11.08.2025 Єдиний унікальний номер 205/8434/24
1-кп/205/47/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2025 року місто Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000540 від 20 квітня 2024 року за обвинуваченням :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Орлянське Васильківського району, Запорізької області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, розлученого, з базовою середньою освітою, раніше судимого:

- 09 квітня 2025 року, вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровська за ст. 15 ч.3, ст.185 ч.3 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки з випробуванням на 1 рік.

зареєстрованого за адресою: село Орлянське, Василівський район, Запорізької області, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Унгели Молдови, молдованина, громаднина України, з неповною середньою освітою, офіціййо не працевлаштованого, одруженого, раніше судимого:

- 05 червня 2009 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки;

- 21 червня 2013 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 296 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки;

- 17 січня 2019 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 311, ч.1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнився 23.07.2021 року по відбуттю строку покарання.

зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.4 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілого - ОСОБА_7

обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 будучи обізнаними про Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 про введення воєнного стану в Україні, який Указом від 5 лютого 2024 року № 49/2024, затвердженим Законом України від 6 лютого 2024 року № 3564-ІХ, продовжено на 90 діб, вчинили кримінальне правопорушення проти власності. В свою чергу ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, вчинив цей злочин повторно.

18 квітня 2024 року близько 15 год. 05 хв. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 знаходячись поблизу банкомату АТ КБ «Приватбанк» біля будинку 25 по вулиці Данила Галицького, в місті Дніпрі, побачив раніше незнайомого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який безуспішно намагався провести банківську операцію через вади зору у зв`язку з похилим віком. В цей момент у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виник спільний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, а саме грошових коштів ОСОБА_7 , які знаходяться на банківському рахунку потерпілого.

Згідно умов попередньої домовленості, ОСОБА_3 мав надати ОСОБА_4 номер своєї банківської картки, виданої на ім`я ОСОБА_3 , емітованої в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 . В свою чергу, ОСОБА_4 , мав підійти до банкомату, в якому знаходилась банківська карта ОСОБА_7 , та здійснити з неї переказ грошових коштів на банківську карту ОСОБА_3 . Після цього, ОСОБА_3 мав отримати готівку зі своєї банківської карти, якою б вони могли розпорядились на власний розсуд.

Реалізуючи вищевказаний спільний злочинний умисел, ОСОБА_4 підійшов до банкомату, в якому знаходилась банківська карта, емітована в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 , де поряд стояв останній, який через вади зору у зв`язку з похилим віком не розумів що відбуваються операції з його банківською карткою. ОСОБА_4 , розуміючи, що його дії є таємними для власника банківської карти, діючи умисно, з корисливим мотивом, за допомогою вказаного банкомату, здійснив успішний переказ грошових коштів у розмірі 7000 гривень з банківської карти, емітованої в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 , на банківську карту, емітовану в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 . Таким чином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 здійснив викрадення грошових коштів ОСОБА_7 покинули місце вчинення злочину.

В подальшому, 18.04.2024 року, о 15 год. 35 хв., ОСОБА_3 за допомогою банкомату АТ КБ «ПриватБанк», що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Данила Галицького, буд. 29, отримав готівкою 7000 гривень, які були викрадені у ОСОБА_7 .

Таким чином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розпорядились викраденими грошовими коштами на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 7000 гривень.

Умисні дії ОСОБА_3 , що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ч. 4 ст. 185 КК України;

