Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

15 травня 2025 року м. Рівне

Справа № 569/6238/25

Провадження № 11-сс/4815/122/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 30 березня 2025 року, якою обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, у кримінальному провадженні №0000787,

в с т а н о в и л а :

Вказаним рішенням слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 , та обрано підозрюваному ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Рівне, Рівненської області, громадянину України, фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, окрім випадків оголошення "Повітряна тривога" (чи інше) та необхідності слідування та перебування в пунктах укриття, без застосування електронних засобів контролю до 26 травня 2025 року.

Заборонено ОСОБА_8 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобового.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язок, передбачений ч.5 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), а саме: прибувати до органу досудового розслідування та суду за першою вимогою.

Прокурор ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави.

На обгрунтування цих вимог зазначено, що слідчим суддею при постановленні даної ухвали не враховано тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, за яке передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна, що може спонукати підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Даний ризик підтверджується і поведінкою ОСОБА_5 , який намагався покинути місце події, та уникнути затримання працівниками поліції. Окрім того підозрюваний може чинити тиск на потерпілого ОСОБА_10 з метою схилити його до дачі неправдивих показань, а відмови від дачі показань. Наголошує про помилковість висновку суду першої інстанції про щире каяття та визнання ОСОБА_11 своєї вини, та вказує на поведінку підозрюваного, який погрожував ножем потерпілому у людному місці, що зафіксовано на камері відеоспостережень, що в сукупності свідчить про ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, міркування підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 щодо безпідставності апеляційних вимог, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів приходить таких висновків.

Згідно приписів ч.1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як визначено ст. 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За визначенням ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При цьому, пунктом 4 ч.2 ст. 183 КПК передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як убачається з матеріалів справи слідчий, у рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 28.03.2025 №0000787 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, звернувся до суду із вказаним клопотанням.

28 березня 2025 року ОСОБА_12 був затриманий в порядку ст. 208 КПК і в той же день йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, що підтверджується зібраними на даний час доказами, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_10 ; протоколом огляду місця події від 28.03.2025; протоколом огляду відеозаписів від 28.03.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом проведення невідкладного обшуку від 28.03.2025 та іншими доказами які містяться в матеріалах справи, що в своїй сукупності підтверджують наявність обгрунтованої підозри ОСОБА_8 .

Європейський суд з прав людини у рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» дав визначення терміну «обґрунтована підозра», вказавши, що це означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

На переконання колегії суддів, зібрані органом досудового розслідування докази на даному етапі досудового розслідування дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_12 обґрунтовано підозрюється у вказаному злочині.

Разом з цим слідчий суддя дійшов висновку про не доведеність прокурором існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК.

Колегія суддів, перевіривши матеріали за даним клопотанням, вважає цей висновок слідчого судді неправильним і таким, що не грунтується на матеріалах справи

Так, у разі незастосування стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу, існує цілком обгрунтований ризик тиску з боку підозрюваного на потерпілого ОСОБА_10 та свідка-очевидця ОСОБА_13 з метою зміни показань або дачі неправдивих показань.

Дані про особу підозрюваного, який не працює і не має власних доходів та постійного місця проживання, дають підстави для висновку про ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду грунтується на тяжкості покарання, яке загрожує підозрюваному у разі доведеності його вини та призначення покарання, а також відсутності у нього стійких соціальних зв`язків. Госпіталізація підозрюваного після події інкримінованого злочину у КП "Острозька обласна психіатрична лікарня" Рівненської обласної ради з діагнозом "психічні та поведінкові розлади внаслідок комбінованого вживання декількох наркотичних засобів та використання інших психоактивних речовин, психотичний розлад переважно поліморфний", також свідчить про вказаний ризик.

Водночас слідчим суддею залишено без належної оцінки обставини вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_12 , зокрема, що підозрюваний діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану здійснив напад на працівника відділення №13 ТОВ "Нова пошта" ОСОБА_10 , шляхом спрямування в його бік предмета ззовні схожого на ніж, з метою безоплатного отримання посилки, однак, у зв`язку з тим, що потерпілий вибіг через службовий вихід на вулицю, не зміг забрати це поштове відправлення. Після цього ОСОБА_12 зайшов за межі касової зони, де знаходяться на відповідальному зберіганні посилки у шафах зберігання, та відкрито викрав наявні посилки відправлені на ім`я ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тому, враховуючи сукупність вказаних обставин із урахуванням тяжкості можливого покарання за злочин, в яких на даний час підозрюється ОСОБА_12 , наявні всі підстави стверджувати, що у разі не застосування стосовно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, він зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Оскільки ОСОБА_12 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, апеляційний суд не визначає альтернативного запобіжного заходу - застави.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, на даній стадії досудового розслідування, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 30 березня 2025 року, якою обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_8 , - скасувати.

Клопотання старшого слідчого СВ Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 , задовольнити.

Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Рівне, Рівненської області, громадянина України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 26 травня 2025 року без визначення розміру застави.

Визначити строк дії ухвали до 26 травня 2025 року.

Взяти ОСОБА_5 під варту в залі суду.

Ухвала є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3