Провадження №: 1-кп/752/1979/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2025 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

провівши в приміщенні суду у місті Києві відкрите судове засідання з розгляду кримінального провадження № 0000631, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.02.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Карпилівка Ківерцівського району Волинської області, українець, громадянин України, освіта середня спеціальна (кіномеханік), розлучений, не має осіб на утриманні, офіційно непрацевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , тимчасово мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

19.02.2025 приблизно о 10-г годині ранку ОСОБА_4 перебував в приміщенні кухні квартири АДРЕСА_3 разом з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , де всі вживали алкогольні напої.

У певний момент між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 стався словесний конфлікт на фоні особистих неприязних відносин, що виникли раптово.

Під час конфлікту ОСОБА_4 та ОСОБА_6 поводилися одне відносно одного агресивно, застосовували фізичну силу, перейшли з приміщення кухні в коридор.

У цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу нього, розуміючи протиправність своїх дій та їх суспільну небезпечність, яка виразиться після їх реалізації, розпочав наносити удари кулаками обох рук в область обличчя ОСОБА_6 . З метою свого захисту ОСОБА_6 вийшов з вищевказаної квартири у коридор загального користування під`їзду.

У свою чергу, ОСОБА_4 , з метою доведення до кінця свого злочинного умислу, спрямованого на спричинення ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, підійшов до нього та продовжив наносити численні удари кулаками обох рук по його обличчю. Під час нанесення ОСОБА_4 ударів ОСОБА_6 , останній вдарився задньою частиною голови об стіну та присів до низу. Однак, ОСОБА_4 , не припиняючи своїх злочинних дій, спрямованих на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , наніс ще декілька ударів коліном правої ноги в область правої сторони тулуба і голови потерпілого, внаслідок чого ОСОБА_6 упав на підлогу під`їзду та втратив свідомість.

Після цього, ОСОБА_4 повернувся назад до квартири, а ОСОБА_6 , не приходячи до свідомості, помер на місці вчинення злочину.

Злочинними діями ОСОБА_4 ОСОБА_6 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми голови, грудей та живота, яка підтверджується множинними ушкодженнями - закритою черепно-мозковою травмою у вигляді множинних синців, саден на обличчі, крововиливів та забитих ран на слизовій оболонці губ, припухлістю м?яких тканин на волосистій частині голови в тім?яно-потиличній області більше справа, крововилив у м?які покриви волосяної частини голови в тім?яно-потиличній ділянки більше справа, в потиличній області зліва та в тім?яній області зліва, перелом кісток черепа, субарахноїдальні, кортикальні, субкортикальні крововиливами під оболонки головного мозку - без видимої клітинної реакції, крововиливами у шлуночки головного мозку; вогнища забою кори головного мозку в ділянках полюсів та на базальній поверхні лобових часток, набряк-набухання головного мозку; закритою травмою грудей та живота у вигляді правосторонніх переломів ребер з розривами пристінкової плеври, розриву правої легені, правосторонній гемоторакс (по 250 мл темно-червоної рідкої крові), крововилив в вінцеву зв?язка та черезкапсулярні розриви печінки, крововиливи під капсулою підшлункової залози, розрив брижі, гемоперитонеум (600 мл темно-червоної рідкої крові), знижене кровонаповнення внутрішніх органів, смугасті крововиливи під ендокардом (плями Мінакова).

Всі виявлені на трупі ОСОБА_6 тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів.

Характер та особливості виявлених ушкоджень, дані гістологічного дослідження травмованих тканин (відсутність клітинних реакцій в травмованих тканинах) вказують на те, що всі вони прижиттєві, виникли незадовго до настання смерті (від моменту спричинення ушкоджень, які формують черепно-мозкову травму та травму грудей та живота до настання смерті пройшов короткий проміжок часу, який вимірюється десятками хвилин (але не більше 30-40 хвилин).

Комплекс ушкоджень, що формують поєднану травму голови, грудей та живота, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та перебувають у прямому (причинно-наслідковому) зв`язку із настанням смерті.

При судово-медичному дослідженні трупа виявлено не менше ніж одинадцять травматичних впливів.

Смерть ОСОБА_6 настала від поєднаної травми: голови, грудей та живота, що призвело до розвитку шоку.

Своїми умисними протиправними діями обвинувачений ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України.

Вказаних висновків суд дійшов також і з огляду на те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті та повністю визнав свою вину, отримавши згоду сторін,суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням документів, що характеризують його особу і стосуються вирішення питання про долю речових доказів, інших, які дозволяють встановити наявність фактів та обставин, що мають значення для цього кримінального провадження.

У ході допиту ОСОБА_4 свою вину у нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_6 , небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, підтвердив, вину визнав повністю, надав показання, за змістом яких вони з ОСОБА_6 проживали в орендованій квартирі, де сталася подія, зокрема він прожив там шість місяців, працював неофіційно на будівництві. 19.02.2025 вранці вживали горілку компанією ( ОСОБА_6 та ще дві жінки), випито було не менше 2-х літрів горілки. У приміщенні кухні у нього з ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, зумовлений його зауваженнями і вимогами, щоб компанія, яка вживала алкоголь і яку запросив ОСОБА_6 , покинула квартиру. У відповідь ОСОБА_6 сказав, що проживає у цій квартирі шість років і саме він тут все вирішує, узяв ніж та хотів вдарити його в живіт. Він вибив ніж з рук ОСОБА_6 та наніс йому ляпас. Разом перейшли до коридору, де він вдарив ОСОБА_6 в обличчя. Перемістившись у коридор біля ліфта, ще наносив удари руками в область обличчя ОСОБА_6 , від чого останній присів і вдарився головою. Після цього наніс ОСОБА_6 два-три удари правою ногою в область голови. ОСОБА_6 залишився в положенні сидячи під стінкою. На його прохання хтось з цієї компанії жінок викликали швидку.

