Справа№ 953/8079/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2025 р.

Київський районний суд міста Харкова в складі:

судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 23 Київського районного суду міста Харкова кримінальне провадження, внесене 13.07.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001100, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харків, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Історія провадження

1.1. 03.09.2024 до Київського районного суду м. Харкова з Київської окружної прокуратури м. Харкова надійшов для розгляду обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному 13.07.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001100 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

1.2. Суд, керуючись положеннями ст. 314, 316 КПК України, ухвалами призначив на підставі вказаного обвинувального акта підготовче судове засідання, а потім судовий розгляд.

1.3. 27.06.2025 до суду від прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_7 надійшов обвинувальний акт, затверджений першим заступником керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_8 , зі зміненим обвинуваченням, відповідно до змісту якого ОСОБА_4 інкриміновано вчинення особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

1.4. На виконання вимог ч. 2 ст. 338 КПК України обвинувальний акт долучено до матеріалів кримінального провадження, а його копії вручено обвинуваченому, його захиснику та потерпілому. Суд відповідно до ч. 4 ст. 338 КПК України роз`яснив обвинуваченому, що він буде захищатися в судовому засіданні від нового обвинувачення, після чого відкладав розгляд до 08.07.2025 (не менше ніж на сім днів) для надання обвинуваченому,його захиснику можливості підготуватися до захисту проти нового обвинувачення.

1.5. 08.07.2025 у судовому засіданні суд роз`яснив обвинуваченому, що санкція ч. 3 ст. 289 КПК України (нове обвинувачення) передбачає покарання від восьми до дванадцяти років та можливість розгляду такого провадження у складі трьох суддів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 31 КПК України за клопотанням обвинуваченого.

Обвинувачений у судовому засідання заявив, що бажає щоб кримінальне провадження розглядалось суддею одноособово, про що вчинив відповідну заяву, яка долучена до матеріалів кримінального провадження. Захисник підтримав позицію обвинуваченого. А тому суд, враховуючи позицію обвинуваченого, дійшов висновку про продовження розгляду кримінального провадження суддею одноособово.

У судовому засіданні сторона захисту зазначила, що вважає за доцільне допитати потерпілого та обвинуваченого. Обвинувачений заявив клопотання заявив клопотання про виклик експерта в судове засідання. Також захисник зазначив, що ним буде підготовлено клопотання про проведення слідчого експерименту. Прокурор заперечив проти клопотання про виклик експерта.

Суд задовольнив клопотання обвинуваченого про виклик експерта, вирішив повторно допитати потерпілого та обвинуваченого, оскільки на цьому наполягала сторона захисту, інші докази були дослідженні судом і про їх повторно дослідження учасники не клопотали. Суд оголосив перерву у судовому засіданні.

1.6. 22.07.2025 у судове засідання з`явився експерт, якого було допитано у судовому засіданні і за клопотанням сторони захисту було оголошено перерву для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

1.7. 25.07.2025 захисник заявив клопотання про надання судового доручення в порядку ст. 333 КПК України слідчому управлінню відділу Харківського РУП № 1 ГУПН в Харківській області провести певні слідчі (розшукові) дії, а саме, слідчий експеримент для уточнення показів обвинуваченого щодо обставин події, які відбулись 12.07.2024.

Суд ухвалою від 25.07.2025у задоволенні клопотання сторони захисту про проведення слідчого експерименту відмовив з огляду на те, що метою такого клопотання є заперечення обвинуваченим кількості нанесених потерпілому ударів та їх характеру (наносив удари тільки руками, не бив ногами), тобто указане клопотання є за своїм змістом запереченням кількості та характеру ударів, які можуть бути надані стороною захисту під час допиту; обвинувачений і його захисник (був залучений на стадії досудового слідства) не заявляли клопотання про проведення відповідного слідчого експерименту під час досудового слідства; клопотання не містить посилання на конкретні дані, які вказували б на необхідність перевірки обставин 12.07.2024, які до того ж були предметом експертного дослідження.

За клопотанням сторони захисту у судовому засіданні було оголошено перерву перед судовими дебатами.

2. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

2.1. 12.07.2024 о 23 год. 00 хв. ОСОБА_4 , маючи умисел спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме легковим автомобілем Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, 2008 року випуску, який належить ОСОБА_9 на праві свідоцтва про реєстрації транспортного засобу НОМЕР_2 та фактично володіє ОСОБА_6 з відміткою про право керування, та маючи на меті використати вказаний транспортний засіб за призначенням, перебуваючи в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання поєднавши з насильством, що є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_4 наніс декілька ударів кулаками рук по обличчю, від яких ОСОБА_6 впав на підлогу, після чого ОСОБА_4 продовжив наносити удари ногами по грудній клітці та по ребрам ОСОБА_6 . Відповідно до висновку експерта № 09-1182/2024 від 26.08.2024 КЗОЗ Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи ДОХ ХОДА в наслідок нанесених ОСОБА_4 ударів ніг ОСОБА_6 отримав закриту тупу травму грудної клітини у вигляді переломів ребер, яка відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, після чого ОСОБА_4 заволодів ключами від замку запалювання Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 які були у ОСОБА_6 .

О 23 год. 15 хв. 12.07.2024 ОСОБА_4 перебуваючи на вулиці біля під`їзду № 5 по вул. Наталії Ужвій, буд. 86 діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору та за допомогою раніше отриманих ключів відчинив водійські двері, сів за кермо вказаного автомобіля, завів двигун зазначеного транспортного засобу та покинув на ньому місце вчинення злочину, обернувши транспортний засіб на свою користь та розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд. Згідно з висновком судового експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/121-24/20813-АВ від 25.07.2024 ринкова вартість Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 на момент злочину складає 123 870 грн 00 коп.

Надалі ОСОБА_4 поїхав на вказаному транспортному засобі до с. Хорошеве Харківського району Харківської області де залишив його у дворі домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 .

2.2. Указаними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 3 ст. 289 КК України незаконне заволодінні транспортним засобом, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

3. Стаття (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

3.1. Відповідно до частини третьої статті 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинені організованою групою або поєднані з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або якщо предметом незаконного заволодіння є транспортний засіб, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, - караються позбавленням волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

3.2. Під незаконним заволодінням транспортним засобом (ст. 289 КК України) слід розуміти умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства або погроз.

Цей злочин визнається закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна чи буксирування, а якщо заволодіння відбувається під час руху транспортного засобу, - з моменту встановлення контролю над ним (постанова Верховного Суду від 03.12.2020 у справі № 225/5455/19).

3.3. Згідно з приміткою до ст. 289 КК незаконне заволодіння транспортним засобом це протиправне вилучення транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі, вчинене умисно, з будь-якою метою та будь-яким способом. До кваліфікуючих ознак ч. 3 ст. 289 КК відповідно до диспозиції цієї статті належить, у тому числі, заволодіння транспортним засобом, поєднане з насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, у тому числі під час незаконного заволодіння транспортним засобом, слід розуміти заподіяння їй легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжкого тілесного ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння (насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, здушення шиї, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо) (постанова Верховного Суду від 08.08.2019 у справі № 644/7312/13к).

4. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

4.1. Позиції сторін захисту та обвинувачення.

4.1.1. Прокурор у судовому засіданні вважав, що в судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 289 КК України вчинено останнім, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винним та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією майна. При цьому при наданні оцінки доказам, прокурор просив урахувати, що зібрані під час досудового розслідування докази є достатніми саме для доведення винуватості ОСОБА_4 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 289 КК України, зокрема в незаконному заволодінні транспортним засобом, поєднаним з насильством, що є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Зокрема, на думку прокурора, достеменно встановлено, що ОСОБА_4 відібрав ключі від автомобіля всупереч волі потерпілого, а отже у ОСОБА_4 був умисел саме на незаконне заволодіння транспортним засобом, яке поєднано з насильством, що є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Просив урахувати, що надані ним та зібрані під час досудового розслідування докази є належними, достовірними та допустимими, незважаючи на позицію сторони захисту.

4.1.2. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 289 КК України не визнав, заперечував щодо висунутого обвинувачення, оскільки вважав, що зібрані під час досудового розслідування не доводять факту вчинення правопорушення, у зв`язку з чим, просить суд його виправдати. При цьому погодився надати суду показання.

4.1.3. Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав позицію обвинуваченого щодо невизнання винуватості, а тому просив суд ухвалити виправдувальний вирок через недоведеність пред`явленого обвинувачення. Проти задоволення цивільного позову захисник заперечував з підстав його недоведеності. Обвинувачений підтримав позицію захисника.

При цьому захисник ОСОБА_5 , в обґрунтування правової позиції, посилався на те, що ОСОБА_4 стороною обвинувачення не надано беззаперечних доказів вчинення правопорушення, зокрема заволодіння його підзахисним транспортним засобом, а показання потерпілого є, на його думкою, наслідком образи на обвинуваченого.

4.1.4. Потерпілий ОСОБА_6 підтримав вимогу прокурора. Також потерпілий просив задовольнити його цивільний позов та стягнути в якості матеріальної шкоди 212 860,90 грн, моральної шкоди 200 000 грн та 5 000 грн витрат на правову допомогу (загалом 412 860 грн), якщо суд дійде висновку про винуватість обвинуваченого.

4.2. Надані стороною обвинувачення докази.

4.2.1. Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні 17.12.2024 надав показання, що 12.07.2024 він разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 , перебували в магазині. Вийшовши з магазину, зустріли знайомого ОСОБА_11 , з яким сіли поспілкуватись на лавці. Потім до них підійшов ОСОБА_4 . Після цього усі разом відправились до будинку, в якому знаходиться квартира, в якій проживав потерпілийза адресою: АДРЕСА_5 . Біля під`їзду розпивали алкогольні напої, після чого піднялись у квартиру потерпілогоза адресою: АДРЕСА_3 . У квартирі продовжували вживати алкогольні напої. Потім ОСОБА_4 почав залицятися до ОСОБА_10 (обіймав), у зв`язку з чим ОСОБА_6 зробив зауваження ОСОБА_4 і після того, як останній не відреагував на зауваження, ОСОБА_6 наніс удар ОСОБА_4 . Після цього ОСОБА_4 наніс декілька ударів кулаками рук по обличчю від яких ОСОБА_6 впав на підлогу, після чого ОСОБА_4 продовжив наносити удари ногами по грудній клітці та по ребрам ОСОБА_6 . Потім ОСОБА_6 на вимогу ОСОБА_4 надав ключі від автомобіля. Зазначив, що передав ключ не добровільно, технічний паспорт на автомобіль не надав. Орієнтовно о 20:00 годині ОСОБА_4 та ОСОБА_11 покинули квартиру, а ОСОБА_6 пішов до кімнати спати. На наступний день до нього прийшов ОСОБА_11 і повідомив, що автомобіль знаходить в Дергачах. Через декілька днів звернувся до закладу охорони здоров`я, оскільки біль не минав.

Також потерпілий 25.07.2025, після зміни обвинувачення, повторно надав показання, повторивши наведені показання, зокрема, зазначив, що 12.07.2024 він разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 , перебували в магазині. Вийшовши з магазину, зустріли знайомого ОСОБА_11 . Потім до них підійшов ОСОБА_4 . Після цього усі разом відправились до будинку, в якому знаходиться квартира, в якій проживав потерпілий за адресою: АДРЕСА_5 . У квартирі продовжували вживати алкогольні напої. Потім ОСОБА_4 почав залицятися до ОСОБА_10 (обіймав), у зв`язку з чим ОСОБА_6 наніс удар ОСОБА_4 . Після цього ОСОБА_4 наніс декілька ударів кулаками рук по обличчю і вони перемістились в коридор і від нанесених ударів ОСОБА_6 впав на підлогу, після чого ОСОБА_4 продовжив наносити удари ногами по тулубу потерпілого. Потім ОСОБА_6 на вимогу ОСОБА_4 надав ключі від автомобіля. Зазначив, що передав ключ не добровільно. Після цього ОСОБА_4 та ОСОБА_11 покинули квартиру, а ОСОБА_6 пішов до кімнати спати. На наступний день до нього прийшов ОСОБА_11 і повідомив, що за кермом автомобіля був ОСОБА_4 , який не впорався з керуванням і автомобіль злетів з дороги, після чого його забрали.

4.2.2. Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні 20.01.2025 надала показання. ОСОБА_10 є незрячою особою. Повідомила, що вона проживає разом з ОСОБА_6 12.07.2024 вона разом з ОСОБА_6 поїхала до магазину. Після того, як вони вийшли з магазину зустріли знайомого ОСОБА_11 , який проживає у сусідньому будинку, який був разом з ОСОБА_4 . Потім усі разом відправились до них додому, де розпивали спиртні напої. Це було вдень, більш точного часу повідомити не змогла. У квартирі ОСОБА_4 почав проявляти увагу до неї (приставати), на її зауваження не реагував, ОСОБА_6 зробив ОСОБА_4 зауваження, на яке останній не відреагував, після чого потерпілий наніс удар обвинуваченому. Потім ОСОБА_4 почав бити ОСОБА_6 і останній впав. Після цього усі продовжили випивати на кухні. Потім ОСОБА_4 і ОСОБА_6 вийшли до коридору, де ОСОБА_4 почав вимагати у ОСОБА_6 ключі від автомобіля. ОСОБА_4 бив ОСОБА_6 і вимагав у нього ключі (пряма мова: "давай ключі"). Після цього ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_10 , що віддав ОСОБА_4 ключі від автомобіля і останній разом з ОСОБА_11 залишили квартиру. ОСОБА_6 закрив двері і пішов до кімнати. Указані події відбувались орієнтовно з 20:00 год. до 22:00 год. На наступний день прийшов ОСОБА_11 і повідомив ОСОБА_10 , що ОСОБА_4 , керуючи автомобілем, не впорався з керуванням і з`їхав на обочину, після чого обвинувачений вийшов з авто і залишив місце події.

4.2.3. Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні 18.03.2025 надала показання, що 12.07.2024 перед комендантською годиною перед селом Хорошево їхала в автомобілі зі своїм другом. Побачила автомобіль на узбіччі дороги. В автомобілі була увімкнена аварійна сигналізація. Біля автомобіля перебував ОСОБА_4 . Автомобіль був пошкоджений (пробиті колеса) і друг ОСОБА_12 , з яким вона їхала, вирішив допомогти, замінили колеса, зокрема, одне запасне колесо було у автомобіль Daewoo Lanos, а інше було у ОСОБА_12 в автомобілі. Іншу особа, яка була з обвинуваченим, вона не знала. ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння і тому поліцію викликати не можна було і тому вирішили, що автомобіль завезуть в гараж біля будинку, в якому мешкає ОСОБА_12 . За допомогою тросу відігнали машину до будинку, в якому проживає ОСОБА_12 ( АДРЕСА_4 ). ОСОБА_4 покинув місце де стояв автомобіль тоді, коли ОСОБА_12 та її знайомий відбуксирували автомобіль. На наступний день за вказаною адресою прийшли працівники поліції щодо автомобіля.

4.2.4. Протокол огляду місця події від 13.07.2024 з ілюстративною таблицею, згідно з яким, у присутності потерпілого, проведено огляд ділянки місцевості, яка розташована біля під`їзду № 5 буд. АДРЕСА_5 . Указана ділянка заасфальтована та є частиною придомової дороги. Зі слів ОСОБА_6 за вказаним місцем розташовувався автомобіль Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, який належить його батьку ОСОБА_9 . ОСОБА_6 надав для огляду свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 на вказаний автомобіль. Під час огляду вказаної ділянки та прилеглої території камер відеоспостережень не виявлено. Місце огляду наведено у відповідній фото таблиці, яка долучена до вказаного протоколу огляду (т. 1 а.п. 175 180).

4.2.5. Протокол огляду місця події від 13.07.2024 з ілюстративною таблицею, згідно з якими, у присутності понятих, за участю ОСОБА_11 , ОСОБА_4 проведено огляд місця події, а саме приватна ділянка місцевості по АДРЕСА_4 , на якій розташований приватний будинок та гаражний бокс. У гаражі розташовувався автомобіль марки Daewoo Lanos. Указаний автомобіль перебуває на чотирьох колесах, праве переднє докатка.Місце огляду наведено у відповідній фото таблиці, яка долучена до вказаного протоколу огляду. При обробці дактилоскопічним порошком на внутрішній стороні водійського скла були виявлені 6 слідів пальців рук, які поміщені на 3ВЛС (3 відрізки липкої стрічки). Також з поверхні руля та куліси (важіль трансмісії) були зроблені змиви на 2 ватні палички (т. 1 а.п. 183 196).

4.2.6. Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.07.2020, згідно з яким ОСОБА_6 впізнав особу, яка зображена на фотознімку № 1 та яка 12.07.2024 близько 23 год. 00 хв. знаходилася за адресою: АДРЕСА_3 , нанесла йому тілесних ушкоджень та заволоділа його ключем від автомобіля Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 (т. 1 а.п. 203, 204).

4.2.7. Висновок експерта № СЕ-19/121-24/21771-Д від 02.08.2024 з супровідним листом та довідкою про вартість експертизи, згідно з якими було проведено дослідження слідів пальців рук, які відкопійовані на два відрізка липкої стрічки у кількості шести штук, поміщені до паперового пакету, які були виявлені та вилучені в ході огляду місця події 13.07.2024 за адресою: АДРЕСА_4 . Згідно з висновком шість пальців рук розміром 32х18 мм, 37х17, 35х15 (відрізок липкої стрічки розмірами 100х37), 30х13 мм, 36х16 та 34х15 мм (відрізок липкої стрічки розмірами 103х37 мм) для ідентифікації особи придатні (т. 1 а.п. 215 220).

4.2.8. Згідно з висновком експерта № СЕ-19/121-24/27344-Д від 19.09.2024сліди пальців рук розмірами 32х18 мм (відкопійований на відрізок липкої стрічки розмірами 100х37 мм), 37х17 мм (відкопійований на відрізок липкої стрічки розмірами 100х37 мм), 35х15 мм (відкопійований на відрізок липкої стрічки розмірами 100х37 мм), 30х13 мм (відкопійований на відрізок липкої стрічки розмірами 103х37 мм), 36х16 мм (відкопійований на відрізок липкої стрічки розмірами 103х37 мм), 34х15 мм (відкопійований на відрізок липкої стрічки розмірами 103х37 мм), які відкопійовані на 2 (два) відрізка липкої стрічки та вилучені в ході огляду місця події від 13.07.2024 за адресою: АДРЕСА_4 , залишені вказівним, середнім, безіменним пальцями правої руки та безіменним, середнім, вказівним пальцями лівої руки, особи дактилоскопічна карта якої надана на дослідження та заповнена на ім`я " ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 " (т. 1 а.п. ).

4.2.9. Відповідно до інформації Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 43/2024 про ототожнення сліду перевіркою, проведеною 02.08.2024 у групі дактилоскопічного обліку відділу криміналістичних видів досліджень шести слідів пальців рук, вилучених під час огляду місця події за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом 13.07.2024 автомобіля "Део-ланос" за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Дорошеве, вул. Дружби, 30, (ЄРДР № 0001100 від 13.07.2024) встановлено, що три сліди пальців рук тотожні відбиткам (відтискам) вказівного, середнього, безіменного пальцям правої руки та три сліди пальців рук тотожні відбиткам (відтискам) вказівного, середнього, безіменного пальцям лівої руки на дактилоскопічній карті, заповненій на особу " ОСОБА_13 ", ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.п. 222, 223).

4.2.10. Протокол проведення слідчого експерименту від 24.07.2024 з ілюстративною таблицею, згідно з якими, у присутності понятих, згідно з яким ОСОБА_6 і ОСОБА_10 12.07.2024 прийшли додому разом з ОСОБА_11 і раніше незнайомим ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 , де вживали спиртні напої. Близько 23:00 год. на зауваження ОСОБА_6 щодо поведінки ОСОБА_4 останній почав наносити тілесні ушкодження потерпілому та вимагати ключі від його автомобіля Daewoo Lanos. ОСОБА_4 на прохання ОСОБА_14 перестати наносити йому тілесні ушкодження не реагував, а тому останній віддав ОСОБА_4 ключ від автомобіля Daewoo Lanos, після чого останній пішов з вказаної квартири. Щодо нанесених ушкоджень ОСОБА_6 повідомив, що ОСОБА_4 , стоячи навпроти нього, на відстані витягнутої руки, обличчям до обличчя, наніс кулаком правої руки один, два удари по лівій частині щелепи. Потім ОСОБА_4 , знаходячись у тому ж положенні, кулаком правої руки наніс один, два удари по лівому оку ОСОБА_6 . Після цього ОСОБА_4 штовхнув ОСОБА_6 , від чого останній впав на підлогу (на правий бік). ОСОБА_4 , стоячи на ногах з правого боку від ОСОБА_6 наніс один, два удари носком лівої по передній частині грудної клітини. Потім наніс такі ж удари (один, два) по передній частині грудної клітки справа і зліва. Після цього ОСОБА_4 , залишаючись в тому ж положенні, наніс один, два удари носком лівої ноги по передній, середній частині шиї та один, два удари по обличчю. Указані дії відображені в ілюстрації до протоколу (т. 1 а.п. 224 232).

4.2.11. Згідно з протоколом відібрання зразків для експертного дослідження від 13.07.2024 старший слідчий ОСОБА_15 відібрав зразки букального епітелію у підозрюваного ОСОБА_4 з внутрішньої сторони правої і лівої щоки (т. 1, а.п. 233).

4.2.12. Відповідно до висновку експерта № 09-1182/2024 на підставі даних судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_6 , 1971 р.н., відомих обставин справи, з урахуванням даних із наданої медичної документації та у відповідь на поставлені питання експерт дійшов таких висновків:

1./2./3. Згідно наданої медичної документації, на момент госпіталізації 16.07.2024 р. до КНП МКЛШНМД ХМР у гр. ОСОБА_6 , 1971 р.н., встановлено діагноз: "ЗГК. Перелом ребер VII-X ліворуч від 12.07.2024р. Ро-графія ОГК - перелом VII, VIII, IX, Х ребер ліворуч без …. ускладнення. Н/хірург. Забої м/тканин голови, обличчя. Щ-Л хірург. Забої гематоми м`яких тканин обличчя. Ро-графія".

Морфологічна характеристика вищевказаних гематом (колір, розмір, форма, індивідуальні особливості) відсутня у наданій медичній документації, а тому достовірно судити про термін утворення даного ушкодження, а також про особливості поверхні, що ці ушкодження викликало не є можливим.

Виходячи із вищевикладеного, встановлена у гр. ОСОБА_6 , 1971 р.н., закрита тупа травма грудної клітини у вигляді переломів 7,8,9,10 ребер ліворуч, а також гематоми в ділянці обличчя утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів за механізмом удар чи удар-здавлення та могли бути отримані в строк не пізніше дати звернення в лікувальну установу, де й були встановлені.

4. За ступенем тяжкості:

Встановлена у гр. ОСОБА_6 ,1971 р.н., закрита тупа травма грудної клітини (у вигляді переломів 7,8,9,10 ребер ліворуч) не є небезпечною для життя в момент заподіяння, а спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня), і за цією ознакою відноситься до ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості (згідно з п.п. 2.2.1 а, б, в, і 2.2.2. Наказу МОЗ України від 17.01.1995 № 6, Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

Встановлені гематоми в ділянці обличчя викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. "Б", 2.3.5. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

5. Показання потерпілого ОСОБА_6 , викладені у наданому протоколі додаткового допиту від 24.07.2024 та протоколі проведення слідчого експерименту від 24.07.2024, в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним в частині терміну та механізму утворення встановлених у нього тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні 22.07.2025, за клопотанням сторони захисту, було допитано експерта. Експерт пояснив, що регламенту для початку проведення експертизи не має і висновок було проведено відповідно до нормативних документів. Потерпілого експерт не оглядав, а робив висновок на підставі наданих йому документів (висновку клінічного огляду, протоколів, рентген знімку) на визначені питання. Наданих документів для надання відповідей на поставлені запитання було достатньо, зокрема, для надання висновку щодо механізму, ступеня тяжкості та строку нанесених ушкоджень. З наданих для дослідження документів (рентген знімків, висновку клінічного огляду, протоколів) було встановлено, що вказаним ушкодженням не більше двадцяти однієї доби. Механіка завданих ушкоджень зазначених в наданих медичних документах вцілому відповідають ушкодженням, зазначеним в протоколах. Також зазначив, що встановлена у гр. ОСОБА_6 закрита тупа травма грудної клітини (у вигляді переломів 7,8,9,10 ребер ліворуч) не є небезпечною для життя, але спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня), і за цією ознакою відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Крім того, зазначив, що наданих йому матеріалів було достатньо для встановлення, що показання потерпілого, викладені у наданому протоколах допитів в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним в частині терміну та механізму утворення встановлених у нього тілесних ушкоджень.

4.2.13. Відповідно до висновку експерта від 17.10.2024 № СЕ-19/121-24/21304-БД встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка букального епітелію ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

4.2.14. Прокурор також надав протокол допиту свідка від 13.07.2024 ОСОБА_11 і просив його врахувати як допустимий доказ з огляду на те, що такий було проведено з дотриманням норм КПК України, а на момент розгляду справи в суді наявна інформація стосовно ОСОБА_11 , що він безвісти відсутній. На підтвердження наведеного прокурор надав витяг з ЄРДР № 0000553 за заявою ОСОБА_16 , що її чоловік ОСОБА_11 , солдат, згідно зі сповіщенням військової частини НОМЕР_3 відповідно до сповіщення від ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.03.2025, зник безвісті 27.02.2025 внаслідок артилерійського обстрілу. Правова кваліфікація ч. 1 ст. 115 КК України. Прокурор оголосив указаний протокол у судовому засіданні, після чого відмовився від виклику та допиту вказаного свідка, мотивуючи це тим, що ураховуючи виключні обставини, які склались у справі (оголошення свідка безвісти відсутнім), суд може врахувати наданий протокол.

