Єдиний унікальний номер № 285/6195/24
Провадження № 1-кп/0285/215/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді…………........ ОСОБА_1 ,

секретаря…………..............….. ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора……………………... ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ........................... ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду,

кримінальне провадження №0001076, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.11.2024,

по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки с Білка Червоноармійського району Житомирської області,

громадянки України, з середньою освітою, одруженої,

яка зареєстрована в АДРЕСА_1 ,

проживає в АДРЕСА_2 ,

працює в кав`ярні «Кава Мікс» кухарем,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 19.11.2024 близько 09:45 год, перебуваючи в одній із кімнат приміщення магазину «Все для дому» на площі Лесі Українки, 15 в м. Звягель Житомирської області, знаючи, що по всій території України 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», введено воєнний стан, який наразі продовжений, побачила зверху на полімерному ящику поруч стелажів мобільний телефон, марки «Росо» моделі «Х4 Pro 6/128 Гб», який вирішила умисно, таємно викрасти.

Реалізували свій злочинний умисел, ОСОБА_4 у зазначений день, час та місці, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, переконавшись, що за її протиправними діями ніхто не спостерігає та вони є таємними, шляхом вільного доступу таємно, умисно, в умовах воєнного стану викрала мобільний телефон ОСОБА_5 торговельної марки «Росо» моделі «Х4 Pro 6/128 Гб», вартістю 7243,33 грн, який, взявши з полімерного ящику, поклала до свого пакету та вийшла з вказаного магазину, не маючи наміру повернути вказане майно, залишивши місце вчинення злочину.

У подальшому ОСОБА_4 викраденим мобільним телефоном розпорядилась на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 7243,33 грн.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні визнала повністю та пояснила, що 19.11.2024 зайшла до магазину «Все для дому», побачила телефон та вирішила його викрасти. Непомітно взяла телефон, поклала його до свого пакету та вийшла з магазину. Наступного дня працівниками поліції телефон було вилучено. Причину свого вчинку пояснити не змогла, вчинила крадіжку необдумано, у вчиненому щиро кається та засуджує такі свої дії.

Показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Допитана потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що працює продавцем в магазині господарських товарів, що на площі Лесі Українки, 15, м Звягель. 19.11.2024 під час робочого дня виявила зникнення свого мобільного телефону та повідомила про даний факт в поліцію. З обвинуваченою раніше знайома не була, побачила вперше в день зникнення телефону в магазині.

Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачена в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин та беручи до уваги, що прокурором також не оспорено фактичні обставини провадження, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою усіх учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів.

При цьому учасникам судового провадження роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 у справі Девеер проти Бельгії, держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Позиція обвинуваченої щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками, сумнівів у добровільності такої позиції в суду немає.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, суд знаходить доведеною винність ОСОБА_4 та її умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просив призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із застосуванням до неї ст.75 КК України строком на 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, не встановлено.

При обранні виду і міри покарання ОСОБА_4 суд враховує:

ступінь тяжкості вчиненого нею правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких злочинів, його характер;

вік та дані про особу, який раніше не судима; до адміністративної відповідальності не притягувалась; вину у скоєному визнала; на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; за місцем роботи характеризується позитивно;

положення ст.ст.50, 65 КК України, згідно яким особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Також варта уваги позиція потерпілої, яка не наполягала на суворій мірі покарання.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання передусім є виправним та превентивним засобом, в якій мають використовуватися не надмірні, а лише необхідні й зумовлені метою заходи. Виправлення як мета покарання це той наслідок, якого прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу, це ті певні зміни в особистості винної особи, які утримують її в подальшому від вчинення нових злочинів. З моральної точки зору, виправлення обвинуваченого і є кінцевою метою покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Резюмуючи викладене, суд погоджується з думкою прокурора щодо виду та строку покарання та призначає обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Разом з тим, враховуючи особу обвинуваченої, яка усвідомила протиправність своїх дій, її відношення до скоєного, думку прокурора та потерпілої, суд приходить висновку про те, що обвинувачена не є особою, небезпечною для суспільства, а тому її виправлення можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст.75 КК України в умовах звільнення її від відбування основного покарання з випробуванням. На підставі ст.76 КК України на обвинувачену покладатимуться відповідні обов`язки кримінально-виправного характеру.

Саме таке покарання відповідатиме тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сприятиме виправленню винної та попередженню вчинення нею нових злочинів, а також не буде становити «особистого надмірного тягаря для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи.

Запобіжний захід не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.

Процесуальні витрати під час досудового розслідування у кримінальному провадженні за проведення експертизи в сумі 1591,80 грн, слід стягнути з обвинуваченої відповідно до вимог ст.124 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду 285/5842/24 від 22.11.2024, необхідно скасувати.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до правил, передбачених ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 368, 371, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити їй покарання за цим законом у виді позбавлення волі строком 5 років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання із випробуванням, встановивши їй іспитовий строк тривалістю 1 рік.

Покласти на засуджену ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання і роботи.

Підстав для обрання запобіжного заходу суд не вбачає.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/106-24/17356-ТВ від 26.11.2024 в сумі 1591,80 грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду 285/5842/24 від 22.11.2024, на мобільний телефон «Росо» моделі «Х4 Pro 6/128 Гб» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім карткою мобільного оператора Київстар за № НОМЕР_3 та чохол книжкою бежево-пудрового кольору, що упаковано до спеціального пакету PSP20441002.

Речові докази у кримінальному провадженні мобільний телефон «Росо» моделі «Х4 Pro 6/128 Гб» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім карткою мобільного оператора Київстар за № НОМЕР_3 та чохол книжкою повернути власниці ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку оскарження, вирок набирає законної сили за результатом апеляційного провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги на нього через Звягельський міськрайонний суд до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Головуюча суддя ОСОБА_1