Умисні дії ОСОБА_4 , що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану кваліфікуються за ч.4 ст. 185 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав провину частково. Пояснив, що він 18 квітня 2024 року разом з ОСОБА_4 підійшли до банкомату АТ КБ «Приватбанк» розташованому біля будинку 25 по вулиці Данила Галицького, в місті Дніпрі, де хотіли зняти 200 гривень, щоб купити продукти харчування. Біля банкомату побачили раніше незнайомого потерпілого ОСОБА_7 .. Потерпілий був похилого віку і в нього не виходило зняти кошти в банкоматі, у зв`язку з чим потерпілий звернувся до нього з проханням допомогти. Попередньо вони ні про що не домовлялися з ОСОБА_4 . Він попросив ОСОБА_4 , провести транзакцію, під час якої вони перевели кошти з карти потерпілого на його карту. Кошти одразу зняти не вийшло. Після всіх цих операцій, вони разом з ОСОБА_4 одразу пішли від банкомату в різні боки. Свої кошти вони також не зняли. Він пішов в магазин «Варус», а ОСОБА_4 по своїм справам. У магазині «Варус» теж знаходився банкомат, а тому він зняв кошти потерпілого, які прийшли йому на карту в розмірі 7000,0 гривен. Оскільки на той час він проживав разом з ОСОБА_4 то кошти витратив на продукти харчування для них обох. Він розумів, що кошти в розмірі 7000,0 гривень, це кошти потерпілого, але повертати їх не збирався.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 провину не визнав повністю. Пояснив, що 18 квітня 2024 року, він разом з ОСОБА_3 підійшли до банкомату розташованому біля будинку 25 по вулиці Данила Галицького, в місті Дніпрі, де з картки ОСОБА_3 повинні були зняти кошти в розмірі 200 гривень ( більше у ОСОБА_3 не було) . Вказані кошти ОСОБА_3 повинен був передати йому, для покупки продуктів харчування. Біля банкомату, вони побачили потерпілого, який не міг зняти кошти, у зв`язку з чим звернувся до них, щоб вони йому допомогли. ОСОБА_3 дав йому свою карту, щоб він за допомогою банкомату та номеру банківської картки, перевів кошти потерпілого на карту ОСОБА_3 . Він здійснив цю транзакцію, перевів кошти потерпілого на карту ОСОБА_3 та пішов по своїм справам. Чому не дочекався, поки ОСОБА_3 зніме кошти та передасть йому для покупки продуктів харчування, пояснити не може. Пояснив що розумів, що він виконав всі дії для переведення коштів з картки потерпілого на карту ОСОБА_3 та кошти потерпілого повинні були надійти на карту ОСОБА_3 але в подальшому не цікавився здійсненим переказом. Підтвердив, що в вечері ОСОБА_3 приніс до дому продукти харчування. Звідки у ОСОБА_3 з`явилися кошти, він не питав. Наполягає, що ОСОБА_3 не передавав йому ніяких коштів.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні не зміг надати зрозумілі пояснення в силу свого похилого віку ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та поганого слуху.

Свідок ОСОБА_10 допитана в судовому засіданні пояснила, що вона є донькою потерпілого ОСОБА_7 . Її батько до осені 2024 року самостійно себе обслуговував та розпоряджався своєю пенсією. В подальшому у нього значно погіршився стан здоров`я, у зв`язку з чим він потребує сторонньої допомоги. 18 квітня 2024 року, її батько прийшов до дому та повідомив, що він не зміг зняти пенсійні кошти з картки. Якийсь чоловік запропонував йому допомогу, на що він погодився. Зі слів батька, саме невідомий чоловік запропонував свою допомогу. Зазначений чоловік перерахував кошти з його картки на свою карту, потім повідомив що кошти зняти не зміг, і пішов. До того часу поки вона дізналася про подію, її батько вже зрозумів, що в нього викрали гроші з банківської карти, у зв`язку з чим самостійно звернувся спочатку до банку з питання блокування банківської карти, а потім в поліції із заявою про викрадення коштів. Вже ввечері вона побачила в телефоні свого батька СМС повідомлення про перерахування коштів з карти свого батька на іншу карту, та зрозуміла, що її батька ошукали та викрали з його карти гроші. Наполягає, що в квітні 2024 року, її батько був адекватною людиною, в подальшому після перенесення тяжкої хвороби, його стан здоров`я значно погіршився.

Свідок ОСОБА_11 повідомив, що 18 квітня 2024 року, він стояв в черзі біля банкомату АТ КБ «Приват банк» розташованому біля будинку 25 по вулиці Данила Галицького, в місті Дніпрі. Попереду нього було декілька осіб. Серед них був чоловік похилого віку потерпілий, який не міг зняти кошти , щось в нього не виходило. До нього підійшов ОСОБА_4 та запропонував допомогти. ОСОБА_4 не стояв в черзі до банкомату, він підійшов зі сторони. Також підійшов ОСОБА_3 , який стояв позаду, і вони разом з ОСОБА_4 щось намагалися зробити з карткою потерпілого.

На підтвердження встановлених судом обставин вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення свідчать докази надані стороною обвинувачення, дослідженні під час судового розгляду у порядку ст. 94 КПК України.

20 квітня 2024 року за повідомленням громадянина ОСОБА_12 від 19 квітня 2024 року, було внесено відомості до ЄРДР № 0000540 , про те що 18 квітня 2024 року в період часу з 15-10 години по 15-29 годину знаходячись біля банкомату АТ КБ «Приват Банк» розташованому біля будинку 25 по вулиці Данила Галицького в місті Дніпро, невідома особа, таємно шляхом вільного доступу в умовах воєнного стану, з банківської картки № НОМЕР_2 викрала грошові кошти в розмірі 16000 гривень. Правова кваліфікація дій визначена за ст. 185 ч.4 КК України.

Випискою з АТ КБ «Приват Банк», та інформацією про рух коштів підтверджується факт переведення 18 квітня 2024 року коштів з картки потерпілого розрахунковий рахунок НОМЕР_3 на іншу картку в розмірі 7000,0 гривень.

Згідно платіжної інструкції, 18 квітня 2024 року о 15-29 годині з банківської карти ОСОБА_7 було переведено на банківську карту ОСОБА_3 гроші в розмірі 7000,0 гривень.

Під час проведення впізнання за фотознімками, потерпілий ОСОБА_7 серед інших фото впізнав на фото 1 ( ОСОБА_4 ) чоловіка, який 18 квітня 2024 року біля банкомату АТ КБ «Приватбанк» по вулиці Данила Галицького, 25 в місті Дніпрі викрав грошові кошти з банківської картки потерпілого, що зафіксовано в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16 травня 2024 року.

Під час зняття інформації в АТ КБ «Приватбанк» по руху коштів по банківській карті ОСОБА_3 було встановлено, що на карту ОСОБА_3 18 квітня 2024 року о 15-29 годині було зараховано кошти в розмірі 7000,0 гривень, а 18 квітня 2024 року о 15-34 годині, ОСОБА_3 з його банківської картки було знято кошти в розмірі 7000,0 гривень. Факт зняття коштів саме ОСОБА_3 підтверджується фото з камер встановлених на банкоматі розташованому по вулиці Данила Галицького, 29 в місті Дніпро.

Під час проведення впізнання за фотознімками, свідок ОСОБА_11 серед інших фото впізнав на фото 3 ( ОСОБА_4 ) чоловіка, який 18 квітня 2024 року біля банкомату АТ КБ «Приватбанк» по вулиці Данила Галицького, 25 в місті Дніпрі підходив до дідуся похилого віку , що зафіксовано в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20 червня 2024 року.

Під час проведення впізнання за фотознімками, свідок ОСОБА_11 серед інших фото впізнав на фото 1 ( ОСОБА_3 ) чоловіка, який 18 квітня 2024 року біля банкомату АТ КБ «Приватбанк» по вулиці Данила Галицького, 25 в місті Дніпрі підходив до дідуся похилого віку , що зафіксовано в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21 червня 2024 року.

Під час проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 останній пояснив, що він 18 квітня 2024 року знаходився біля банкомату АТ КБ «Приватбанк» по вулиці Данила Галицького, 25 в місті Дніпрі, де повинен був зняти кошти в сумі 200,0 гривень. Поряд знаходився чоловік похилого віку поряд з яким перебував чоловік на ім`я ОСОБА_13 ( ОСОБА_3 ,) та які попросили перевести кошти з карти чоловіка похилого віку на карту ОСОБА_14 . Він допоміг зробити переказ, та пішов по своїм справам. Проведення слідчого експерименту зафіксовано в протоколі проведення слідчого експерименту від 23 червня 2024 року та на ДВД диску

Під час проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_3 , останній повідомив, що він знаходився біля банкомату АТ КБ «Приватбанк», розташованому по вулиці Данила Галицького, 25 в місті Дніпрі, де знаходився чоловік похилого віку, який попросив допомогти йому зняти кошти з картки. Він запропонував чоловіку, перевести кошти на його карту, нібито для того щоб можливо було зняти. Поряд знаходився ОСОБА_4 , який допоміг перевести кошти з картки потерпілого на карту ОСОБА_3 , після чого він та ОСОБА_4 розійшлися на різні боки, так і не зняв та не відавши кошти потерпілому. Проведення слідчого експерименту зафіксовано в протоколі проведення слідчого експерименту від 23 червня 2024 року та на ДВД диску.

В судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 , було заявлено клопотання про допит свідка ОСОБА_15 , яка нібито може підтвердити, що під час слідчого експерименту, на ОСОБА_4 здійснювався тиск, а тому він надавав пояснення які булли продиктовані слідчим.

