Справа №585/1290/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - Євлах
Номер провадження 11-кп/816/379/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

Іменем України

30 квітня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 585/1290/23 за клопотанням засудженого ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02.08.2023 відносно ОСОБА_6 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

установила:

Вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02.08.2023 ОСОБА_9 визнаний винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК і йому призначене покарання із застосуванням ст. 69 КК у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави витрати на проведення експертиз в розмірі 9061 грн.

03.07.2024 ОСОБА_9 звернувся з апеляційною скаргою на зазначений вирок суду разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження цього судового рішення, яке обґрунтоване тим, що згідно кримінального процесуального закону він наділений таким правом.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст клопотання ОСОБА_9 про поновлення процесуального строку, доводи його захисника ОСОБА_8 , який підтримав заявлене клопотання, доводи прокурора ОСОБА_7 про відмову в задоволенні клопотання про поновлення строку на оскарження, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи поданого клопотання, колегія суддів вважає, що вказане вище клопотання обвинуваченого задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження (ст. 7 КПК), однією з яких є розумні строки, тобто такі, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень, що забезпечують надійний захист законних iнтepeciв учасників кримінального провадження (заявника, потерпілого), iнтepeciв правосуддя, а також забезпечують реальну можливість використати вci передбачені законом засоби для реалізації права на справедливий суд.

Відповідно ст. 113 КПК, процесуальні строки це встановлені законом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії; будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу, а згідно п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга може бути подана на вирок суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Тобто, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку законодавець і встановив процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого КПК. При цьому правило дотримання встановленого процесуальним законом строку на оскарження має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Це правило надає особі, яка має право на апеляційне оскарження, більш ніж достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати апеляційну скаргу або не подавати, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду (ч. 1 ст. 117 КПК), а згідно п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях наголошував, що «правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави; питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку; проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження; у кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності» (рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України»).

«Доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд» (рішення від 12.07.2007 у справі «Станков проти Болгарії»), а «…безпідставне поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності і, як наслідок, тягне порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» (рішення від 29.10.2010 у справі «Устименко проти України»).

Таким чином, особа, яка бажає подати апеляційну скаргу має діяти сумлінно для того, що б ефективно реалізувати своє право, незважаючи на те, що ст. 117 КПК і містить положення щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку, оскільки строками визначаються часові межі існування правовідносин у кримінальному процесі, в яких повинно відбутися здійснення прав і виконання обов`язків учасниками (сторонами) кримінального провадження, а правові норми встановлюють не тільки «що» і «як» потрібно зробити, але і «в які строки», що є обов`язковим елементом поведінки відповідного суб`єкта кримінального провадження і виступає як один з показників правомірності юридичної діяльності учасників процесу.

Суворе дотримання строків у кримінальному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення. При цьому кримінальне процесуальне законодавство має певні виключення із наведеного вище правила, зокрема для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення; якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення (ч. 3 ст. 395 КПК).

Під поважними причинами пропущення процесуального строку необхідне розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Зазначені обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

З матеріалів даного провадження вбачається, що 02.08.2023 обвинувачений ОСОБА_9 брав участь в судовому засіданні та був присутній під час ухвалення відносно нього вироку, отримавши власноруч того ж дня копію цього судового рішення, що підтверджується наявною в матеріалах судової справи розпискою з його особистим підписом (т. 1 а. с. 218). При цьому 07.09.2023 копія вироку Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02.08.2023 також була направлена ОСОБА_9 за місцем його проживання (т. 1 а. с. 231), а протягом вересня 2023 року ОСОБА_9 4 рази ознайомлювався з матеріалами кримінальної справи для подання апеляційної скарги, що підтверджується його особистими підписами (т. 1 а. с. 243) та свідчить про обізнаність ОСОБА_9 з ухваленим відносно нього судовим рішенням 02.08.2023.

Згідно розпорядження вказаний вище вирок відносно ОСОБА_9 04.09.2023 набрав законної сили та був звернутий до виконання у встановлений кримінальним процесуальним законом спосіб, після чого був виконаний в порядку ст. 75, 76 КК, про що ОСОБА_9 також був обізнаний.

Проте, з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку ОСОБА_9 звернувся лише 03.07.2024, не наводячи при цьому обґрунтувань поважності причин пропуску цього строку, тому його клопотання про поновлення процесуального строку задоволенню не підлягає, так як воно не містить будь-яких обставин, що свідчать про наявність об`єктивних і поважних причин, які б могли завадити йому оскаржити вирок суду у встановлений законом строк.

Керуючись ст. 395 і 399 КПК України,

постановила:

Відмовити ОСОБА_10 у задоволенні його клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження вироку Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02.08.2023.

Повернути ОСОБА_9 його апеляційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою, в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3