У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/6168/25

№ 1-кс/183/1175/25

27 червня 2025 року місто Самар Дніпропетровської області

слідчий суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Луганської обласної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному 13 червня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000259, про арешт майна підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 КК України,

у с т а н о в и в :

Слідчий звернувся до слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області з клопотанням про арешт майна підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною права відчужувати та розпоряджатись майном, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання, а саме на:

житловий будинок, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: :10:001:0312, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 44.5 кв.м., житловою площею 26.4 кв.м. Номер об`єкта в РПВН: 22636147.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що слідчим відділом Другого слідчого відділу (з місце розташуванням у м.Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорськупроводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені внесеному 13 червня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000259, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Учасники провадження не з`явилися, прокурор та захисник надали заяви про розгляд клопотання за їх відсутності. У зв`язку з неявкою осіб, що беруть участь у справі фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Дослідивши підстави поданого клопотання, заяви учасників та матеріали справи у їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 13 червня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000259 стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 КК України

Так, за відомостями ЄРДР, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на території смт Новопсков Старобільського району Луганської області, тобто на території тимчасово окупованій ЗС РФ, будучи громадянином України та працівником правоохоронного органу України інструктором з особистої безпеки тренінгового центру ГУНП в Луганській області капралом поліції, маючи злочинний умисел, спрямований на державну зраду, тобто діяння, вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, в умовах воєнного стану вчинив перехід на бік ворога НЗФ «ЛНР».

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, за ОСОБА_5 зареєстроване право власностінерухоме майно, а саме на житловий будинок, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: :10:001:0312, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 44.5 кв.м., житловою площею 26.4 кв.м. Номер об`єкта в РПВН: 22636147.

Вирішуючи клопотання слідчого, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

13 травня 2025 року, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, шляхом опублікування таких повідомлень та відповідних повісток про виклик на веб-сайті Офісу генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

З матеріалів провадження, наданих слідчому судді, які обґрунтовують клопотання, вбачається, що зазначені обставини підозри ОСОБА_5 могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та доказами. Тобто існують обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ч. 11 КК України, санкція якої передбачає у тому числі конфіскацію майна.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_5 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому їй повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як арешт майна.

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що майно, на яке просить накласти арешт слідчий, знаходиться у власності ОСОБА_5 , а тому існує обґрунтований ризик його відчуження задля запобігання можливої конфіскації у разі в майбутньому доведеності висунутого обвинувачення.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус, як накладення арешту на вказане майно, що належить підозрюваному ОСОБА_5 та надасть змогу виконати завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням.

А тому клопотання про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною права відчужувати та розпоряджатись майном, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання, а саме на:

житловий будинок, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: :10:001:0312, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 44.5 кв.м., житловою площею 26.4 кв.м. Номер об`єкта в РПВН: 22636147.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1