Провадження № 1-кп/161/1143/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 25 липня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000116 від 02.05.2025, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с.Рибаківка Березанського району Миколаївської області, зареєстрований у АДРЕСА_1 та проживає у АДРЕСА_2 , освіта середня, не працює, неодружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, є особою з інвалідністю ІІ групи, несудимий,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В

Обвинувачений ОСОБА_3 01 травня 2025 року близько 14 години 30 хвилин, перебуваючи на автодорозі Т0303 у селі Промінь Луцького району Волинської області, діючи умисно, усвідомлюючи кримінальну протиправність своїх дій, з метою заподіяння фізичного болю іншій людині, під час конфлікту, що виник на ґрунті тривалих неприязних відносин, розпилив балончик з речовиною дратівливої дії в очі потерпілому ОСОБА_6 , чим завдав йому фізичного болю, при цьому не спричинивши тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 інкримінується вчинення інших насильницьких дій, які спричинили фізичний біль і не спричинили тілесних ушкоджень, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України.

Окрім цього, він же, 02 травня 2025 року близько 12 години 45 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на прилеглій території домоволодіння АДРЕСА_3 , діючи умисно, з метою завданні іншій людині фізичного болю, усвідомлюючи кримінальну протиправність своїх дій, під час конфлікту, що виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із колишньою дружиною ОСОБА_7 (у розумінні п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»), умисно наніс удар кулаком правої руки в ділянку правого передпліччя, після чого умисно розпилив балончик з речовиною дратівливої дії у бік потерпілої, а також завдав удар долонею руки в потилицю та удар кулаком правої руки в ділянку спини потерпілої, чим завдав фізичного болю, при цьому не спричинивши тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 інкримінується завдання побоїв і вчинення інших насильницьких дій, які спричинили фізичний біль і не спричинили тілесних ушкоджень, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому кримінальному проступку, передбаченому ч.1 ст.126 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно розпилив балончик в очі потерпілому ОСОБА_6 та наніс удар кулаком правої руки і розпилив балончик у бік потерпілої ОСОБА_7 . Просив суворо його не карати, та призначити штраф.

Допитаний безпосередньо в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 підтвердив факт розпилення обвинуваченим балончику з речовиною дратівливої дії у його бік, наполягав на призначенні суворого покарання.

Допитана безпосередньо в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 підтвердила факт нанесення обвинуваченим удару кулаком та розпилення у її сторону балончику з речовиною дратівливої дії, наполягала на призначенні суворого покарання.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися в завданні побоїв і вчиненні інших насильницьких дій, які спричинили фізичний біль і не спричинили тілесних ушкоджень, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.126 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального проступку, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінального проступку, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки така обставина підтверджена у судовому засіданні.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя, вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість, має постійне місце проживання, даних про негативну характеристику немає, на обліку в психіатра чи нарколога не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального проступку, наявність як пом`якшуючої, так і обтяжуючих обставин покарання, позицію всіх учасників судового розгляду щодо міри покарання, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді штрафу в максимальному розмірі.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення покарання у виді виправних робіт, суд не вбачає, з огляду на особу обвинуваченого, який не працює. При цьому в суду відсутні законні підстави для призначення покарання у виді громадських робіт, з огляду на положення ч.3 ст.56 КК України, оскільки обвинувачений є особою з інвалідністю ІІ групи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий