Справа № 308/6216/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, матеріали кримінального провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000203 від 31.05.2024 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зарудне Камінь-Каширського району Волинської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, призваного на службу під час мобілізації, перебував на посаді водія 3 єгерського відділення 1 єгерського взводу 8 єгерської роти 3 єгерського батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , який призваний на військову службу під час мобілізації, перебуваючи на посаді водія 3 єгерського відділення 1 єгерського взводу 8 єгерської роти НОМЕР_2 єгерського батальйону військової частин НОМЕР_1 та який виведений у розпорядження командира вказаної військової частини, у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу командування частини, 13.02.2024 близько 08.00 год., умисно не з`явився вчасно на службу без поважних причин до 44 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , що в АДРЕСА_2 , та був відсутній без поважних причин на військовій службі по 27.03.2025, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби.

За такого, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та розкаявся. Підтвердив, що він є військовослужбовцем та самовільно залишив військову частину без поважних причини. Зауважив, що на теперішній час він все усвідомив, просив суворо його не карати та зобов`язався не вчиняти таких дій у майбутньому.

Незважаючи на визнання вини обвинуваченим, його вина у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого. 5 ст. 407 КК України за вищевказаних обставин підтверджується наступними документами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, а саме:

- Повідомлення командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення №3463 від 29.02.2024, згідно якого посадовими особами військової частини НОМЕР_1 було встановлено, що 13.02.2024 солдат ОСОБА_4 самовільно залишив місце розташування свого підрозділу.

- Акт службового розслідування, згідно якого за самовільне залишення тимчасового місця розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 на підставі статей 48, 55, 83 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України на солдата ОСОБА_4 виведеного у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , накласти дисциплінарне стягнення сувора догана; для розгляду та прийняття правового рішення щодо солдата ОСОБА_4 , виведеного у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , направити матеріали службового розслідування керівнику Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону для внесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань.

- Рапорт командира 44 запасної роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 від 15.02.2024, гідно якого таким доведено до відома командира військової частини НОМЕР_1 , що солдат ОСОБА_4 13.02.2024 самовільно залишив місце розташування підрозділу в АДРЕСА_2 , та 14.02.2024 не повернувся у розташування військової частини.

- Наказ командира військової частини НОМЕР_1 №1346 від 26.02.2024, згідно якого за самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 на солдата ОСОБА_4 виведеного у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 накласти дисциплінарне стягнення сувора догана, направлено матеріали службового розслідування керівнику Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону для внесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань.

- Акт комісії в/ч НОМЕР_3 з прийомки тимчасово прибулого військовослужбовця, який перебуває у самовільному залишенні військової частини від 31.03.2025, згідно якого солдат ОСОБА_4 систематично скоює сзч, не виявляє бажання для поновлення та проходження військової служби.

Дослідивши та проаналізувавши в сукупності надані сторонами докази, перевіривши їх на предмет належності та допустимості, суд, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та неупередженості, прийшов до наступного висновку.

Так, вказані докази, беззаперечно вказують на наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_4 нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Суд визнає вищезазначені здобуті докази належними, допустимими, достатніми і достовірними, оскільки вони отримані в порядку, встановленому КПК України. Судом було досліджено всі докази, надані учасниками кримінального провадження, та вжито передбачені законом заходи для допиту свідків, зазначених стороною обвинувачення. Зокрема, листом прокурора ОСОБА_8 , адресованому командиру військової частини НОМЕР_1 , вказано на необхідність забезпечити явку військовослужбовців ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у судове засідання для допиту, який виконаний не був, у зв`язку з чим допит зазначених прокурором свідків провести не надалось за можливе. При цьому, в ході судового розгляду прокурор відмовився від допиту свідків, а сторона захисту не наполягала на їх допиті.

У відповідності до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.

Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України, а саме нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який є осудним у розумінні ст. 19 КК України, та раніше не судимим, а також враховує, що суду не надано відомостей про його перебуванні на обліку у лікаря нарколога та фтизіатра.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття та повне визнання вини.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, зважаючи на те що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, приймаючи до уваги зазначає, що злочини проти встановленого порядку несення військової служби у період воєнного стану на території України посягають не тільки на безпеку держави, а й на національну безпеку загалом, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання за ч. 5 ст. 407 КК України в межах санкції вказаної статті у виді позбавлення волі на певний строк.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів. Підстав для застосування до обвинуваченого вимог ст.ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання до набрання вироку законної сили залишити без змін.

Зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк покарання тримання під вартою на досудовому розслідуванні та судовому розгляді, згідно ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, за період з 13 години 00 хвилин 03 квітня 2025 по теперішній час.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вручити сторонам кримінального провадження копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1