КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №11-сс/824/5402/2025 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 липня 2025 року щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сватове, Сватівський район Луганської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 28, частиною першою статті 114-1, частиною другою статті 28, частиною третьою статті 369-2 КК України, у кримінальному провадженні №0000146 від 11 лютого 2025 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 липня 2025 року клопотання слідчого в особливо важливих справах 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , погоджене прокурором другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варто - задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою визначено на 60 діб у межах строку досудового розслідування, з урахуванням часу фактичного затримання особи, а саме з 01 липня 2025 року до 29 серпня 2025 року включно.

Не погоджуючись з указаною ухвалою захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу для ОСОБА_7 , визначивши інший, більш м`який запобіжний захід.

Уважає, що оскаржувана ухвала постановлена за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували склад кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_7 , необґрунтованості та нерозумності підозри, недоведеності ризиків, які вказував орган обвинувачення у своєму клопотанні, та недоведеності необхідності обрання саме тримання під вартою за описаних у клопотанні обставин.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що заявлені у клопотанні сторони обвинувачення аргументи абсолютно бездоказові, адже жоден із наведених аргументів не свідчить про те, що підозрюваний ОСОБА_7 не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Вказує, що підозрюваний системно сприяв у розслідуванні інкримінованого кримінального правопорушення, прибував на всі виклики слідчого, прокурора, брав участь у допитах, при проведенні обшуків та вилученні документів, що підтверджуються наявними матеріалами досудового розслідування.

Зауважує, що у ОСОБА_7 як не має наміру на спотворення речей, так і фізичного доступу до них, оскільки всі документи у слідчого.

Зазначає, що долучені до клопотання матеріали вказують на можливу подію складу інкримінованого злочину, проте вони в собі не містять даних на підтвердження ризиків, задекларованих у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Уважає, що стороною обвинувачення не доведено жодного ризику, який би давав підстави для застосування виняткового та найтяжчого виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На переконання сторони захисту, все обґрунтування про підозру зводиться до опису вчинення кримінального правопорушення саме ОСОБА_11 , а не ОСОБА_12 , та зрозуміти з повідомлення про підозру про роль ОСОБА_12 у злочині та які саме дії останній вчинив не представляється можливим, так як така інформація просто відсутня у повідомленні про підозру.

Стверджує, що у повідомленні про підозру містяться помилкові припущення сторони обвинувачення, а також неправильне та спотворене розуміння органом досудового розслідування норм діючого законодавства, оскільки стороною обвинувачення не було надано жодного доказу, який би підтверджував сам факт вчинення інкримінованих злочинів саме ОСОБА_13 , а всі докази свідчать про правопорушення, вчинені ОСОБА_11 .

Посилається на те, що орган досудового розслідування не врахував обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і визнав такий розмір застави, який є завідомо непомірним для підозрюваного.

Уважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу цілком і повністю забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000146 за підозрою ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 28, частиною першою статті 114-1, частиною другою статті 28, частиною третьою статті 369-2 КК України, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 28, частиною п`ятою статті 27, частиною першою статті 114-1, частиною другою статті 28, частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що не пізніше лютого 2025 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлений, у ОСОБА_14 виник злочинний умисел, направлений на організацію схеми протиправного та безпідставного отримання військовослужбовцями ЗСУ придатності до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони з подальшим переведенням таких військовослужбовців із військових частин, які безпосередньо виконують бойові завдання по відсічі збройної агресії рф проти України, до тилових військових частин ЗСУ, отримання непридатності для військової служби військовослужбовцями ЗСУ.

Зокрема встановлено, що ОСОБА_14 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, залучив до своєї протиправної діяльності громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на виконання загального злочинного умислу сприяв незаконній діяльності ОСОБА_14 шляхом пошуку та консультації «клієнтів» щодо протиправного та безпідставного визнання військовослужбовців ЗСУ такими, які придатні до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, визнання такими, які непридатні для військової служби військовослужбовцями ЗСУ, та інших невстановлених на теперішній час досудовим розслідуванням осіб.

Так, ОСОБА_7 , діючи на виконання вказівок ОСОБА_14 , та за попередньою змовою з іншими невстановленими на теперішній час особами, сприяв здійсненню перешкоджання законній діяльності в/ч НОМЕР_1 та в/ч НОМЕР_2 , шляхом визнання військовослужбовців ОСОБА_15 та ОСОБА_16 такими, що придатні до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони з подальшим переведенням останніх до Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь», тим самим знизивши бойову здатність вказаних підрозділів до виконання завдань по відсічі збройної агресії рф проти України.

03 березня 2025 року близько 13 год. 28 хв. ОСОБА_14 на виконання загального злочинного умислу, діючи з корисливих мотивів, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, використовуючи месенджер Telegram, зареєстрований на номер мобільного телефону НОМЕР_3 , зателефонував ОСОБА_15 на номер мобільного телефону НОМЕР_4 , яким користується останній.

У подальшому, 06 березня 2025 року близько 18 год. 00 хв., перебуваючи на адресою: м. Київ, вул. Преображенська, 25, у кав`ярні «Коста», ОСОБА_14 зустрівся із ОСОБА_15 , в ході зустрічі з яким ОСОБА_14 повідомив порядок, умови та можливості, якими володіє останній щодо незаконного впливу на прийняття рішення посадовими особами Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» та медичними працівниками закладів охорони здоров`я з метою виключення військовослужбовців з військового обліку на підставі визнання таких осіб непридатними до військової служби відповідно до висновку військово-лікарської комісії.

