Провадження № 1-в/761/163/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві клопотання фахівця Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку щодо:

ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Грузія, громадянина Республіки Грузія, без визначеного місця реєстрації на території України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 03 вересня 2021 року за ч. 1 ст. 185 КК України до громадських робіт строком на 200 годин,

в с т а н о в и в:

20 березня 2025 року фахівець Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області ОСОБА_6 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням відносно засудженого вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 03 вересня 2021 року ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Клопотання мотивоване тим, що 01 грудня 2021 року на адресу відділу на виконання надійшов вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 03 вересня 2021 року щодо ОСОБА_4 , який був прийнятий до виконання. 01 грудня 2021 року та 20 грудня 2021 року за адресою проживання засудженого було надіслано виклик, на який останній не з`явився. 24 грудня 2021 року цивільна дружина засудженого ОСОБА_4 - ОСОБА_8 повідомила, що останній знаходиться у м. Варшава. У подальшому, в телефонній розмові ОСОБА_8 повідомляла фахівця відділу про те, що вони з чоловіком проживають у місті Варшава, та неможливості повідомити терміну перебування за кордоном. Розшукові заходи з метою з`ясування місця проживання засудженого виявились безрезультатними. Станом на 13 березня 2025 року засуджений ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт не відбув, оскільки відповідно до повідомлення Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України з 06 серпня 2022 року виїхав за межі України та відповідно до наявних матеріалів перебуває у м. Варшава.

На підставі вищевикладеного, фахівець Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області просить вирішити питання про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання вироку Шевченківського районного суду міста Києва від 03 вересня 2021 року.

Прокурор ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності. Не заперечував проти задоволення клопотання.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Представник органу пробації у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за ого відсутності, клопотання підтримав.

Дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, зокрема про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 539 КПК клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених, зокрема пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

З клопотання встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 03 вересня 2021 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Вирок набрав чинності у встановленому законом порядку.

Згідно статті 152 КВК України підставами звільнення від відбування покарання є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

Згідно вимог ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Громадські роботи, відповідно ст. 56 КК України, є менш суворим видом покарання ніж обмеження волі.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; 3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Згідно частини 3 статті 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності подвоюються.

Відповідно до частини 4 статті 80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.

Як зазначено вище, вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 03 вересня 2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Вирок відносно ОСОБА_4 набрав законної сили 05 жовтня 2021 року.

Таким чином, відповідно до положень ст. 80 КК України строк давності виконання обвинувального вироку закінчився 05 жовтня 2023 року.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в діях обвинуваченого ухилення від виконання вироку суду, суд виходив з наступного.

Ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, відповідно до ч. 2 ст. 389 КК України, є кримінальним правопорушенням.

Відомостей щодо притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 КК України (ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт), матеріали провадження не містять та суду не надані.

Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дії або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

Тобто факт невиконання засудженим покарання у виді громадських робіт сам по собі не свідчить про ухилення від відбування цього покарання.

Відповідно до частини 1 статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові ВСУ № 5-324кс15 від 24.12.2015.

У справі «Грабчук проти України» Європейський Суд зазначає, що «презумпція невинуватості порушена, якщо посадова особа висловлює думку про винність особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, коли цього не було доведено відповідно до закону».

Момент, з якого особа вважається винуватою, є саме той час, коли вина особи доведена в законному порядку, тому альтернативна процедура встановлення винуватості особи є неприпустимою.

Отже, в матеріалах провадження відсутні дані про умисне ухилення засудженим ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного вироком, а відтак, відсутні підстави для зупинення перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування частини третьої статті 80 КК України, висновки суду з цього приводу не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимоги філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київської області від 23 травня 2025 року відомості про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності відсутні.

Відтак, враховуючи вищевказані обставини, а саме те, що строк давності виконання обвинувального вироку закінчився, до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 не притягався, факт ухилення від виконання вироку суду не доведено, суд вважає, що наявні підстави для звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку зі спливом строку давності виконання обвинувального вироку.

Керуючись ст. 80 КК України, ст.ст. 537,539 КПК України, ст.ст. 152,165,166 КВК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання фахівця Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку щодо ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Грузія, громадянина Республіки Грузія, без визначеного місця реєстрації на території України, засудженого вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 03 вересня 2021 року за ч. 1 ст. 185 КК України до громадських робіт строком на 200 годин, задовольнити.

ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 03 вересня 2021 року, звільнити у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя ОСОБА_1