У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/4869/25

Провадження № 1-в/210/579/25

17 липня 2025 року Металургійний районний суд міста Кривого Рогу в складі :

головуючої судді - ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання адміністрації Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» про приведення покарання засудженому ОСОБА_4 у відповідність до чинного законодавства,

ВСТАНОВИВ :

ДУ КВК № 80 звернулася до суді з поданням в порядку п.13 ч.1 ст.537, п.1 ч.2 ст.539 КПК України, ст. 5, ч.2 ст.74 КК України, в якому просить привести покарання засудженому ОСОБА_4 у відповідність до чинного законодавства.

Суд, взявши до уваги думки уасників поцесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частинами 2 і 3 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Згідно із усталеною практикою Європейського суду поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб.

Законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права (ч. 1 ст. 3 КК України).

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Скасування злочинності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: а) скасування норм Особливої частини КК; б) внесення змін до норм Особливої частини КК - включення до диспозицій додаткових ознак або виключення ознак, які були у попередній редакції норми; в) внесення змін до норм Загальної частини КК (наприклад, доповнення КК додатковою обставиною, що виключає злочинність діяння); г) нового офіційного тлумачення кримінально-правової норми, яке змінює обсяг забороненої цією нормою поведінки без зміни її змісту (без зміни "букви" закону).

Закон, який має зворотну дію в часі, поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання цим законом чинності та: а) не були притягнуті до кримінальної відповідальності (у цьому випадку кримінальна справа не може бути порушена у зв`язку з відсутністю події злочину); б) котрим пред`явлене обвинувачення у вчиненні злочину (кримінальна справа підлягає закриттю за відсутністю події злочину); в) засуджені обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, і відбувають покарання; г) відбули покарання, але мають непогашену чи незняту судимість.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

У примітці до статті 185 КК України диференційовано кваліфікуючі ознаки для статтей 185-191 КК України за розміром завданої матеріальної шкоди, зокремо визначено поріг відповідальності для кваліфікації цих кримінальних правопорушень за ознаками: "значна шкода", "великий розмір", "особливо великий розмір".

Натомість Кимінальний кодекс України не містить мінімального порогу - розміру матеріальної шкоди, з якого настає кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжки) чи шахрайства.

Статті 185, 190, 191 КК України фактично містять відсилку до статті 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі - Закон №3886-ІХ).

Відповідно до частини другої статті 51 КУпАП (в новій редакції) адміністративна відповідальність настає за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином, викрадення чужого майна стане кримінально караним діянням, якщо його вартість становитиме більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до 2 НМ безпосередньо вплинула на суть таких кримінально караних діянь, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він указаний законодавцем у статті 51 КУпАП.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 зазначено, що із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом N 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 неоподаткованих мінімумів. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом України № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

При визначенні, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, діючий на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень пункту 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ та підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України.

Згідно з пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1пункту 169.1статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь - якого платника податку.

Як встановлено із матеріалів справи, ОСОБА_4 засуджений:

09.04.2021 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 187 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки.

04.08.2021 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.2, 70 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки (злочин вчинено 22.03.2021 року, сума збитків 1644 гривень 49 копійок)

20.08.2024 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.125 ч.1 КК України до 160 годин громадських робіт. (Кримінальне правопорушення скоєно 08.01.2024 року)

На підставі ст.71 ч.1 КК України за сукупністю вироків до призначено покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання, за вироком від 04.08.2021 року за правилами ст.72 КК України , остаточний строк 5 років 20 днів позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 20.09.2024 року.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб становить

З 01.12.2021 по 31.12.20212481
З 01.07.2021 по 30.11.20212379
З 01.01.2021 по 30.06.20212270

З огляду на приписи ч. 2 ст. 74 КК України, оскільки кримінальна караність частини діянь, за вчинення яких засуджено ОСОБА_4 усунута, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_4 необхідно звільнити від призначеного покарання та суд вважає необхідним :

Звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.08.2021 року за ст.185 ч.2, 70 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки (злочин вчинено 22.03.2021 року, сума збитків 1644 гривень 49 копійок)

Вважати ОСОБА_4 засудженим за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.04.2021 року за ст. 187 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.08.2024 року за ст. 125 ч.1 КК України до 160 годин громадських робіт. (Кримінальне правопорушення скоєно 08.01.2024 року)

На підставі ст.71 ч.1 КК України за сукупністю вироків до призначено покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.04.2021 року за правилами ст.72 КК України та остаточно призначити до відбування 4 роки 20 днів позбавлення волі.

Керуючись ст.5, КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Подання адміністрації Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання:

За вироком від призначеного покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.08.2021 року за ст.185 ч.2, 70 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки (злочин вчинено 22.03.2021 року, сума збитків 1644 гривень 49 копійок)

Вважати ОСОБА_4 засудженим за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.04.2021 року за ст. 187 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.08.2024 року за ст. 125 ч.1 КК України до 160 годин громадських робіт. (Кримінальне правопорушення скоєно 08.01.2024 року)

На підставі ст.71 ч.1 КК України за сукупністю вироків до призначено покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.04.2021 року за правилами ст.72 КК України та остаточно призначити до відбування 4 роки 20 днів позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Металургійний районний суд міста Кривого Рогу протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1