Провадження № 11-кп/824/3797/2025 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 , (у режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 , (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Подільського районного суду м. Києва від 30 січня 2025 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської федерації, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, працюючого кур`єром, не маючого місця реєстрації та проживання, раніше судимий вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 24.11.2021 року за ч 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, 75 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік , 04.03.2024 року вироком Деснянського районного суду міста Києва за ч. 5 ст. 407 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років,

засуджено за ч.2 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі; за ч.1 ст. 296 КК України до 2 років обмеження волі. Згідно ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 24.11.2021 року остаточне покарання призначено у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі. Згідно ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком, та покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Києва від 04.03.2024 року остаточно призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав разом із раніше йому знайомим ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , де побачив у ОСОБА_9 електро - велосипед марки «Pride Marvel» червоного кольору з мотором 500 W, який ОСОБА_9 взяв в оренду у ОСОБА_10 . Тоді у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння шахрайським шляхом майном ОСОБА_10 , а саме електро - велосипедом марки «Pride Marvel».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_7 , попросив у ОСОБА_9 надати йому в користування електро - велосипед марки «Pride Marvel» червоного кольору з мотором 500 W під приводом волонтерства, при цьому наміру повертати вказане майно не мав. ОСОБА_9 , не усвідомлюючи злочинні наміри ОСОБА_7 , погодився на пропозицію останнього та передав йому для волонтерства електро - велосипед марки «Pride Marvel» червоного кольору, з мотором 500 W, вартістю 14 868 гривень.

Після того, як ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_9 електро - велосипед марки «Pride Marvel» червоного кольору, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а майном розпорядився на власний розсуд, завдавши ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 14 868 гривень.

Крім того, 15.06.2022 о 17 годині 30 хвилин, у ОСОБА_7 , який знаходячись у громадському місці, а саме в кінотеатрі «Жовтень» який знаходиться за адресою: м.Київ, вул. Костянтинівська, 26, виник протиправний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

В цей час ОСОБА_7 , перебуваючи за вищевказаною адресою, діючи умисно з мотивів явної неповаги до суспільства, демонструючи свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій, у вигляді спричинення майнової шкоди та свідомо бажаючи настання цих наслідків, зайшов до кухні приміщення кафе «Гастроль», де взяв в руки вогнегасник та, зірвавши захисну пломбу, кинув вогнегасник на підлогу, після чого розпилився його вміст.

Продовжуючи свій протиправний умисел, проявляючи особливу зухвалість та відкрито виражене для оточуючих осіб зневажливе ставлення до громадського порядку, ігноруючи елементарні правила поведінки, благопристойності, моральності, діючі в суспільстві, ОСОБА_7 , підійшов до бару який знаходиться в кафе «Гастроль» взяв пляшку горілки марки «Nemiroff» об`ємом 1 літр, відкрив її, почав пити та обливати себе, висловлюючись при цьому нецензурною лайкою та демонструючи непристойні жести.

Внаслідок вказаних неправомірних дій ОСОБА_7 спричинив ТОВ «Кіноман» матеріальний збиток на суму 9498 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.190 КК України до 3 років позбавлення волі; за ч.1 ст. 296 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного цим вироком та покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Києва від 04.03.2024, призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 24.11.2021, остаточно визначивши ОСОБА_7 до відбуття покарання у виді 5 років 7 місяців позбавлення волі.

В обґрунтування апеляційної скарги, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень і правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 71 КК України, та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Вказує, що обвинуваченого ОСОБА_7 було засуджено 24.11.2021 вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі та звільнено на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком. Інкриміновані в даному кримінальному провадженні кримінальні правопорушення вчинено протягом іспитового строку, встановленого вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 24.11.2021. Крім цього, обвинуваченого засуджено вироком Деснянського районного суду м. Києва від 04.03.2024 за ч.5 ст.407 КК України до 5 років позбавлення волі.

