Житомирський апеляційний суд
Справа №295/4558/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/280/25
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали судового провадження №295/4558/25 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 02.04.2025,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 . Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення застави. Строк дії ухвали встановлено до 25.05.2025.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, звертає увагу, що підозрюваний має постійне місце проживання та військової служби, де позитивно характеризується, є учасником бойових дій, під час досудового слідства не надав жодних підстав вважати можливим, що він будь-яким чином буде ухилятися від суду, від виконання процесуальних обов`язків, впливати на свідків, а тим більше вчиняти нові злочини. Крім того ОСОБА_8 раніше ніколи несудимий (в тому числі знятих та погашених судимостей не має), має постійне місце реєстрації, до затримання працював неофіційно, має на утриманні двох дітей, стосовно нього немає будь- яких інших кримінальних проваджень чи судових справ. Наголошує, що ОСОБА_8 не вчиняв умисного вбивства чи будь-яких інших дій щодо потерпілого, при цьому, в додатках до клопотання про обрання запобіжного заходу відсутні будь-які докази вчинення умисного вбивства, не встановлено причину смерті потерпілого, жодний із допитаних свідків не підтвердив вину ОСОБА_8 і фактично все обвинувачення ґрунтується лише на припущеннях сторони обвинувачення. Вважає, що наразі відсутні будь-які виняткові обставини обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи здатні в повній мірі забезпечити належну поведінку останнього. Рахує, що жодного конкретного ризику щодо ОСОБА_8 ні стороною обвинувачення, ні судом не було вказано.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.

Норми ст.177 КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу, дотримався вимог ст.ст.132, 176-178, 183, 194 КПК України.

В свою чергу, як убачається з матеріалів судового провадження №295/4558/25, в провадженні СВ ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000131 від 01.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України.

Згідно змісту клопотання, досудовим розслідування встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 №205 від 25.10.2022 молодшого сержанта ОСОБА_11 призначено на посаду стрільця-зенітника зенітного ракетного взводу 2 аеромобільного батальйону ВОС-104916 Д військової частини НОМЕР_1 , цього ж дня зараховано до списків особового складу вказаної військової частини на всі види забезпечення, ОСОБА_11 посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Перебуваючи на посаді стрільця-зенітника зенітного ракетного взводу 2 аеромобільного батальйону ВОС-104916 Д військової частини НОМЕР_1 , молодший сержант ОСОБА_11 30.03.2025 близько 22 год. 30 хв. разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_12 з метою перевірки наявності особового складу прибули до одного з наметів для проживання військослужбовців, який розміщений у лісі на територій військового містечка та дислокації особового складу військової частини НОМЕР_1 поблизу АДРЕСА_1 , де побачили ОСОБА_13 , який сидів на ліжку та вживав алкогольні напої.

ОСОБА_8 у цей же день, час та місці підійшов до ОСОБА_13 та умисно наніс кулаком близько трьох ударів по голові останнього, після чого ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вийшли з палатки, а ОСОБА_13 вийшов слідом за ними.

30.03.2025 близько 22 год. 40 хв ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , перебуваючи біля вищевказаної палатки, що розташована за зазначеною вище адресою, помістили ОСОБА_13 у автомобіль марки «LEND ROVER» моделі «DISCOVERY», н.з. НОМЕР_2 , після чого покликали ОСОБА_14 , який не був обізнаний в злочинних діях останніх, якому вказали їхати разом з ними, та останній сів до вищевказаного автомобіля.

В подальшому, 30.03.2025 близько 23 год. ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , а також ОСОБА_14 , який не був обізнаний в злочинних діях останніх, приїхали на ділянку місцевості, що розташована на березі річки «Тетерів» поблизу с. Тригіря, Житомирського району Житомирської області, де наказали ОСОБА_13 вийти з вищевказаного автомобіля.

В цей час ОСОБА_13 вийшов з салону автомобіля марки «LEND ROVER» моделі «DISCOVERY», н.з. НОМЕР_2 та почав втікати, однак впав на траву, після чого до останнього підбігли ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та, застосовуючи фізичну силу, за попередньою змовою групою осіб, умисно нанесли численну кількість ударів по голові, тулубу, грудній клітині та ногам, спричинивши при цьому тілесні ушкодження у вигляді тупої поєднано: травми тіла.

В подальшому ОСОБА_11 затягнув ОСОБА_13 до річки, тричі занурив голову останнього у воду, після чого, тримаючи потерпілого за одяг, разом з ОСОБА_8 витягнули останнього на берег та попідруки повели до автомобіля марки «LEND ROVER» моделі «DISCOVERY», н.з. НОМЕР_2 , куди помістили ОСОБА_13 та поїхали до наметового містечка дислокації військової частини НОМЕР_3 , що у АДРЕСА_1 .

01.04.2025 близько 00 год. 30 хв. ОСОБА_11 та ОСОБА_8 вигрузили з вищевказаного автомобіля ОСОБА_13 та завели до його палатки, поклавши останнього на ліжко, а самі разом з ОСОБА_12 з місця вчинення злочину втекли.

Від отриманих тілесних ушкоджень у вигляді тупої поєднаної травми тіла ОСОБА_13 помер.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, яке кваліфікується як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

01.04.2025 о 20 год. 00 хв. ОСОБА_8 затримано в порядку, передбаченому ст.208 КПК України.

01.04.2025 ОСОБА_8 в порядку ст. 278 КПК України вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України.

01.04.2025 слідчий СВ ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 звернувся до відповідного слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 . За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При цьому, на думку апеляційного суду, клопотання слідчого (з доданими до нього матеріалами) є відповідним вимогам ст.184 КПК України, містить всі визначені кримінальним процесуальним кодексом відомості та обставини, які враховуються при обранні міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Істотних порушень вимог КПК України в цій частині не встановлено.

У відповідності до матеріалів судового провадження №295/4558/25, прийняте рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах провадження доказів обґрунтованості підозри вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, та наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).

Наявні у провадженні докази, як вважає апеляційний суд, переконливо вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про обрання запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг би вчинити вище зазначене кримінальне правопорушення.

При цьому, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

При цьому, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, апеляційний суд вважає, що сукупність доказів, які були долучені до клопотання прокурора, на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_8 , і є достатніми для обрання підозрюваному запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Таким чином, апеляційні посилання сторони захисту на недовідність вини підозрюваного в інкримінованих діях за відсутності належних доказів, на даний час є явно передчасними. Апеляційний суд звертає увагу, що формальні посилання сторони захисту, за відсутності належних доказів в обґрунтування своїх вимог в цій частині, жодним чином не спростовують докази органу досудового розслідування в обґрунтування висунутої підозри.

В свою чергу, як вважає суд апеляційної інстанції, матеріали провадження об`єктивно вказують на наявність ризиків можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, як і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зокрема, на думку апеляційного суду при обранні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею належно враховано тяжкість кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_8 , фактичні обставини його вчинення, наслідки (тяжкі), суспільну небезпеку, тощо.

Крім того, як убачається з матеріалів провадження, інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене п.12 ч.2 ст.115 КК України, згідно з положеннями ст.12 КК України, є особливо тяжким, санкція якого передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або до довічного позбавлення волі.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, тому апеляційний суд погоджується з тим, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного ОСОБА_8 , переховуватися від органу досудового розслідування чи суду.

В даному випадку слід взяти до уваги і фактичні обставини інкримінованих дій, їх наслідки, об`єктивну значну суспільну небезпечність інкримінованого, що на думку апеляційного суду, підсилює вище зазначений процесуальний ризик.

Також, апеляційний суд погоджується і з наявністю процесуального ризику вчинення підозрюваним спроб протиправного впливу на відповідних учасників кримінального провадження будь яким шляхом для зміни, відмови від показів останніх, з урахуванням того факту? що свідки проходять військову службу в одній військовій частині з підозрюваним. Також, слід врахувати і стадію досудового розслідування у цьому провадженні, яка потребує з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення.

Суд апеляційної інстанції також вважає, що є доведеним ризик того, що ОСОБА_8 може перешкоджати провадженню іншим чином, правопорушення, з огляду на характер та фактичні обставини інкримінованого кримінального правопорушення, послідовність та системність дій при його вчиненні, як і активну роль підозрюваного у цих злочинних діях. Слід взяти до уваги і те, що місце реєстрації та проживання підозрюваного, це інша область України, що також підсилює цей ризик.

Апеляційні посилання сторони захисту на не доведеність таких ризиків є об`єктивно безпідставними. В даному випадку, апеляційні посилання сторони захисту на ті факти, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання та військової служби, за яким позитивно характеризується, є учасником бойових дій, раніше не судимий, має на утриманні дитину, неофіційно працював, на даному етапі досудового розслідування не можуть бути безумовними обставинами, які зводять до об`єктивного мінімуму вище зазначених процесуальних ризиків.

Крім того, не залишено поза увагою слідчого судді і дані характеризуючі особу підозрюваного, зокрема, те, що останній, як зазначалась вище: неодружений, має на утриманні дитину, за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, відповідно вік та стан здоров`я.

На думку апеляційного суду, самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосований винятковий запобіжний захід як тримання під вартою.

Як вважає апеляційний суд, в даному випадку, слідчим суддею правильно встановлено доведеність органом досудового розслідування, процесуальних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Докази, які містяться в матеріалах судового провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками, конкретними обставинами провадження та з урахуванням особи підозрюваного, переконливо виключає можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що з огляду на встановлені в рамках даного кримінального провадження ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які об`єктивно існують, підозру останнього у вчиненні кримінального правопорушення, а також завдання даного кримінального провадження, які зводяться, в тому числі, до притягнення винної особи до кримінальної відповідальності, тому обрання запобіжного заходу підозрюваному у виді тримання під вартою, забезпечить та гарантуватиме належну процесуальну поведінку та буде сприяти забезпеченню досягнення завдань даного кримінального провадження на цій стадії.

В свою чергу, гарантії підозрюваного (в суді апеляційної інстанції) дотримуватись належної процесуальної поведінки при зміні запобіжного заходу, не доводять по-за розумним сумнівом дотримання останнім відповідної сталої процесуальної поведінки, в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На момент апеляційної перевірки матеріалів провадження, вказаний запобіжний захід є необхідним у зазначеному кримінальному провадженні, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування.

Істотних порушень кримінального процесуального закону в частині визначення міри запобіжного заходу, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Отже, істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

За вказаних обставин, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 02.04.2025, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 25.05.2025, без визначення застави, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :