ЄУН № 337/1594/24
Провадження № 1-кп/337/90/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2025 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

особи, стосовно якої розглядається клопотання ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, яка має середню спеціальну освіту, не заміжньої, не працевлаштованої, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, відносно якої 31.01.2024 року ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку,

за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. 126-1 КК України

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , в період часу з 22.10.2023 року по 25.01.2024 року, знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , у ході конфліктів зі своєю матір`ю ОСОБА_6 не усвідомлюючи та не керуючи своїми діями систематично вчиняла відносно останньої психологічне насильство.

Так, ОСОБА_4 22.10.2023 року о 18:00 год., знаходячись за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 вчинила сімейний конфлікт з матір`ю ОСОБА_6 , під час якого ображала останню нецензурною лайкою, тим самим вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру. Відповідно до постанови Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16.11.2023 притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

11.11.2023 року о 16:30 год., ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані сп`яніння, вчинила домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно матері ОСОБА_6 , а саме принижувала, штовхала, хапала за руки, чим спричинила психічні страждання.

30.11.2023 року о 17:30 год., ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно матері ОСОБА_6 , а саме принижувала, погрожувала, висловлювала словесні образи.

30.11.2023 року о 22:00 год., ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , повернулася додому та вибивала вхідні двері до квартири, чим порушила вимоги винесеного тимчасового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №411667 від 30.11.2023 за всіма пунктами заборони. Відповідно до постанови Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18.12.2023 притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

06.12.2023 року о 10:00 год., ОСОБА_4 знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинивши домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_6 , не виконала термінового заборонного припису, винесеного щодо неї співробітниками Національної поліції України, та продовжувала сварку.

18.12.2023 року приблизно о 20:00 год., ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані сп`яніння, вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї матері ОСОБА_6 , а саме: нецензурно виражалася та штовхала.

21.12.2023 року приблизно о 17.16 год,, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї матері ОСОБА_6 , а саме: нецензурно виражалася, погрожувала та штовхала. Відповідно до постанови Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16.01.2024 притягнута до адміністративної відповідальності зач. 2 ст. 173-2 КУпАП.

25.01.2024 року приблизно о 10:15 годині, ОСОБА_4 , виявляючи ознаки психічного розладу у вигляді шизоафективного розладу, змішаний тип, маніоформний синдром, не усвідомлюючи та не керуючи своїми діями, перебуваючи за місцем мешкання, а саме у приміщенні кв. АДРЕСА_3 , вчинила психологічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_6 , з якою перебуває у сімейних відносинах, а саме висловлювала словесні образи, погрожувала фізичною розправою, виганяла з квартири, чим спричинила психологічний біль та страждання (сором за свою доньку, тривожність, почуття провини, розлади здоров`я, підвищене почуття страху за своє життя), емоційну залежність та відчуття погіршення якості життя.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ознаками суспільно- небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, а саме домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, просила застосувати відносно ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації останньої до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

ОСОБА_4 у судовому засіданні не згодна з клопотанням, вона матір не била, не застосовувала фізичне насильство, у них з матір`ю були конфлікти, і вона лише висловлювала словесні образи. Пояснила, що вона останні п`ять місяців з матір`ю не проживає і не конфліктує, а проживає в селі, проходить лікування. Також вказала, що вона притягувалась до адміністративної відповідальності за домашнє насильство відносно матері, та у клопотанні прокурора правильно вказані фактичні обставини стосовно вчинення нею домашнього насильства відносно матері.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні вказав, що причиною конфліктів є житло квартира у якій 1/4 частина належить ОСОБА_4 та частина належить її матері з якою неможливо проживати. Наразі ОСОБА_4 проживає окремо у селі. ОСОБА_4 фізичного насильства відносно матері не застосовувала, не являється суспільно небезпечною особою. Просить сд застосувати амбулаторне лікування.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що ОСОБА_4 є її донькою. У доньки в 1997 році був стрес, зверталися до психіатра, донька неодноразово лікувалася у лікарнях. З донькою за однією адресою проживають з грудня 2022 року. З грудня 2022 року життя потерпілої стало кошмаром. Донька її обвинувачує в тому, що вона зіпсувала їй життя. Вона потерпілу била, обливала окропом, ображала. Також донька почала вживати алкогольні напої, розбила вікна. ОСОБА_4 постійно кричить на потерпілу, штовхає її. Неодноразово викликалась поліція у 2023 році і складалися протоколи про адміністративні правопорушення. Потерпіла після конфліктів вимушено ночувала у сусідів. У січні 2024 року знову відбувся конфлікт в ході якого ОСОБА_4 ображала потерпілу нецензурною лайкою, виганяла з квартири, штовхала.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що в січні 2024 року були сварки між її сусідками ОСОБА_6 і ОСОБА_4 . Свідок чула гучні крики ОСОБА_4 , її нецензурну лайку - вона ображала свою матір. ОСОБА_6 приблизно о 10 годині прийшла до свідка щоб викликати поліцію, бо донька забрала у неї телефон. ОСОБА_6 була у дуже знервованому стані, казала, що донька її ображає і погрожує. Свідок пояснила, що з листопада 2023 року між донькою і матір`ю, які проживають разом, склалися дуже погані відносини. До 2023 року ОСОБА_4 не захоплювалась алкогольними напоями. Також пояснила, що у потерпілої бачила розбитий лоб, та їздили до лікарні де його зашивали.