Окрім того, ОСОБА_14 11 березня 2025 року близько 18 год. 30 хв. з використанням месенджеру Telegram, зареєстрованого на номер мобільного телефону НОМЕР_5 , повідомив ОСОБА_15 про можливість незаконного та безпідставного отримання останнім придатності до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, при цьому висунувши незаконну вимогу останньому у передачі неправомірної вигоди у розмірі 15 000 доларів США з метою впливу на прийняття вищевказаного рішення посадовими особами Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» та медичними працівниками закладів охорони здоров`я.

01 липня 2025 року ОСОБА_7 затриманий на підставі пункту 1 частини першої статті 208 КПК України.

02 липня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 28, частиною першою статті 114-1, частиною другою статті 28, частиною третьою статті 369-2 КК України.

03 липня 2025 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого в особливо важливих справах 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , погоджене прокурором другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варто відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 28, частиною першою статті 114-1, частиною другою статті 28, частиною третьою статті 369-2 КК України у кримінальному провадженні №0000146 від 11 лютого 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 липня 2025 року клопотання слідчого в особливо важливих справах 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , погоджене прокурором другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варто - задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою визначено на 60 діб у межах строку досудового розслідування, з урахуванням часу фактичного затримання особи, а саме з 01 липня 2025 року до 29 серпня 2025 року включно.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно частин першої, другої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 28, частиною першою статті 114-1, частиною другою статті 28, частиною третьою статті 369-2 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 28, частиною першою статті 114-1, частиною другою статті 28, частиною третьою статті 369-2 КК України, підтверджується наявними у матеріалах доказами, а саме: повідомленнями про протиправне діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення від 11 лютого 2025 року, 17 лютого 2025 року; протоколами допиту свідка ОСОБА_16 від 03 червня 2025 року, 12 червня 2025 року, 26 червня 2025 року, 30 червня 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 24 лютого 2025 року, 06 травня 2025 року, 19 травня 2025 року; листами щодо виконанням доручення слідчого від 19 лютого 2025 року, 16 квітня 2025 року, 03 червня 2025 року, 26 червня 2025 року; протоколами за результатами проведення НС(Р)Д від 11 травня 2025 року, 10 травня 2025 року, 08 квітня 2025 року, 29 березня 2025 року, 07 квітня 2025 року; протоколами проведення обшуку у порядку частини третьої статті 233 КПК України від 01 липня 2025 року; протоколом затримання від 01 липня 2025 року, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Також, слідчим суддею обґрунтовано встановлено, що прокурором доведена наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного ОСОБА_7 : переховуватись від органу досудового розслідування, суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у вказаному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Окрім того, слідчим суддею враховано особу підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сватове, Сватівський район Луганської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше не судимий, його майновий та сімейний стан, обставини вчиненого ним кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, що має суспільний резонанс, оскільки дане правопорушення вчинене в період дії воєнного стану України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 28, частиною першою статті 114-1, частиною другою статті 28, частиною третьою статті 369-2 КК України, які відносяться до категорії тяжких злочинів, тому з урахуванням наявних ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, у зв`язку з чим дійдено висновку, що відносно ОСОБА_7 не може бути застосований інший запобіжний захід, крім як тримання під вартою.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Також місцевим судом обґрунтовано застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави з посиланням на частину четверту статті 183 КПК України, згідно якої слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109 - 114-2, 258 - 258-6, 260, 261, 402 - 405, 407, 408, 429, 437 - 442 КК України.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи у сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованих йому кримінальних правопорушень та їх наслідками, є обґрунтованим, та підстав для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів уважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 28, частиною першою статті 114-1, частиною другою статті 28, частиною третьою статті 369-2 КК України.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то, з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, належності та допустимості зібраних у справі доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі про те, що все обґрунтування про підозру зводиться до опису вчинення кримінального правопорушення саме ОСОБА_11 , а не ОСОБА_12 , та зрозуміти з повідомлення про підозру про роль ОСОБА_12 у злочині та які саме дії останній вчинив не представляється можливим, так як така інформація просто відсутня у повідомленні про підозру; у повідомленні про підозру містяться помилкові припущення сторони обвинувачення, а також неправильне та спотворене розуміння органом досудового розслідування норм діючого законодавства, оскільки стороною обвинувачення не було надано жодного доказу, який би підтверджував сам факт вчинення інкримінованих злочинів саме ОСОБА_13 , а всі докази свідчать про правопорушення, вчинені ОСОБА_11 , є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про недоведеність наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, колегія суддів уважає безпідставними та такими, що не спростовані стороною захисту.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, а саме: переховуватись від органу досудового розслідування, суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у вказаному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Аргументи скаржника про те, що підозрюваний системно сприяв у розслідуванні інкримінованого кримінального правопорушення, прибував на всі виклики слідчого, прокурора, брав участь у допитах, при проведенні обшуків та вилученні документів, що підтверджуються наявними матеріалами досудового розслідування, у ОСОБА_7 не має наміру на спотворення речей, не є достатньою підставою для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Посилання сторони захисту на те, що орган досудового розслідування не врахував обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і визнав такий розмір застави, який є завідомо непомірним для підозрюваного, не заслуговують на увагу суду, зважаючи на те, що оскаржуваною ухвалою застава ОСОБА_7 не визначалась.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 липня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4