Суд задовольнив клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 , поклавши на нього обов`язок щодо забезпечення явки свідка в судове засідання. Зі свого боку суд всіляко сприяв виклику свідка в судове засідання. Однак на протязі пів року, свідок в судове засідання не з`являлася, внаслідок чого сторона захисту відмовилася від виклику зазначеного свідка.

Під час судових дебатів, обвинувачений ОСОБА_4 не погоджуючись з позицією сторони обвинувачення пояснював, що в нього не було ніякої домовленості з ОСОБА_3 про викрадення коштів з картки потерпілого. Він тільки допоміг перерахувати кошти з картки потерпілого на карту ОСОБА_3 . Для чого він це зробив, пояснити не міг. Чи зняв ОСОБА_3 кошти з карти потерпілого, йому не відомо. Запевняє, що ОСОБА_3 , не ділився з ним коштами. Вважає що в його діях відсутній склад кримінального правопорушення.

Розглядаючи зазначене питання суд прийшов до наступного

Відповідно до ч. 2 ст. 28 КК злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (два або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.

Вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб означає спільне вчинення цього злочину декількома (двома і більше) суб`єктами злочину, які заздалегідь домовились про спільне його вчинення. Домовитись про спільне вчинення злочину заздалегідь - означає дійти згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони. Таким чином, ця домовленість можлива на стадії до готування злочину, а також у процесі замаху на злочин. Як випливає із ч. 2 ст. 28 КК, домовленість повинна стосуватися спільності вчинення злочину (узгодження об`єкта злочину, його характеру місця, часу, способу вчинення, змісту виконуваних функцій тощо). Така домовленість може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій тощо. Учасники вчинення злочину такою групою діють як співвиконавці. При цьому конклюдентними вважають мовчазні дії, з яких можна зробити висновок про дійсні наміри особи.

Як було встановлено в судовому засіданні за поясненнями обвинуваченого ОСОБА_4 він прийшов до банкомату АТ «КБ «Приватбанк» разом з ОСОБА_3 щоб зняти кошти , з картки ОСОБА_3 в розмірі 200 гривень. Вказані кошти ОСОБА_4 за домовленістю з ОСОБА_3 повинен був витрати на продукти харчування. При цьому кошти з картки ОСОБА_3 вони так і не зняли. Але при цьому, ОСОБА_3 просить ОСОБА_4 , допомогти через банкомат перерахувати кошти з банківської картки потерпілого ОСОБА_7 на банківську картку ОСОБА_3 . Одразу після перерахування коштів, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розходяться в різні боки, не знімаючи кошти. При цьому вони разом не знімають кошти за ради який прийшли до цього банкомату, в розмірі 200 гривень для покупки продуктів харчування за попередньою домовленістю. Кожен з них розуміє, що на банківській карті ОСОБА_3 перебувають кошти потерпілого ОСОБА_7 . Однак жоден не робить будь яких спроб щодо повернення коштів потерпілому.

Таким чином суд приходить до переконання що ОСОБА_4 переводячи кошти з карти потерпілого ОСОБА_7 на банківську карту ОСОБА_3 розумів свої дії і усвідомлював що відбувається крадіжка коштів потерпілого. Умисел на викрадення коштів, виник у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , з моменту як вони побачили безпорадного потерпілого похилого віку, який не міг самостійно зняти кошти з банкомату. А розходження обвинувачених одразу після перерахування коштів в різні боки, свідчить про узгоджені мовчазні дії направлені на викрадення коштів потерпілого. Таким чином суд приходить до переконання що всі дії ОСОБА_4 та ОСОБА_3 носили узгоджений характер та відбувалися з мовчазної згоди одного з одним, що підпадає під кваліфікуючу ознаку за попередньою змовою групою осіб.

Також під час судових дебатів захисник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_9 , вважає, що дії його підзахисного кваліфіковані не вірно, оскільки в його діях вбачається склад кримінального правопорушення передбаченого ст. 190 КК України, оскільки на його думку ОСОБА_3 , заволодів коштами потерпілого шляхом обману.

Суд розглядаючи зазначене питання прийшов до наступного.

Відповідно до положень статті 190 КК, шахрайство - це заволодіння майном або набуття права на нього шляхом обману потерпілого чи зловживання його довірою. Отже предметом шахрайства є як чуже майно, так і право на нього. З об`єктивної сторони шахрайство полягає в протиправному заволодінні чужим майном, в набутті права на нього шляхом обману потерпілого чи зловживання його довірою. При цьому обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності або обов`язковості передачі йому майна чи права на нього. Особливістю шахрайства є те, що винний заволодіває чужим майном шляхом спонукання самого потерпілого до передачі йому майна чи уступки права на майно.

При шахрайстві потерпілий, будучи введеним в оману, сам добровільно передає винному майно чи права на нього.

Обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. При цьому обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього.

Крадіжка - це таємне викрадення чужого майна, тобто заволодіння чужою власністю без відома власника та з метою особистої вигоди.

Об`єктивна сторона крадіжки виражається в дії таємному незаконному, безоплатному, поза волею власника вилученні чужого майна. Таємним вважається викрадення, коли воно вчинюється за відсутності особи, у власності чи під охороною якої перебувало майно, що викрадається, або у присутності такої особи непомітно для неї.

Якщо ж обман або зловживання довірою були лише способом отримання доступу до майна, а вилучення майна відбувалося таємно, то склад шахрайства відсутній, і такі дії потрібно кваліфікувати як крадіжку.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Під час судового провадження судом було встановлено, що потерпілий ОСОБА_7 погодився на перерахування своїх коштів зі своєї банківської картки на банківську картку ОСОБА_3 лише для того, щоб нібито спростити зняття коштів в банкоматі. При цьому він не передав кошти обвинуваченому в його розпорядження або користування. Він тільки намагався зняти кошти зі своєї банківської карти, а в силу свого похилого віку одразу не збагнув всіх дій обвинувачених направлених на викрадення коштів.

Таким чином суд вважає доведеним що в діях обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , наявний склад кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.4 КК України, оскільки вони в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, таємно, а ОСОБА_4 повторно викрали гроші потерпілого ОСОБА_7 тоб то вчинили крадіжку.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Так ОСОБА_4 , раніше судимий, судимість не знята та не погашена, вчинив корисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, у скоєному не покаявся, матеріальну шкоду потерпілому не відшкодував, на обліку в міських диспансерах не перебуває.

Пом`якшуючи провину обставини відповідно до ст. 66 КК України не встановлено.

Обтяжуючі провину обставини передбачені ст. 67 КК України - вчинення кримінального правпорушнення щодо особи похилого віку та рецедив злочинів.

ОСОБА_3 на час вчинення кримінального правопорушення не судимий, вчинив корисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, провину визнав частково однак у скоєному не розкаявся, перед потерпілим не вибачився, матеріальну шкоду потерпілому не відшкодував, на обліку в міських диспансерах не перебуває.

Пом`якшуючи провину обставини відповідно до ст. 66 КК України не встановлено.

Обтяжуючі провину обставини передбачені ст. 67 КК України - вчинення кримінального правпорушнення щодо особи похилого віку.

У відповідності до вимог ст.50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших кримінальних правопорушень.

За таких даних про особи обвинувачених, обставин скоєного кримінального правопорушення, суд вважає, що обвинуваченим ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 , необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, в розмірі передбаченому санкцією статті кримінального закону оскільки не знаходить підстав для застосування вимог ст.ст. 69,75,76 КК України.

При цьому суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених, і буде цілком відповідати тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особам винних.

Вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 9 квітня 2025 року , ОСОБА_3 , було засуджено за ст. 15 ч.3, ст. 185 ч.3, 75,76 КК України та призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з випробуванням на 1 рік .

Кримінальне правопорушення яке розглядається судом, ОСОБА_3 скоїв до винесення вказаного вироку тому суд на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, по правилам призначення покарання, застосовує принцип повного поглинання менш суворого покарання призначеного вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 9 квітня 2025 року більш суворим наново призначеним покаранням.

Запобіжний захід до обвинувачених ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 , в рамках данного кримінального провадження не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речових доказів по справі не має.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.4 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять ) років.

Строк покарання обраховувати з моменту фактичного затримання.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.4 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять ) років.

На підставі ст. 70 ч.4 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень застосував принцип поглинання менш суворого покарання призначеного вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 9 квітня 2025 року більш суворим наново призначеним покаранням та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять ) років.

Строк покарання обраховувати з моменту фактичного затримання.

У зв`язку з необранням запобіжного заходу запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Новокодацький районний суд міста Дніпра протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя - ОСОБА_1