Заслухавши прокурора, покази ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_7 , а також позицію захисника адвоката ОСОБА_5 , дослідивши додані до клопотання матеріали кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Згідно з ч. 4 ст. 503 КПК України примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Згідно з ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Судом досліджено висновок судово-психіатричного експерта за № 62 від 12.02.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_4 у період інкримінованих їй правопорушень виявляла та виявляє у теперішній час ознаки психічного розладу у вигляді шизоафективного розладу, змішаний тип, маніоформний синдром. Отже, вона не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на даний час вона також не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги.

Судом досліджено, та при прийнятті судового рішення надано оцінку наступним доказам:

протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.01.2024 року від ОСОБА_6 , яка заявила про застосування відносно неї з боку доньки ОСОБА_4 систематичного домашнього насильства;

постанова Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16.11.2023 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього домашнього насильства відносно матері ОСОБА_6 ;

постанова Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18.12.2023 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього домашнього насильства відносно матері ОСОБА_6 та не виконання вимог термінового заборонного припису;

постанова Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16.01.2024 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього домашнього насильства відносно матері ОСОБА_6 та не виконання вимог термінового заборонного припису;

розписки ОСОБА_4 про отримання копій постанов;

висновок психолога за результатами опитування ОСОБА_6 , відповідно до якого внаслідок дій ОСОБА_4 у ОСОБА_6 виникли психологічні біль та страждання, емоційна залежність та відчуття погіршення якості життя. Мякотіна нездатна захистити себе, потребує психологічної підтримки та допомоги.

Відповідно до довідки КНП «ОКЗ НПД» ЗОР, ОСОБА_4 у 2023 році неодноразово оглядалась лікарем наркологом, востаннє 30.11.2023 року, діагноз психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю.

Відповідно доухвали Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 31.01.2024 року, до ОСОБА_4 було застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Покази допитаних у судовому засіданні свідка ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_6 є послідовними та логічними, повністю узгоджуються між собою та відповідають змісту досліджених у судовому засіданні письмовим доказам.

Оцінюючи письмові докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку із показами свідка, потерпілої, суд вважає, що досліджені докази відповідають вимогам передбаченим ст. 85-86 КПК України, і в повному обсязі доводять причетність ОСОБА_4 до вчинення суспільно-небезпечного діяння за описаних у клопотанні обставинах.

Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, а саме домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, емоційної залежності, погіршення якості життя потерпілої особи.

Також судом встановлено, що в період вчинення суспільно-небезпечного діяння, відповідальність за яке передбачена ст. 126-1 КК України, ОСОБА_4 за своїм психічним станом не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними, що у відповідності до ч. 2 ст. 19 КК України вказує на неосудність особи та неможливість притягнення до кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

У кримінальному провадженні підтверджено вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння передбаченого ст.126-1 КК України та необхідність застосування до неї примусового заходу медичного характеру обґрунтовується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Суду не надано доказів, що ОСОБА_4 на момент судового розгляду видужала або внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в застосуванні примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами.

Згідно із ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

З урахуванням ступеня небезпечності ОСОБА_4 , наявності у висновку судово-психіатричного експерта № 62 від 12.02.2024 року необхідності госпіталізації і відсутність посилання на необхідність застосування посиленого або суворого нагляду, суд дійшов до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_4 на підставі статей 92 - 94 КК України за вчинення нею суспільно небезпечного діяння передбаченого ст. 126-1 КК України, примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався, і підстав для обрання запобіжного заходу, до набранням ухвалою законної сили, не вбачається.

Керуючись ст. 369-372, 376, 512, 513, КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000091 від 25.01.2024 року відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

До набрання ухвалою суду законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1