ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/676/25 Номер провадження 11-сс/814/331/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

скаржника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою з доповненнями ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 24 березня 2025 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, щодо невнесення відомостей до ЄРДР.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що заява за своїм змістом і суттю не є повідомленням про злочини, оскільки не містять конкретних та достатніх даних про можливе вчинення особами кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 356, 364, 367 КК України, тобто сукупність обов`язкових ознак конкретного злочину, які дозволяють відмежовувати таке діяння від інших правопорушень.

З рішенням не погодився ОСОБА_6 та подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою його скаргу задовольнити та зобов`язати керівника або іншу особу ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування за заявою потерпілого, заявника ОСОБА_6 з додатками від 26 грудня 2024 року.

Вказує, що ухвала слідчого судді є припущенням, яке не грунтується на фактичних даних.

Зауважує, що слідчий суддя надала оцінку заяві про вчинення кримінального правопорушення від 26.12.2024 року та стверджує, що вона не відповідає вимогам п.4 ч.5 ст.214 КПК України, хоча вона її в судовому засіданні не досліджувала.

Прокурор ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час апеляційного розгляду, у судове засідання апеляційного суду не з`явився, попередньо надавши клопотання про здійснення провадження за його відсутності.

Положеннями ч. 4 ст. 405 КПК України передбачено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження, які судом були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення скаржника ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду прийшла до такого висновку.

Положення частини третьої статті 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17 червня 2020 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Відповідно до частини 4 цієї статті Кодексу, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

З матеріалів справи вбачається, що 26.12.2024 ОСОБА_6 звернувся до голови НАЗК зі скаргою, в якій просив винести «згідно чинного законодавства законне рішення за … скаргою відносно невідомих осіб Національної поліції України, які порушили вимоги Закону та не повідомили … про розгляд ними звернення, яке було направлено їм керівником Управління документообігу та контролю ОСОБА_8 від 11.12.2024 року, а також відносно Лозівського міського голови Харківської області ОСОБА_9 , керуючою справами виконавчого комітету міської ради ОСОБА_10 , працівників поліції Лозівського РВП ГУНП в Харківській області: Т.в.о начальника слідчого відділу полковника поліції ОСОБА_11 та його підлеглих в особі ст. слідчих: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інших, так як в їх діях та бездіяльності вбачаються ознаки корупції, зловживання посадою та владою, що є неприпустимо».

Вказана скарга ОСОБА_6 від 26.12.2024 року, яка надійшла до Державного бюро розслідувань з НАЗК листом від 07.01.2025 року за № 92-01/1223-25, направлена до ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві (а.с. 10-11), однак відповідні відомості до ЄРДР за скаргою ОСОБА_6 не були внесені.

20 січня 2025 року ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави із скаргою на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві щодо невнесення відомостей до ЄРДР, в якій вказує, що 14.01.2025 ним було отримано лист за підписом начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності ДБР ОСОБА_14 , з якого вбачається, що ДБР розглянуло скаргу ОСОБА_6 від 26.12.2024 щодо можливих протиправних дій службових осіб Національної поліції України, а також з інших питань та направило вказану скаргу за належністю для розгляду в межах чинного законодавства до ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві та при цьому відомості не були внесені, тому просить зобов`язати начальника СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, або іншу уповноважену особу внести відомості до ЄРДР за його заявою від 26.12.2024 та розпочати досудове розслідування.

Слідчий суддя відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_6 і з вказаним рішенням погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР. При цьому реальність конкретної події злочину має визначатись наявністю об`єктивних даних, що свідчать про ознаки об`єктивної сторони злочину, тобто даних про наявність суспільно небезпечного діяння для злочинів з формальним складом та, додатково, даних про наслідки для злочинів з матеріальним складом.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 року відмітив, що КПК передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Так, відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2019 року в справі № 818/15/18 зауважила, що у межах процедури за правилами п.1 ч.1ст. 303 КПК слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР, а тому, у розрізі такої думки Великої Палати Верховного Суду, слідчий суддя повинен з`ясувати наведені обставини судом касаційної інстанції, як такі, що підлягають установленню, у обсязі наявних та поданих до суду доказів, на час розгляду скарги.

Слідчий суддя, оцінивши обставини справи, прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що підстав для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, викладених у скарзі ОСОБА_6 відсутні, оскільки вона не містить фактичних обставин та достатніх даних на підтвердження вчинення вказаних кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 356, 364, 367 КК України.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя місцевого суду повно і об`єктивно дослідив матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.

Істотного порушення норм кримінального процесуального закону чи неправильного застосування норм матеріального права, які б слугували підставою для скасування оскаржуваної ухвали, апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин колегія судів апеляційну скаргу з доповненнями ОСОБА_6 залишає без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407,422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу з доповненнями ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 24 березня 2025 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4