 303 КПК України.

Однак, як вбачається з вимог скарги та пояснень потерпілого в судовому засіданні, потерпілий просить визнати бездіяльність дізнавача протиправною, а відтак відсутні повноваження слідчого судді на розгляд даної вимоги, що не входить в перелік рішень, визначених ст. 303 КПК України, які можуть бути предметом оскарження.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1)скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, слідчий суддя за результатами розгляду скарг в порядку ст. 303 КПК України здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні шляхом прийняття одного з вищезазначених рішень, а не шляхом визнання бездіяльності протиправною.

Крім того, слідчий суддя зауважує, що КПК не регламентує законних підстав для задоволення скарги у вимогах, зокрема, зобов`язати дізнавача діяти відповідно до норм чинного КПК України, а саме виконати ухвалу суду в найкоротший строк, оскільки ухвалою слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області (провадження 1кс/283/127/2024) вже встановлений процесуальний строк виконання ухвали слідчого судді, яке не потребує дублюванню або ширшому тлумаченню.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 303, 305, 306, 307, 309, ч. 2 ст. 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя