Справа № 524/6724/25
Провадження №1-кс/524/1371/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2025 м.Кременчук

Слідчий суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :

05.06.2025 року слідчий СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене під час огляду, а саме: на мобільний телефон марки «Techno Pova Neo2» у корпусі блакитного кольору, IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , в силіконовому чохлі, повернувши вказані речі потерпілому ОСОБА_5 , заборонивши їх відчужувати.

Клопотання обґрунтоване тим, 26.05.2025 року до ЧЧ Кременчуцького РУП надійшла письмова заява від ОСОБА_5 , про те, що 25.05.2025 року, близько 16 год. 20 хв., перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , він виявив відсутність свого мобільного телефону марки «Techno Neo Pova» , об`ємом пам`яті 4/64 GB, з абонентським номером НОМЕР_3 , IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

26.05.2025 року за вказаним фактом внесено відомості до ЄРДР №0000925, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

04.06.2025 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в кабінеті №59 Кременчуцького РУП, по вул. 29 Вересня, 6, добровільно видала мобільний телефон марки «Techno Pova Neo2» у корпусі блакитного кольору, IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , в силіконовому чохлі.

05.06.2025 року вказані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

В клопотанні слідчий зазначає, що вказані речі є речовими доказами, з яким передбачається проведення судових експертиз. Крім того, посилається на статті, які передбачають накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Слідчий направив до суду заяву, в якій прохає подане клопотання про арешт майна розглянути без його участі.

Власник майна направив до суду заяву, у якій клопотання прохає розглянути без його участі, проти накладення арешту не заперечує, майно прохає віддати йому на відповідальне зберігання.

Вивчивши клопотання слідчого та додані до нього матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно абзацу 2 ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що дійсно, 26.05.2025 внесені відомості до ЄРДР та розпочато кримінальне провадження №0000925 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за фактом викрадення 25.05.2025 майна належного ОСОБА_5 , а саме: мобільного телефону «Techno Pova Neo2» у корпусі блакитного кольору, IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , в силіконовому чохлі.

Вказаний мобільний телефон добровільно виданий ОСОБА_6 , яка в ході допиту її як свідка повідомила, що мобільний телефон знайшла на подвір`ї свого будинку, після чого вона пішла до ломбарду і заклала знайдений нею мобільний телефон, отримавши грошові кошти у сумі 1900 гривень.

Метою застосування арешту у цьому кримінального провадження є необхідність збереження речового доказу, оскільки мобільний телефон є предметом кримінального правопорушення, а також проведення з ним експертизи (зокрема, з метою встановлення його вартості).

Накладення арешту на вказаний мобільний телефон шляхом позбавлення права його відчуження та розпорядження, є розумним та співрозмірним обмеженням права власності завданням кримінального провадження, оскільки не позбавить власника можливості користуватися належним йому майном і при цьому забезпечить виконання завдань арешту майна та потреби кримінального провадження.

Враховуючи викладене, слідчий суддя доходить висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

Крім того, відповідно до положень ст.174 КПК України, вказаний вид заходу забезпечення має тимчасовий характер і може бути скасований на будь-якій стадії кримінального провадження за умови відсутності потреб у його подальшому застосуванні.

Також, слідчий суддя звертає увагу на постанову КЦС ВС від 09 липня 2024 року у справі № 229/1339/22, у якій зазначено, що процесуальний закон не вимагає від слідчого здійснювати збирання доказів виключно шляхом отримання тимчасового доступу до них. У разі, коли особа, у розпорядженні якої знаходяться речі, документи та інші матеріали, які мають доказове значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, висловлюючи своє волевиявлення, добровільно надає їх слідчому, це не свідчить про здобуття таких доказів органом досудового розслідування у позапроцесуальний спосіб та не є підставою для визнання їх недопустимими.

Керуючись ст.ст.170-173, 175, 309, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон марки «Techno Pova Neo2» у корпусі блакитного кольору, IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , в силіконовому чохлі, з позбавленням права його відчуження та розпорядження ним, передавши на відповідальне зберігання власнику - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Копію ухвали слідчого судді направити слідчому, власнику майна не пізніше наступного дня після її постановлення.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, захисником, законним представником, цивільним позивачем, та іншими заінтересованими особами, - протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, виклик яких не проводився, - у той самий строк після одержання ними копії ухвали слідчого судді.

Слідчий суддя ОСОБА_1