печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001934 від 20.09.2024, -

В С Т А Н О В И В :

До Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , у якому із урахуванням клопотання про уточнення вимог останній просить накласти арешт на мобільний телефон «iPhone 15 Pro max» з сім карткою НОМЕР_1 , який вилучено 12.03.2025 у ОСОБА_4 в ході проведення обшуку за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання прокурор вказує, що зазначений мобільний телефон є речовим доказом відповідно до постанови слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 від 12.03.2025, оскільки відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, а тому з метою збереження речових доказів, яка відповідає п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу на підставі абз. 1 ч. 3 цієї статті підлягає арешту.

Учасники судового провадження до початку судового засідання подали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання з викладених у ньому підстав підтримав та просив задовольнити.

Представник власника майна ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечував, просив відмовити. В обґрунтування письмових заперечень зазначив, що ОСОБА_4 не має процесуального статусу підозрюваної особи у даному кримінальному провадженні та не має жодного відношення до обставин розслідуваного кримінального правопорушення щодо формування ТОВ «Норма Трейд Груп» податкового кредиту з податку на додану вартість, з огляду на відсутність будь-яких господарських операцій з ТОВ «Алма-Він», де останній є співзасновником. Вказав на можливість подальшого використання зазначених речей як речових доказів без вжиття цього заходу забезпечення кримінального провадження. Зазначив, що дозволу на вилучення речей, про арешт яких просить прокурор ухвалою суду не було надано. Також адвокат зазначив, що прокурором ініційовано питання про арешт майна із порушенням строку визначеного ч. 5 ст. 171 КПК України.

Оцінивши аргументи прокурора, викладені у клопотанні з урахуванням уточнень, письмові заперечення представника власника майна, дослідивши долучені до них документи, приходжу до наступних висновків.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001934 від 20.09.2024 за ч. 4 ст. 191 КК України.

Обставинами у даному кримінальному провадженні є те, що службовими особами суб`єктів господарювання приватного права вносяться до документів бухгалтерського та податкового обліку недостовірні відомості щодо реальності проведення господарської діяльності, які у подальшому, подаються до податкових органів.

При цьому, учасниками протиправної діяльності використовуються реквізити суб`єктів господарювання приватного права з метою заволодіння державними коштами, шляхом неправомірного відшкодування юридичними особами бюджетного відшкодування податку на додану вартістю.

Досудовим розслідуванням установлено, що службовими особами ТОВ «Норма Трейд Груп» у період 2023 - 2024 років сформовано податковий кредит з податку на додану вартість за рахунок придбання різного роду товарів і послуг.

Одночасно з цим установлено, що ТОВ «Норма Трейд Груп» за аналогічний період здійснило експорт сільськогосподарської продукції невстановленого походження та подали до територіальних органів Державної податкової служби України впродовж 2023 - 2024 років розрахунки сум бюджетного відшкодування на загальну суму понад 164 млн. грн., в яких зазначено, що дана сума податку, фактично сплачена у попередніх та звітному періодах.

Разом з тим, з метою прикриття протиправної діяльності, службові особи ТОВ «Норма Трейд Груп» відображають придбання сільськогосподарської продукції, яка фактично купується у населення за готівку, від підприємств, що не мають достатніх посівних площ та орендують земельні ділянки, переважна більшість яких була розташована у лісових масивах або на болотистих територіях і не придатна для ведення сільського господарства, тобто унеможливлює вирощування сільськогосподарської продукції, а також придбання паливно-мастильних матеріалів у суб`єктів господарювання без фактичного їх отримання.

За отриманою інформацією, з метою формування ТОВ «Норма Трейд Груп» податкового кредиту останнє відображало операції з придбання продукції/послуг у низки суб`єктів господарювання приватного права реального сектору економіки та з ознаками «ризиковості» без її фактичного отримання.

12.03.2025 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.02.2025 у справі № 757/8751/25-к проведено обшук об`єкту нерухомості за місцем проживання ОСОБА_4 , який є співзасновником ТОВ «Алма-він» (), розташованого за адресою: АДРЕСА_1, за результатом якого виявлено та вилучено: грошові кошти в загальній сумі 16 000 доларів США, 145 300 гривень та мобільний телефон «iPhone 15 Pro max» з сім карткою № НОМЕР_1 .

Постановою слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 від 12.03.2025 зазначені грошові кошти та мобільний телефон - визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Водночас, частину тимчасово вилученого майна, а саме грошові кошти в загальній сумі 16 000 доларів США та 145 300 гривень, які вилучено 12.03.2025 під час проведення обшуку, відповідно до постанови прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 від 15.04.2025 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 169 КПК України повернуто особі, у якої це майно було вилучено.

Прокурор з урахуванням уточнень щодо повернення частини тимчасово вилученого майна вказує, що задля досягнення дієвості кримінального провадження, а також з метою забезпечення збереження речових доказів виникла необхідність у вжитті заходу забезпечення цього провадження, такого як арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, всупереч твердження представника власника майна, в наданих матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які вказують на те, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 191 КК України, і що вказана річ, вилучена у ОСОБА_4 містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема містить інформацію про обставини вчинення кримінального правопорушення, тому наявна необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Твердження представника власника майна про відсутність у ОСОБА_4 процесуального статусу підозрюваної особи слідчий суддя вважає не спроможними, адже арешт з метою забезпечення збереження речових доказів у відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи.

Крім того, заперечення представника власника майна у тій частині, що дозволу на вилучення речі, про арешт якої просить прокурор ухвалою суду не було надано, слідчий суддя відхиляє, оскільки ч. 7 ст. 236 КПК України передбачено, що при обшуку слідчий, прокурор має право тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження.

Обмежень щодо права слідчого вилучати лише ті речі, які зазначені в ухвалі суду про надання дозволу на проведення обшуку, дана норма права не містить, а тому підстави вважати, що слідчим було порушено порядок проведення тимчасового вилучення майна, відсутні.

Водночас, твердження представника власника майна про можливість подальшого використання зазначеної речі як речового доказу без вжиття цього заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна не відповідає положенням ст. 23 КПК України щодо обов`язку суду безпосереднього дослідження зібраних у кримінальному провадженні доказів на відповідній стадії кримінального провадження.

Доводи представника власника майна щодо порушення прокурором строку на звернення із клопотанням, визначеного ч. 5 ст. 171 КПК не створюють підстав для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 98, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон «iPhone 15 Pro max» з сім карткою НОМЕР_1 , який вилучено 12.03.2025 у ОСОБА_4 в ході проведення обшуку за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7