Справа № 202/9737/23
№ 1-кп/202/148/2025
УХВАЛА

Іменем України

18 липня 2025 року Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро кримінальне провадження № 0000147 від 31.08.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч.ч. 2,4 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 365-2 КК України;

ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч.ч. 2,4 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 365-2 КК України;

ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч.ч. 2, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 365-2 КК України;

ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч.ч. 2,4 ст. 358 КК України;

ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч.ч. 2,4 ст. 358 КК України;

ОСОБА_8 обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч.ч. 2,4 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 365-2 КК України;

ОСОБА_9 обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч.ч. 2,4 ст. 358 КК України,-

сторонни кримінального провадження та інші учасники судового розгляду, які були присутні в судовому засіданні:

прокурор ОСОБА_10

потерпіла ОСОБА_11 її представник ОСОБА_12

захисники ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16

обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

в с т а н о в и в:

До суду надійшло клопотання заставодаців, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які внесли за підозрюваного ОСОБА_6 заставу, як альтернативний запобіжний захід, про зменшення суми застави.

Клопотання мотивоване тим, що під час досудового розслідування кримінального провдження, що перебуває на розгляді, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13.02.2023 р. ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 200 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 536 800 (п`ятсот тридцять шість тисяч вісімсот) гривень.

Відповідно до квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 21.02.2023 року ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , тобто кожним внесена половина розміру застави у справі №210/3564/22 стосовно ОСОБА_6 , в сумі по 268 400,00 (двісті шістдесят вісім тисяч чотириста) гривень.

Заявники зазначають, що грошові кошти для внесення застави бралися ними з особистих заощаджень, однак тривале вилучення великої суми з бюджету сім`ї завдає значної шкоди з огляду на те, що ОСОБА_19 виховую сина, який є дитиною з інвалідністю, який потребує постійного догляду, реабілітація дитини з інвалідністю потребує значних витрат, тому виникла термінова необхідність повернути заставу.

Прокурор зазначив, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, а тому вважав, що підстав для зміни запобіжного заходу немає.

Потерпіла сторона підтримала прокурора.

У цьому випадку суд враховує, що заставодавцем є не обвинувачений, а треті особи, статус заставодавця не вичерпується самим лише фактом внесення визначеної грошової суми, оскільки погоджуючись внести заставу, особа автоматично погоджується мати відповідні обов`язки заставодавця протягом дії цього запобіжного заходу. Водночас така особа несе і ризик втрати внесених нею коштів у випадку невиконання підозрюваним/обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. З огляду на вищезазначене, у заставодавця відсутні підстави очікувати, що грошові кошти, внесені ним у якості застави за підозрюваного/обвинуваченого, будуть йому обов`язково повернуті у найкоротший строк за його бажанням до припинення дії

Зміни в майновому стані заставодавців можуть бути підставою для повернення частини застави тільки у разі зменшення ризиків, передбачених ст.. 177 КПК України.

Під чам вирішення клопотання про зменшення розміру застави, суд звертає увагу на етап, на якому в конкретний момент часу перебуває відповідне кримінальне провадження, а це судовий розгляд.

В даному випадку необхідно зазначити, що етап кримінального провадження напряму пов`язаний з ризиками, які передбачені ст. 178 КПК України та для недопущення яких власне і застосовувався запобіжний захід.

Так сторона захисту покликається на те, що досудове розслідування наразі завершене, вимоги статті 290 КПК України виконані. Всі зібрані під час досудового розслідування речі і документи на даний час знаходяться у розпорядженні прокурора. За таких обставин відсутні підстави вважати, що обвинувачений якимось чином зможе знищити, приховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Суд погоджується з доводами захисту в цій частині з огляду на те, що всі необхідні для доведення винуватості особи докази зібрані та збережені, а отже ніщо не може загрожувати їх знищенню; ризик незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні які вже були допитані під час досудового розслідування, вказує на його мінімізаію; ризики перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_20 є відносно незначним.

Суд вважає, що на цій стадії підлягає встановленню тільки існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого та можливість запобігання ризикам у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Суд зазначає, що обґрунтованість застосування запобіжного заходу повинна піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за наявності яких такий запобіжний захід було застосовано, та внаслідок виникнення інших обставин, які можуть бути підставами зміни запобіжного заходу в сторону його пом`якшення, зміни чи скасування, оскільки тривала дія запобіжного заходу без врахування конкретних обставин справи може призвести до порушення прав, свобод чи інтересів учасників кримінального провадження.

З урахуванням практики ЄСПЛ, ключовим є призначення застави саме для забезпечення явки, а не як форми покарання. Гарантія спрямована насамперед на забезпечення присутності обвинуваченого під час судового розгляду, а не на відшкодування шкоди чи завданих збитків. Застава не може розглядатися як спосіб покарання її мета суто процесуальна.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд враховує, що з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людини існування.

В рішенні від 20.11.2010 р. у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Не менш важливими є принцип пропорційності та відсутність надмірного тягаря. Між розміром застави і метою, яку вона покликана забезпечити, має існувати розумна пропорційність.

Неприпустимими є автоматизм або застосування фіксованих підходів. Автоматична відмова у заставі або визначення її без індивідуального аналізу, несумісні з гарантіями статті 5 Конвенції. Якщо закон передбачає можливість відступати від загальних меж застави лише у виключних випадках, суд зобов`язаний детально обґрунтувати, чому випадок є винятковим і потребує особливо великої застави. В іншому разі надмірна застава прирівнюється до непрямої відмови у звільненні.

Мета застави не компенсація збитків, а забезпечення явки, тому співвідношення суму застави з розміром шкоди є помилковою, тим біль, що застава внесена не обвинуваченим, а третьою особою.

На час розгляду цього клопотання триває судове провадження, у справі не допитано свідків, обвинувачених, не досліджено докази, разом з тим справа перебуває в проваджені суду більше року, що свідчить про складність справи і до її завершення необхідно виконати значний осбяг процесуальних дій, що потребує значного часу.

Судові засідання здебільшого відкладаються у зв`язку з незабезпеченням стороною обвинувачення явки свідків обвинувачення.

Суд вважає, що, незважаючи на серйозність висунутого обвинувачення та передбачене за нього покарання, вірогідність ухилення обвинуваченого від виконання процесуальних обов`язків не є надто високою, у зв`язку з чим є підстави для зменшення розмір застави 150 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 454 200 грн..

Саме такий запобіжний захід, на думку суду, буде відповідати як тяжкості кримінального правопорушення так і даним про особу обвинуваченого, а також буде пропорційним тим ризикам, які об`єктивно існують, а також відповідатиме охороні прав та інтересів суспільства.

Суд наголошує на тому, що він виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, а також суспільної небезпеки злочинних дій, у скоєнні яких обвинувачуються ОСОБА_5 ..

До суду надійшло і клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 із застави на особисте зобов`язання, суд відмовляє у задоволенні зазначеного клопотання з мотивів, викладених вище де судом викладено мотиви, застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави в певному розмірі.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

ОСОБА_6 обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч.ч. 2,4 ст. 358 КК України зменшити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, з 200 прожиткових мінімумів доходів громадян до 150 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 454 200 грн. 00 коп..

Різницю в сумі застави 82600 грн. повернути в рівних часках по 41 300 грн., особам, які внесли заставу на депозитний рахунок Дніпровського апеляційного суду по справі 210/3564/22 на підставі ухвали суду від 13.02.2023 року, зокрема ОСОБА_18 ,(РНОКПП НОМЕР_1 ) суму в розмірі 41 300 грн., ОСОБА_17 суму в розмірі 41300 грн., яка була внесена 21.02.2023 р. на депозитний рахунок Дніпровського апеляційного суду з призначенням платежу: «Застави за ОСОБА_6 , згідно ухвали Дніпровського апеляційного суду у справі 210/3564/22 від 13.02.2023 року».

Зобов`язати ОСОБА_6 виконувати такі обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування).

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього, при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_21