На уточнюючі запитання прокурора та суду ОСОБА_4 пояснив, що йому під час конфлікту тілесні ушкодження не нанесені, лише удари в область грудей.

Скарг на правоохоронців від обвинуваченого, захисника не надходило.

Під час розгляду справи та в ході допиту обвинувачений свідомо і добровільно підтвердив, що всі обставини, відображені в обвинувальному акті, відповідають дійсності, до свого вчинку ставиться негативно, засуджує власну поведінку, не думав, що так вийде.

При цьому ОСОБА_4 щиро розкаявся та виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини, засуджує власний вчинок, шкодує про вчинене.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні чіткі, послідовні, не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Отже, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд враховує позицію прокурора, захисника, обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (тяжкий злочин проти життя і здоров`я), обстановку вчинення злочину й ту, що йому передувала (проживання разом в одній квартирі, взаємна агресія в моменті), особу винного (не перебуває на профілактичних обліках, стосунки з близькими не підтримує, має посередню характеристику за місцем мешкання, не судимий, працював неофіційно на будівництві), а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є визнання вини, щире каяття у вчиненому, особисте негативне ставлення до свого вчинку.

Обставиною, яка обтяжує покарання за ст. 67 КК України є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння і, при розгляді цього кримінального провадження в межах висунутого обвинувачення, суд виходить з того, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст. 3 Конституції України).

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність.

З огляду на викладене, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Призначаючи покарання, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69, 74, 75 КК України та враховує при цьому, що метою покарання цього має стати перевиховання та виправлення, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Наведені вище обставини, які пом`якшують покарання, суд оцінює як такі, що обґрунтовують призначення покарання у мінімальному розмірі, визначеному санкцією відповідної статті кримінального закону.

Запобіжний захід як захід забезпечення кримінального провадження у виді утримання під вартою обвинуваченого, враховуючи вимоги ст. 131-132, 177, 178 КПК України та дані про його особу, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили, але не більше, ніж на 60 днів, адже суд вважає наявним та таким, що не зник, ризик переховування від суду з огляду на усвідомлення тяжкості покарання, адже як з`ясовано зі слів самого обвинуваченого, сталих соціальних зв`язків він немає, з родичами та повнолітньою дитиною стосунки не підтримує, працював неофіційно.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 з 20.02.2025 по 25.05.2025 підлягає зарахуванню у строк остаточно призначеного покарання з розрахунку один день позбавлення волі за один день попереднього ув`язнення.

Розгляд кримінального провадження проведено за відсутності потерпілої особи - Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, представник якої на виклики до суду не з`являвся, про відкладення судового засідання не клопотав та не позбавлений права на заявлення до обвинуваченого вимог майнового характеру в порядку цивільного судочинства.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до правил, передбачених ст. 100 КПК України.

У порядку ст. 124 КПК України на обвинуваченого покладаються документально підтверджені витрати на залучення експерта, що складаються з вартості проведеного експертного дослідження за висновком № СЕ-19/111-25/14250-БД від 08.05.2025 в сумі 8 921,76 грн.

Керуючись ст. 349, 368-371, 373-374, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

2.Строк відбування покарання рахувати з 26.05.2025.

3.Відповідно до приписів ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк остаточно призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з 20.02.2025 по 25.05.2025 (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

4.Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_4 залишити без змін до набрання вироком законної сили, але не бцльше, ніж на 60 (шістдесят) днів, тобто до 24.07.2025.

5.Речові докази, а саме:

- зрізи і змиви з правої та лівої рук ОСОБА_4 , зрізи і змиви з правої і лівої рук трупа ОСОБА_6 , змиви рідини бурого кольору з підлоги загального коридору, кофту чорного кольору, тапочки сірого кольору, штани спортивного типу чорного кольору, зразок букального епітелію ОСОБА_4 , які знаходяться в камері зберігання речових доказів Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві знищити;

- паспорт на ім`я ОСОБА_6 , який зберігається в камері зберігання речових доказів Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, направити до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Киві та Київської області;

- паспорт на ім`я ОСОБА_9 , пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_9 , інші документи, гаманець, три банківські картки, які поміщено до спецпакету PSP2107094, повернути власнику (належному користувачу) на його вимогу;

- мобільний телефон синього кольору без маркування моделі, який поміщено до спецпакету CRI1061366, повернути власнику (належному користувачу) на його вимогу.

6.Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта, що складаються з вартості проведеного експертного дослідження за висновком № СЕ-19/111-25/14250-БД від 08.05.2025 в сумі 8 921 (вісім тисяч дев`ятсот двадцять одну) грн 76 коп.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Голосіївський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення за винятком підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України (щодо обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційноїскарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1