Справа №297/1905/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника в режимі відеоконференції ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду судове кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000673 від 11 грудня 2023 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бобове Виноградівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , із неповною середньою освітою, не працюючого, розлученого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, не судимого, громадянина України,-

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

встановив:

10 грудня 2023 року, близько 14:00 години, ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Фольсфаген» моделі «Шаран», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автомобільній дорозі «М25» у с. Шом Берегівського району в напрямку с-ща Батьово Берегівського району, діючи необережно, не забезпечив безпеку дорожнього руху та у порушення вимог пункту 2.3 (б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, та пункту 12.1 цих Правил, відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не врахував дорожню обстановку що склалася, та при правосторонньому заокругленні дороги на виїзді з с. Шом Берегівського району, не вибрав безпечну швидкість руху, будучи самовпевненим, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної події, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху, маючи можливість завчасно оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не обрав безпечну швидкість руху, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах, не втримав керований ним автомобіль, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху, де в подальшому почав гальмувати, внаслідок чого автомобіль з`їхав у правий кювет, де перекинувся на дах, а потім на лівий бік, в результаті чого пасажир автомобіля ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходилась на передньому пасажирському сидінні, отримала тілесні ушкодження та каретою швидкої медичної допомоги була доставлена в лікарню.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у виді тупої травми живота, розриву селезінки, внутрічеревної кровотечі, які згідно висновку експерта №19/Б від 14.02.2024 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент виникнення.

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди №СЕ-19/107-24/7027-ІТ від 23.07.2024 в діях водія автомобіля марки «Фольсфаген» моделі «Шаран», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_5 вбачається невідповідність технічним вимогам пунктів 2.3 (б) та 12.1 Правил дорожнього руху з посиланням на термін «безпечна швидкість», недотримання яких у своїй сукупності знаходиться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю та пояснив, що у грудні 2023 року, точної дати та часу вже не пам`ятає, керував автомобілем марки «Фольсфаген» моделі «Шаран» у с. Шом в напрямку с-ща Батьово Берегівського району, в салоні якого на передньому пасажирському сидінні знаходилася ОСОБА_7 .. Додав, що на виїзді із села Шом, при правосторонньому заокругленні дороги, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, не втримав керований ним автомобіль, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху, де почав гальмувати, в результаті чого автомобіль з`їхав у кювет, де перекинувся на дах, а потім на лівий бік. Більше нічого не пам`ятає, так як втратив свідомість Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажирка вказаного автомобіля ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження. Ствердив, що рухався на технічно справному транспортному засобі, при поганих погодніх умовах і уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди не надалося можливим. Визнав, що саме порушення ним вимог п.п. 2.3 «б»; 12.1 Правил дорожнього руху призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди. У вчиненному щиро розкаявся, просив суворо його не карати.

Разом з тим, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України є доведено в ході судового розгляду кримінального провадження показами потерпілої ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні показала, що у грудні 2023 року, точної дати та часу вже не пам`ятає, їхала в автомобілі марки «Фольсфаген» моделі «Шаран» у с. Шом в напрямку с-ща Батьово Берегівського району під керуванням ОСОБА_5 в якості пасажира. Обставини та сам момент даної автопригоди пояснити не може, так як відчула тільки вже удар автомобіля. Вважає, що причиною даної дорожньо-транспортної пригоди стали погані погодні умови. Ствердила, що претензій до обвинуваченого не має, просила його суворо не карати.

При виконанні судом вимог ст. 348 КПК України, обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що йому зрозуміла суть обвинувачення, що він визнає себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та бажає давати покази. Обвинувачений зазначив, що з обставинами, викладеними в обвинувальному акті повністю згідний.

В судовому засіданні прокурор просив провести розгляд справи у спрощеному порядку, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням характеризуючих даних обвинуваченого.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК К України визнав повністю, а також визнав обставини вчинення злочину, учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалиси, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням характеризуючих даних обвинуваченого. При цьому, судом учасникам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони заподіяли тяжке тілесне ушкодження є доведеною, а юридична кваліфікація його дій за зазначеною статтею, правильною.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_5 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Те, що ОСОБА_5 винним себе визнав повністю, є не судимим (а.с. 82), за місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 79), має на утриманні трьох малолітніх дітей (а.с. 72, 74-74а), потерпіла ОСОБА_7 претензій до обвинуваченого не має, суд відповідно до ст. 66 КК України, враховує, як обставини, що пом`якшують його покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 в ході судового розгляду кримінального провадження не встановлено.

Як вбачається з досудової доповіді, наданої Берегівським РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області, ОСОБА_5 є раніше не судимим, до кримінальної відповідальності не притягався, та враховуючи низький ризик вчинення повторного правопорушення, низький ризик небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без ізоляції його від суспільства можливе та не становитиме високої небезпеки для суспільства (а.с. 61-68).

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», слід звернути увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги КПК України стосовно призначення покарання.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

На підставі вищевикладеного, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, ступінь суспільної небезпечності такого, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі.

При цьому, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ступінь суспільної небезпечності такого, особу винного, а також обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого в їх сукупності, та відсутність обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, суд вважає можливим виправлення та перевиховання ОСОБА_5 без ізоляції його від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК України, вважає звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, що буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним в майбутньому нових кримінальних правопорушень.

Щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_5 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Питання про доцільність призначення додаткового покарання вирішується за розсудом суду з врахуванням обставин конкретної справи і з обов`язковим мотивуванням прийнятого рішення.

А тому, враховуючи порушення обвинуваченим вимог п.п. 2.3 «б»; 12.1 Правил дорожнього руху, що призвело до тяжких наслідків, суд вважає застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 додаткове порання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області №297/4355/23 від 13 грудня 2023 року, суд вважає, на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, після набрання вироком законної сили, скасувати (а.с. 80).

Речові докази: автомобіль марки «Volkswagen Sharan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на спеціальному майданчику Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області та подушки безпеки, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, суд вважає, на підставі п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, після набрання вироком законної сили, повернути ОСОБА_5 ..

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, суд у разі ухвалення обвинувального вироку стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

У зв`язку з наведеним, процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 14 894, 02 грн., суд вважає, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 в користь держави (а.с. 83-88).

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у виді особистого зобов`язання припинив свою дію 12.08.2025. Клопотань про обранння відносно останнього запобіжного заходу до суду не надходило.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 368, 370, 374 КПК України, п. 20, п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_5 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення, та покласти на нього обов`язки, згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 14 894 (чотирнадцять тисяч вісімсот дев`яносто чотири) грн., 02 грн.,

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області №297/4355/23 від 13 грудня 2023 року, після набрання вироком законної сили, - скасувати.

Речові докази: автомобіль марки «Volkswagen Sharan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на спеціальному майданчику Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області та подушки безпеки, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, після набрання вироком законної сили, - повернути ОСОБА_5 .

Вирок оголошений і може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_8