Справа№ 309/682/25
Провадження № 1-кп/309/44/25
У Х В А Л А

Іменем України

17 липня 2025 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря судових засідань: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру: ОСОБА_5

її законного представника: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст кримінальне провадження за клопотаннями про застосування примусових заходів медичного характеру за кримінальним провадженням №309/682/2025, провадження 1-кп/309/44/25 (№0000672) за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст.122 ч.1 КК України, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , не одруженої, не працюючої, інвалід ІІ групи, раніше не судимої -

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КК України -

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Хустського районного суду Закарпатської області знаходяться клопотання, що надіслане з Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області, яке погоджене прокурором Хустської окружної прокуратури, про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді лікування вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 07 грудня 2024 року приблизно о 05:00 годині, перебуваючи за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , розпочала сварку із співмешканцем матері - ОСОБА_7 , зайшла до спальної кімнати будинку де на ліжку спав ОСОБА_7 , та тримаючи у руках металеву коцюбу, нанесла не менше п`яти ударів по тулубу, рукам та ногам ОСОБА_7 чим спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді синців нижньої третини лівого стегна по зовнішній поверхні, правого колінного суглобу по передньо - внутрішній поверхні; саден нижньої третини правої гомілки по передній поверхні та закритого краєвого перелому латерального надвиростка лівої плечової кістки, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

За вказане кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_5 передбачена кримінальна відповідальність за ст.122 ч.1 КК України.

В ході досудового розслідування по вказаному провадженню проведено судово-психіатричну експертизу та складено відповідний висновок експерта №11 від 09.01.2025 року, з якого вбачається, що у підозрюваної ОСОБА_5 , виявлені ознаки легкої розумової відсталості, що підтверджується анамнестичними відомостями про відстеження у розумовому та фізичному розвитку від однолітків, даними динамічного спостереження у лікаря-психіатра по місцю проживання, стаціонарного лікування у психіатричному закладі, визнання її інвалідом ІІ групи по даному захворюванню, клінічними ознаками. Наявність у підозрюваної ОСОБА_5 , хронічного психічного захворювання позбавило її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними в період скоєння інкримінованого їй діяння та в теперішній час. За своїм психічним станом підозрювана ОСОБА_5 , потребує застосування примусових заходів медичного характеру, а саме надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала клопотання, вказавши, що в справі зібрано та надано суду достатньо доказів, які підтверджують скоєння ОСОБА_5 , суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КК України, просила застосувати до ОСОБА_5 , примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні погодився з обставинами викладеними в клопотанні, та просив суд задовольнити клопотання для можливості забезпечення лікування підозрюваної, яка дійсно від народження хворіє на стійке психічне захворювання, є інвалідом ІІ групи. Процесуальне рішення по вказаному клопотанню просив надіслати до Хустької лікарні, з метою забезпечення лікування ОСОБА_5 .

В судовому засіданні ОСОБА_5 в силу свого психічного стану нічого пояснити про обставини вчинення нею суспільно-небезпечного діяння не змогла, лише погоджувалася на проходження лікування.

Законний представник підозрюваної ОСОБА_5 ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що є матір`ю підозрюваної, як хворіє від народження, має статус інваліда ІІ групи, за останні роки продовжує хворіти на психічне захворювання і є неосудною. Щодо висновку експерта про необхідність призначення примусових заходів медичного характеру не заперечує, так як коли донька отримує лікування її стан трохи стабілізується і вона її слухається. Відносно обставин вказаних у клопотанні про вчинення її донькою суспільно-небезпечного діянь заперечень немає та визнає обставини вказані у цьому клопотанні. Просила задовольнити клопотання і з метою надання доньці медичної допомоги вважає за необхідне призначити їй примусові заходи медичного характеру у вигляді що зазначені у висновку експерта.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання на розгляд клопотання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, на підставі наявних у справі доказів. Просив застосувати до ОСОБА_5 примусові медичні заходи, для її лікування.

Судом досліджено надані прокурором докази, які підтверджують причетність до вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння передбаченого ст.122 ч.1 КК України, та висновок експерта №11 від 09.01.2025 року, з якого вбачається, що у підозрюваної ОСОБА_5 , виявлені ознаки легкої розумової відсталості, що підтверджується анамнестичними відомостями про відстеження у розумовому та фізичному розвитку від однолітків, даними динамічного спостереження у лікаря-психіатра по місцю проживання, стаціонарного лікування у психіатричному закладі, визнання її інвалідом ІІ групи по даному захворюванню, клінічними ознаками. Наявність у підозрюваної ОСОБА_5 , хронічного психічного захворювання позбавило її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними в період скоєння інкримінованого їй діяння та в теперішній час. За своїм психічним станом підозрювана ОСОБА_5 , потребує застосування примусових заходів медичного характеру, а саме надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність висновку лікарів-психіатрів, оскільки такий висновок складений з дотриманням процесуального порядку, компетентними особами, які наділені спеціальними знаннями в області психіатрії.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду клопотань прокурора підтверджено факти та обставини вчинення ОСОБА_5 , суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягла за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке що спричинило тривалий розлад здоров`я.

За приписами ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

В силу ст.513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до вимог ч.1 ст.94 КК України, залежно від характеру, тяжкості захворювання та тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічнохворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом, або ж, не застосовувати їх та передати психічнохворого на піклування родичам.

За роз`ясненнями, що містяться у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування" від 03.06.2005 р. слідує, що для визначення, відповідно до ч.ч.3-5 ст. 94 КК України типу психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру, вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічнохворого для себе або інших осіб (ч.1ст.94 КК України) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічнохворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

Обираючи вид примусових заходів медичного характеру, суд бере до уваги характер та тяжкість захворювання ОСОБА_5 , тяжкість та обставини вчиненого нею суспільно-небезпечного діяння, а також висновки судово-психіатричних експертиз, відповідно до яких ОСОБА_5 , за своїм психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Питання речового доказу слід вирішувати у відповідності до положень визначених у ст. 100 КПК України. Заходи забезпечення та запобіжні заходи у даному провадженні не застосовувалися.

Керуючись ст.ст.92,93,94 КК України, 292,503,512,513 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні №0000672 внесеному до ЄРДР від 09.12.2024 р. за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст.122 ч.1 КК України щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення за ст.122 ч.1 КК України задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення за ст.122 ч.1 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Речовий доказ у справі зазначений в постанові слідчого від 09.12.2024 р. металеву кочергу знищити.

Ухвалу може бути оскаржено протягом 30 діб з моменту її проголошення до апеляційного суду Закарпатської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_1