Справа № 638/6821/25
Провадження № 1-в/638/459/25
УХВАЛА

Іменем України

19 травня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання начальника ДУ «Олексіївської виправної колонії (№25)» ОСОБА_5 , про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року відносно засудженого ОСОБА_4 ,

встановив:

До Шевченківського районного суду м. Харкова надійшло клопотання начальника ДУ «Олексіївської виправної колонії (№25)» ОСОБА_5 , про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року відносно засудженого ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовано тим, що у державній установі «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» відбуває міру покарання засуджений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 03 листопада 2021 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71, 72 КК України шляхом часткового поглинення менш суворого покарання за вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 серпня 2021 року, яким ОСОБА_4 був засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк встановлено на 1 рік, більш суворим покаранням, остаточно до відбуття 4 роки 1 місяць позбавлення волі.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 червня 2022 року виправлено описку у вироку Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03 листопада 2021 року, а саме: вважати вірним із застосуванням ст. 71, 72 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання згідно вироку Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 серпня 2021 року, яким ОСОБА_4 був засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк встановлено на 1 рік, і призначити остаточне покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі.

Початок строку: 29 вересня 2021 року. Кінець строку: 29 жовтня 2025 року.

Відповідно до мотивувальної частини вироку від 10 серпня 2021 року Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, а саме 1 епізод - 15.02.2021 на суму 370 грн. 90 коп.

Відповідно до положення ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-IX) особа піддається адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян у частині злочинів або кваліфікації правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги визначеної підпунктом 169.1.1 розділу ту Податкового кодексу України, у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно, станом на 01.01.2021, становить 2 270 грн.

Таким чином дії ОСОБА_4 за вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 серпня 2021 року слід кваліфікувати за ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як дрібне викрадення чужого майна.

У зв`язку з чим, установа виконання покарань просить привести вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 серпня 2021 року відносно ОСОБА_4 у відповідність до положень ЗУ №3886-IX від 18.07.2024, ст. 74 КК України.

Засуджений у судовому засіданні подання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор у задоволенні клопотання засудженого не заперечував.

Представник установи виконання покарань до суду не з`явився, повідомлений належним чином.

Суд дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 серпня 2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, іспитовий строк встановлено 1 (один) рік. Відповідно до ч. 1, ст. 76 КК України на засудженого покладені обов`язки до закінчення іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Відповідно до вказаного вироку, ОСОБА_4 02.08.2022 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, при цьому завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму 370,90 грн.

За вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03 листопада 2021 року затверджено угоду від 30.09.2021 року по кримінальному провадженню №0000547 від 01.09.2021 про визнання винуватості, укладену між прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 . ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 186 КК України та призначено йому узгоджене покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, із застосуванням ст.ст. 71, 72 КК України приєднано 1 рік обмеження волі згідно вироку Миргородського міськрайонного суду від 10.08.2021 та шляхом часткового поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 червня 2022 року виправлено описку у вироку Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03 листопада 2021 року, а саме: вважати вірним із застосуванням ст. 71, 72 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання згідно вироку Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 серпня 2021 року, яким ОСОБА_4 був засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк встановлено на 1 рік, і призначити остаточне покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі.

Згідно положень ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня - 2270 гривень, з 1 липня - 2379 гривень, з 1 грудня - 2481 гривня.

Таким чином два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 2021 рік з 1 січня - 2270 гривень, з 1 липня - 2379 гривень, з 1 грудня - 2481 гривня.

Кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У зв`язку з чим, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а також за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення..

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті4КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_4 за вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 серпня 2021 року за вчинення злочинної діяльності завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, станом на день скоєння крадіжки майна, тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час, суд дійшов висновку про необхідність приведення казаного вироку у відповідність до вимог зазначеного Закону, звільнивши засудженого від призначеного покарання на підставі ч.2 ст. 74 КК України.

Разом з тим, зважаючи на те, що ОСОБА_4 звільняється від покарання за вищевказаним вироком, посилання на приписи ст. 71, 72 КК України у вироку Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03 листопада 2021 року щодо часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 серпня 2021 року та остаточного визначення покарання, - виключається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України суд,-

ухвалив:

Клопотання начальника ДУ «Олексіївської виправної колонії (№25)» ОСОБА_5 , про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року відносно засудженого ОСОБА_4 - задовольнити.

Привести вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 серпня 2021 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року, звільнивши на підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного за вказаним вироком, у зв`язку із усуненням караності вчиненого ним діяння, за вчинення якого його було засуджено.

Виключити з вироку Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03 листопада 2021 року посилання на приписи ст. 71, 72 КК України щодо часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 серпня 2021 року та остаточного визначення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03 листопада 2021 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу суду протягом 7 діб з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Харкова.

Суддя ОСОБА_1