Єдиний унікальний номер справи 194/1688/24
Провадження № 1-кп/185/584/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в період воєнного стану в залі суду у м. Павлоград клопотання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 липня 2023 року за № 0000412, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.1 ст.366, ч.3 ст.27, ч.5 ст.191 КК України, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366, ч.3 ст.358, ч.2 ст.28, ч.4 ст.358, ч.5 ст.191 КК України, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.1 ст.366, ч.3 ст.27, ч.5 ст.191 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 28, ч.1 ст.366, ч.5 ст.191 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_10 (дистанційно)

захисників адвоката ОСОБА_11 ,

адвоката ОСОБА_12 (дистанційно)

адвоката ОСОБА_13 (дистанційно)

адвоката ОСОБА_14

адвоката ОСОБА_15

обвинувачених ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

ОСОБА_6 (дистанційно)

ОСОБА_16 (дистанційно)

ОСОБА_8

ОСОБА_9 (дистанційно)

В С Т А Н О В И В :

Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області проводиться підготовче судове засідання у вказаному кримінальному провадженні.

В підготовчому судовому засіданні суду заявлено ряд клопотань, а саме: про скасування арешту майна та повернення тимчасово виучено майна, які одностайно підтримані обвинуваченими та їх захисниками.

Так, адвокат ОСОБА_15 звернувся в інтересах ОСОБА_17 з клопотанням про зняття арешту з майна (транспортного засобу, що належить на праві власності третій особі) транспортного засобу автомобіля марки Land Rover Range Rover, 2018 р.в., д.н.з НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який накладено ухвалою Дніпровського апеляційного суду у справі 204/3164/24 від 06.07.2024. Клопотання мотивоване тим, арешт на вказаний транспортний засіб, який належить на праві власності ОСОБА_17 - чоловіку доньки обвинуваченого ОСОБА_3 , накладався з метою можливості подальшої спеціальної конфіскації. Втім, підстави для арешту транспортного засобу відпали, докази, які б слугували підставою для зв`язку між арештованим майном та злочином, за яким у даному кримінальному провадженні особам пред`явлено обвинувачення відсутні. Транспортний засіб придбавався за власні кошти ОСОБА_17 на підставі правочину від 01.12.2023, який ніким не оскаржений, на даний час є чинним, тож не набутий у власність протиправним шляхом, а потреба в обмеженні власника у володінні майном відсутня. Крім того, ОСОБА_18 не має жодного статусу у кримінальному провадженні, під час досудового розслідування не викликався для дачі будь-яких показів, жодних запитів з метою встановленні обставин придбання ним транспортного засобу ОСОБА_17 не отримував, як власник вже понад рік позбавлений можливості ним користуватися, а автомобіль зберігається в неналежних умовах під відкритим небом, що призводить до його псування.

Також, адвокат ОСОБА_15 подав через систему «Електронний суд» в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 клопотання/заяву про повернення тимчасово вилученого майна, в якій просить зобов`язати Дніпровську обласну прокуратуру повернути ОСОБА_9 телефон Iphone 11, модель MHDN3FS/A, s.n. НОМЕР_3 , IMEI НОМЕР_4 , який було вилучено під час обшуку 01.04.2024 слідчим СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_19 за адресою Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Озерна, 213. Клопотання мотивоване тим, що телефон було вилучено в ході обшуку, слідчим суддею не вирішувалось питання про накладення арешту на вказане майно, а тому воно має статус тимчасово вилученого та відповідно до ст.. 169 КПК України підлягало поверненню. Ухвалою слідчого судді Кроасногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27.03.2024 у справі № 202/2947/24 було надано лише дозвіл на проведення обшуку, який відбувся 01.04.2024.

Окрім того, захисник ОСОБА_11 звернулась до суду з клопотанням про скасування арешту (транспортний засіб) в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , в якому просить скасувати ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01.04.2024 у справі № 204/3169/24 в частині, якою було накладено арешт на рухоме майно, яке належить ОСОБА_4 , а саме: транспортний засіб автомобіль марки Volkswagen Touareg, 2022 р.в., д.н.з. НОМЕР_5 , VIN: НОМЕР_6 , шляхом накладення заборони відчуження, розпорядження та користування. Клопотання мотивоване тим, що транспортний засіб набуто за спільні кошти сім`ї Кривозуб, отже є спільною сумісною власністю подружжя, і є єдиним транспортним засобом сім`ї. На даний час є нагальна потреба у користуванні транспортним засобом задля забезпечення належних умов життя родини, зокрема: пересування для отримання медичної допомоги м.Дніпро обвинуваченим (наявність захворювань опорно-рухової системи), та медичного обслуговування його літніх батьків, а також для забезпечення нормального виховання дитини та забезпечення швидкого переміщення родини до безпечних місць у разі загострення безпекової ситуації у місті. Водночас, транспортний засіб майже рік перебуває на штраф майданчику, що негативно впливає на його технічний стан та зменшує його ринкову вартість, а отже приводить його в непридатний до користування стан.