Таким чином, зазначає, що у даному кримінальному провадженні судом першої інстанції встановлено підстави для призначення обвинуваченому покарання, як в порядку сукупності кримінальних правопорушень, так і сукупності вироків. Однак, всупереч вимогам ст.71 КК України та правовому висновку Верховного суду від 22.01.2024, помилково не призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у розмірі, що є більшим за покарання, призначене за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень та невідбутої частини покарання, призначеного попереднім вироком.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які також не заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню частково , виходячи з наступного.

Винуватість обвинуваченого у шахрайстві, вчиненому повторно та у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.190, ч.1 ст.296 КК України, правильність призначення покарання за вказані кримінальні правопорушення та на підставі ч.1 ст.70 КК України, сторонами в апеляційному порядку не оспорюються.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.409, п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України, підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Так, положеннями ст. 70 КК Українивстановлено порядок призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень. Зокрема, ч. ч. 1, 4ст. 70 КК Українипередбачено, якщо після ухвалення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до ухвалення попереднього вироку, суд призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли після ухвалення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після ухвалення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК України: спочатку - за правилами ч. 1ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до ухвалення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК України; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після ухвалення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи ОСОБА_7 раніше засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 24 листопада 2021 року за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком на 1 рік.

Також ОСОБА_7 засуджений вироком Деснянського районного суду м. Києва від 04 березня 2024 року за ч. 5 ст. 407 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Відповідно до встановлених судом першої інстанції обставин даного кримінального провадження, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 190 КК України ОСОБА_7 вчинив 01.06.2022 та за ч. 1 ст. 296 КК України вчинив 15.06.2022, тобто до ухвалення вироку Деснянського районного суду м. Києва від 04 березня 2024 року та у період відбування покарання, призначеного за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 24 листопада 2021 року.

За таких обставин, суд мав би призначити покарання за кожне з кримінальних правопорушень, потім - на підставі ч.1 ст.70 КК України, потім - на підставі за ч.4 ст.70 КК України, а потім - за правилами ч.1 ст.71 КК україни.

Однак, призначаючи ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції вказаних обставин та вище проаналізованих норм закону України про кримінальну відповідальність належним чином не врахував та застосував не передбачений законом порядок призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень і сукупністю вироків, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та є підставою для зміни судового рішення.

Колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне призначення покарання за сукупністю вироків, оскільки , всупереч вимогам ч.4 ст.71 КК України, суд визначив остаточне покарання, яке не є більшим від покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Києва від 04 березня 2024 року.

Враховуючи передбачений ст. ст. 70, 71 КК України порядок призначення покарання, колегія суддів приходить до висновку, що правильним та відповідним закону України про кримінальну відповідальність буде порядок призначення покарання спочатку за правилами ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, а потім - за правилами ч. 1 ст. 71 КК України - за сукупністю вироків.

Таким чином, колегія судді, вважає, що законним, справедливим, таким, що сприятиме перевихованню ОСОБА_7 та попередженню вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання за ч. 2 ст. 190 у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 296 КК України у виді 2 років обмеження волі на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням у виді 3 років позбавлення волі, а правильним та відповідним закону України про кримінальну відповідальність буде наступний порядок призначення покарання: відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та покарання призначеного за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 04.03.2024 року та призначити покарання у виді 5 років і 2 місяців; на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 24.11.2021 та визначити до відбування покарання у виді 5 років та шести місяців позбавлення волі.

У той же час колегія суддів не вбачає підстав для висновку про те, що призначене ОСОБА_7 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків є явно несправедливим внаслідок м`якості, враховуючи також і відсутність обґрунтування таких вимог у апеляційній скарзі прокурора.

За таких обставин вирок підлягає зміні у частині призначеного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень та за сукупністю вироків.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Подільського районного суду м. Києва від 30 січня 2025 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим:

-за ч. 2 ст. 190 КК України до 3-х років позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 296 КК України до 2-х років обмеження волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень визначити ОСОБА_7 покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за цим вироком та покарання, призначеного за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 04.03.2024 року призначити остаточне покарання ОСОБА_7 у виді 5 років і 2 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 24.11.2021 року та визначити до відбування покарання у виді 5 років та шести місяців позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - у той же строк з дня отримання її копії.

Суддя: Суддя: Суддя: