ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4

за участі сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

потерпіла ОСОБА_7

представника потерпілої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001270 від 06.06.2025р., за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 06 червня 2025 року щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Луковиця, Чернівецького району Чернівецької області, мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 06 червня 2025 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_9 до вступу вироку у законну силу залишено попередню - у вигляді тримання під вартою, а строк відбування покарання до обчислено з 17.12.2024 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

Вирішено питання про долю речових доказів та судових витрат у даному кримінальному провадженні.

На вказаний вирок захисник адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій, не заперечуючи правильності кваліфікації та доведеності вини його підзахисного, просить вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 06 червня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким призначити ОСОБА_9 покарання у вигляді 2 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України.

ЄУНСС:715/863/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_10

НП: 11-кп/822/262/25 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Категорія: ч.1 ст. 121 КК України

Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_9 навіть із застосуванням ст. 69 КК України є занадто суворим, оскільки воно не відповідає загальним засадам призначення покарання та особі обвинуваченого.

Зазначає, що районний суд не повністю врахував дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності притягується вперше, має стійкі соціальні зв`язки, його вік, позитивна характеристика по місцю проживання, а також те, що він надав потерпілій медичну допомогу та повністю відшкодував матеріальну шкоду.

Уважає, що вищезазначені обставини свідчать про можливість виправлення і перевиховання обвинуваченого без відбування покарання, тобто на підставі ст.75 КК України.

Інших апеляційних скарг та заперечень від учасників судового провадження не надходило.

Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_9 16.12.2024 р. приблизно о 17 годині, перебуваючи у одній з кімнат будинку за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті довготривалих неприязних відносин вчинив сварку зі своєю дружиною - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у ході якої маючи умисел на спричинення їй тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи значення своїх протиправних дій, взяв до рук пляшку з легкозаймистою рідиною-бензин-розчинником (Уайт-Спірт), яка перебувала у нього в будинку, після чого умисно облив нею обличчя і голову ОСОБА_7 та підпалив. Після вчинення вказаних протиправних дій, побачивши охоплену полум`ям дружину, маючи реальну можливість довести свій умисел до кінця, ОСОБА_9 добровільно відмовився від подальшої реалізації свого злочинного умислу, потушив вогонь, припинивши горіння голови та обличчя останньої, після чого надав необхідну допомогу ОСОБА_7 до її госпіталізації у медичну установу.

Внаслідок протиправних умисних дій ОСОБА_9 , згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи №009 від 14.03.2025 р. потерпілій ОСОБА_7 спричинено тяжкі тілесні ушкодження.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку захисника адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, посилаючись на доводи в ній викладені, міркування прокурора, яка заперечила проти поданої апеляційної скарги та просила залишити вирок районного суду, як законний та обґрунтований, без змін, а також потерпілу та її представника , які просили суд не призначати обвинуваченому реальну міру покарання, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав зазначених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів доходить такого.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Оскільки подія злочину, доведеність винуватості та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 в апеляційній скарзі не оспорюються, то колегія суддів, керуючись ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорено в апеляційній скарзі.

Перевіряючи вирок районного суду в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 щодо суворості призначеного покарання є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Частиною 2 статті 50 КК України передбачено мету покарання, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Районний суд при винесенні вироку зазначених вимог закону дотримався повністю.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_9 , районний суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, особу винного, який він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не працевлаштований, на спеціальних обліках не перебуває, проте 09.04.2016 році зареєстрований в ЧОНД з діагнозом гостра алкогольна інтоксикація, по місцю проживання характеризується позитивно, однак зловживає спиртними напоями.

Також районний суд також встановив обставини, які пом`якшують покарання, до яких відніс: визнання ним своєї вини, каяття у вчиненому, вчинення злочину вперше, відшкодування заданої шкоди та відсутність у потерпілої претензій матеріального та морального характеру.

Поряд з цим, на спростування доводів апелянта, судом першої інстанції встановлено, обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, а саме: вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя, загально небезпечним способом, у стані алкогольного сп`яніння.

Водночас, вказані пом`якшуючі обставини, з урахуванням особи обвинуваченого, були визнані судом першої інстанції такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та стали підставами для призначення ОСОБА_9 більш м`якого покарання, ніж передбачено санкцією ч.1 ст.121 КК України, тобто з застосуванням ст.69 КК України.

Доводи захисника ОСОБА_6 про можливість застосування до ОСОБА_9 положень ст. 75 КК України, є необґрунтованими, з огляду на таке.

Положеннями ст.75 КК України передбачено, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При цьому, рішення суду для звільнення особи від відбування покарання є не обов`язком суду, а його правом, у тому разі коли суд встановить безумовні підстави того, що виправлення особи можливе без ізоляції її від суспільства, що обвинувачений може стати на шлях виправлення не будучи позбавленим волі.

У даному випадку, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також наявності обставин, які обтяжують покарання, колегія суддів вважає, що саме реальне покарання буде відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи обставини даної справи, колегія суддів вважає, що навіть покладення на ОСОБА_9 обов`язків, передбачених ст.76 КК України, не здатне забезпечити виправлення і перевиховання обвинуваченого, а тому доводи апеляційної скарги про можливість застосування положень ст.75 КК України є безпідставними.

Крім того, у поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , як на підстави застосування ст. 75 КК України, фактично посилається на ті самі обставини, які були враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_9 покарання із застуванням ст.69 КК України.

Жодних інших обставин, що пом`якшують покарання, які не були враховані районним судом при призначенні покарання обвинуваченому, в поданій апеляційній скарзі не наведено, а апеляційним судом не встановлено.

Думка потерпілої ОСОБА_7 врахована апеляційним судом, проте не є визначальною та не спростовує висновків районного суду.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що вирок районного суду є законним і обґрунтованим, а тому його слід залишити без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , залишити без задоволення, а вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 06 червня 2025 року щодо ОСОБА_9 за ч.1 ст.121 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою,- у той самий строк, з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_3

Виготовлено з АСДС:

суддя Чернівецького

апеляційного суду ( ОСОБА_1 )

(09.09.2025 р. дата засвідчення копії)