Захисник ОСОБА_11 також звернулась в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 до суду з клопотанням про зобов`язання Прокурора Дніпровської обласної прокуратури у кримінальному провадженні повернути обвинуваченому ОСОБА_4 вилучене під час обшуку майно телефон Iphone 13, IMEI: НОМЕР_7 , IMEI2: НОМЕР_8 , з сім-картою НОМЕР_9 . Клопотання обґрунтоване тим, що вказаний телефон вилучений в ході обшуку 01.04.2024, телефон не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не містить сліди або інші відомості, які можуть бути використані як доказ, не є об`єктом кримінально протиправних дій, не є таким, що набуто кримінально-протиправним шляхом. Відсутнє рішення слідчого судді, яке наділяє сторону обвинувачення повноваженнями щодо зберігання вилученого майна. Водночас, слідчим суддею не вирішувалось питання про накладення арешту на вказане майно, а тому воно має статус тимчасово вилученого та відповідно до ст. 169 КПК України підлягає поверненню.

У судовому засіданні прокурор в питанні зняття арештів покладався на розсуд суду, в той же час заперечував проти задоволення клопотань про повернення обвинуваченим тимчасово вилученого майна.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд вважає клопотання про повернення тимчасово вилученого майна та про зняття арешту з майна такими, що підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08.07.2024 у цьому кримінальному провадженні накладено арешт на транспортний засіб, який належить на праві власності ОСОБА_17 .

Накладення арешту обумовлено можливою необхідністю подальшої спеціальної конфіскації в рамках цього кримінального провадження.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 3 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно з ч.1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Так, згідно з положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 64-2 КПК третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Отже, положення статті 64-2 КПК визначають момент набуття статусу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявляти клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з`ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. п. 46 рішення у справі "Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі "Рябих проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Представник власника майна як підставу для скасування арешту посилається на необґрунтованість накладення такого арешту. Суд частково погоджується з доводами захисника, та вважає, що на підставі наявних доказів у матеріалах клопотання, кримінального провадження не доведено причетність до даного кримінального правопорушення та на даний час необхідність в арешті майна відпала, тому суд приходить до висновку, про можливість скасування арешту майна, яке належить третій особі - ОСОБА_17 ..

Щодо зняття арешту з рухомого майна транспортного засобу, яке належить ОСОБА_4 , суд зазначає наступне.

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського трайонного суду м. Дніпропетровська від 01.04.2024 у цьому кримінальному провадженні накладено арешт, зокрема, на майно, зазначене у відповідному клопотанні сторони захисту.

Накладення арешту було обумовлено, у тому числі, необхідністю збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Зважаючи на те, що у кримінальному провадженні, в межах якого накладено арешт на майно, лише завершене підготовче судове засідання, тобто суд ще навіть не перейшов до судового розгляду, не визначився з порядком та обсягом доказів, які мають бути досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що скасування арешту є передчасним, оскільки може призвести до втрати речових доказів, до того ж, учасники судового провадження можуть заявити клопотання про їх дослідження в судовому засіданні або проведення з ними додаткових експертиз. Відтак, на переконання суду, для ефективного розгляду кримінального провадження, суд має потребу у збереженні речових доказів до встановлення фактичних обставин кримінального провадження.

До того ж, санкція статей КК України, зокрема ч. 5 ст. 191 КК України, за вчинення злочину, який інкримінується обвинуваченим, передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Поряд з цим, позбавлення власника права користування належним йому майном може містити непропорційне втручання в його право мирно володіти майном, а стороною обвинувачення не доведено, що повернення майна завдасть шкоди кримінальному провадженню, суд доходить висновку про можливість скасування арешту в частині позбавлення права користування арештованим майном, передавши його на відповідальне зберігання власникам.

Щодо тимчасово вилученого майна, суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно з ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Оскільки, вилучені 01.04.2024 в ході обшуку у ОСОБА_9 та ОСОБА_4 телефони, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України критеріям не відповідають, арешт на них слідчим суддею не накладався. Вилучені телефони утримується вже понад рік. Прокурором не наведено доказів, які б свідчили, що таке майно має хоч якесь відношення до кримінального провадження. Разом з тим, суд зауважує, що утримання органом досудового розслідування речей, правомірно належних особі, має бути спрямоване виключно на досягнення завдань кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Враховуючи наведене, особисті телефони підлягають поверненню ОСОБА_9 та ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 169, 174, 314-316, 369, 372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання адвоката ОСОБА_15 подане в інтересах ОСОБА_17 про зняття арешту з майна (транспортного засобу, що належить на праві власності третій особі) задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Дніпровського апеляційного суду у справі 204/3164/24 від 06.07.2024 в кримінальному провадженні № 0000412 на транспортний засіб - автомобіль марки Land Rover Range Rover, 2018 р.в., д.н.з НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , повернувши його власнику ОСОБА_20 .

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_15 про повернення тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Повернути обвинуваченій ОСОБА_9 вилучений 01.04.2024 в ході обшуку в будинку АДРЕСА_1 телефон Iphone 11, модель MHDN3FS/A, s.n. НОМЕР_3 , IMEI НОМЕР_4 .

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_11 про скасування арешту - задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01.04.2024 у справі № 204/3169/24 в кримінальному провадженні № 0000412на рухоме майно, яке належить ОСОБА_4 , а саме: транспортний засіб автомобіль марки Volkswagen Touareg, 2022 р.в., д.н.з. НОМЕР_5 , VIN: НОМЕР_6 , в частині позбавлення права користування майном, передавши його ОСОБА_4 на відповідальне зберігання.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_11 про повернення тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Повернути обвинуваченому ОСОБА_4 вилучений 01.04.2024 в ході обшуку в квартирі АДРЕСА_2 телефон Iphone 13, IMEI: НОМЕР_7 , IMEI2: НОМЕР_8 з сім картою НОМЕР_9 .

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1