Справа № 332/173/20
Провадження № 1-в/191/251/25
У Х В А Л А

іменем України

24 квітня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області клопотання начальника державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» про звільнення від покарання, призначеного вироком, у відповідність до чинного законодавства відносно засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Запоріжжя, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 06 грудня 2019 року за ч.2 ст.309, ч.1 ст.263, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70, ст.75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,-

В С Т А Н О В И В:

До Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання начальника державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94) про приведення вироку Заводського районного суду м.Запоріжжя від 06 грудня 2019 року відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Прокурор у судовому засіданні просив клопотання задовольнити.

Представник заявника і засуджений ОСОБА_4 надали суду письмові заяви про розгляд клопотання без їх участі.

Дослідивши матеріали подання, суд встановив наступне.

Вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 06 грудня 2019 року ОСОБА_4 було засуджено за ч.2 ст.309, ч.1 ст.263, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70, ст.75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки.

ОСОБА_4 у тому числі засуджений за вчинення незаконного заволодіння чужим майном шляхом обману (шайрайство), вчинене повторно, яке мала місце 06 червня 2019 року, вартість майна становить 915,48 грн.

На теперішній час ОСОБА_4 відбуває покарання в державній установі «Синельниківська виправна колонія (№94)».

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з п.13 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09 серпня 2024 набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон №3886-IX). Зокрема, указаним законом викладено нову редакцію статті 51 КУпАП, де частинами 1, 2 визначено, що дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки є викрадення майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації злочинів або порушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 ПКУ для відповідного року.

При цьому, підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2019 року складає 1921 грн. 00 коп. А отже, сума соціальної пільги у 2019 році становить 960 грн. 50 коп. (1921 грн. х 50% = 960 грн. 50 коп.). Отже, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розумінні ст.51 КУпАП станом на 01 січня 2019 року складає 1921 грн. 00 коп.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон №3886-IX, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі. Відповідна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року у справі №278/1566/21.

Відповідно до положень ч.2 ст.74 КК України (в ред. ЗУ № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року) особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Отже, ОСОБА_4 вчинив незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) 06 червня 2019 року, вартість майна на момент вчинення кримінального правопорушення складала 915,48 грн., тобто не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ОСОБА_4 діяння, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для звільнення засудженого від призначеного покарання за вчинення вказаного епізоду кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Також ОСОБА_4 засуджений за вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 04 березня 2020 року за ч.2 ст.309, ч.1 ст.311, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Ухвалою Заводського районного суду м.Запоріжжя від 09 вересня 2022 року звільнення від відбування покарання скасовано і ОСОБА_4 направлено для відбування покарання згідно вказаного вироку суду від 04 березня 2020 року.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.74 КК України, ст.ст.369-372, 376, 537, 539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання начальника державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» про звільнення від покарання, призначеного вироком, у відповідність до чинного законодавства відносно засудженого ОСОБА_4 задовольнити.

Негайно звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений, від призначеного покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, за вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що засуджений вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 04 березня 2020 року за ч.2 ст.309, ч.1 ст.311, ч.1 ст.70 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 06 грудня 2019 року, остаточно вважати ОСОБА_4 засудженим до покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з випробувальним терміном на 3 (три) роки на підставі ст.75 КК України.

Ухвалою Заводського районного суду м.Запоріжжя від 09 вересня 2022 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки, застосованого вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 04 березня 2020 року за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.309, ч.1 ст.311 КК України, і ОСОБА_4 направлено для відбування покарання згідно вказаного вироку суду від 04 березня 2020 року у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_4 , тобто з 24 жовтня 2022 року.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1