4.3. Надані матеріали досудового розслідування.

4.3.1. Витяги з ЄРДР за № 0001100 від 13.07.2024, відповідно до яких, 13.07.2024 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо заяви ОСОБА_6 , який повідомив, що малознайомий йому чоловік ОСОБА_17 заволодів транспортним засобом Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, 2008 року випуску. Органом досудового розслідування визначено Харківське районне управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області (т. 1 а.п. 20).

4.3.2. Постанова від 13.07.2024 про призначення групи прокурорів з числа прокурорів Київського окружної прокуратури м. Харкова в кримінальному провадженні № 0001100.

4.3.3.Постанова від 02.12.2024 про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0001100, зокрема, призначено старшим групи прокурорів ОСОБА_3 (т. 1 а.п. 140).

4.3.4. Рапорт чергового Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_18 про надходження 13.07.2024 повідомлення по спецлінії "102" від ОСОБА_10 (т. 1 а.п. 173).

4.3.5. Протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 13.07.2024, відповідно до якого старший слідчий затримав особу, підозрювану у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України ОСОБА_4 . Час фактичного затримання 13.07.2024 о 21.35 годині.

4.3.6. Постанова про визнання речовим доказом від 13.07.2024, згідно з якою автомобіль Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, 2008 року випуску та ключі від замку запалювання Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 з пультом від охоронної системи автомобіля визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. Автомобіль залишено на відповідальне зберігання ОСОБА_12 , ключі від замку запалювання Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 з пультом від охоронної системи автомобіля помістити до камери зберігання речових доказів Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області (т. 1 а.п. 198).

4.3.7. Постанова про визнання речовим доказом від 13.07.2024, згідно з якою свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 на транспортний засіб Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та поміщено; речовий доказ помістити до камери зберігання речових доказів Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області (т. 1 а.п. 199).

4.3.8. Розписка ОСОБА_12 від 13.07.2024, що вона бере під схоронність автомобіля марки "Daewoo Lanos", синього кольору, VIN код НОМЕР_4 (т. 1 а.п. 197).

4.3.9. Ухвала слідчого судді від 16.07.2024 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеного 13.07.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001100 (т. 1 а. п. 38).

4.3.10. Ухвала слідчого судді від 17.07.2024 про накладення арешту із забороною власнику права розпорядження на тимчасово вилучене майно: легковий автомобіль "Daewoo Lanos", р.н. НОМЕР_1 , синього кольору, 2008 року випуску, ключі від замку запалювання "Daewoo Lanos", р.н. НОМЕР_1 , з пультом від охоронної системи автомобіля, належний ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1 а.п. 206).

4.3.11. Розписка ОСОБА_6 30.08.2024 про отримання на зберігання автомобіля "Daewoo Lanos", синього кольору, 2008 року випуску; ключів від замку запалювання "Daewoo Lanos", д.н.з. НОМЕР_1 з пультом від охоронної системи; свідоцтво про реєстрацію т.з. НОМЕР_2 на автомобіль "Daewoo Lanos", д.н.з. НОМЕР_1 .

4.4. Надані докази стороною захисту.

4.4.1. Обвинувачений ОСОБА_4 надав суду показання. Повідомив, що 12.07.2024 після роботи, орієнтовно між 16 та 17 годиною вирушив до магазину "Посад", неподалік від якого на лавці сиділа компанія ( ОСОБА_6 , ОСОБА_10 ). Попросив у ОСОБА_10 сигарету і вона його пригостила. Після пішов в магазин, купив там сигарети і морозиво. Коли вийшов з магазину, то пригостив ним ОСОБА_10 , після чого зав`язалась розмова. Також на лавці сидів ще один чоловік. Потім всі разом на автомобілі, за кермом якого був ОСОБА_6 , під`їхали до будинку по АДРЕСА_5 . Після цього піднялись до квартири ( АДРЕСА_6 ), в якій мешкали ОСОБА_6 і ОСОБА_10 . Пізніше він з ОСОБА_11 відправились в магазин за алкогольними напоями, після чого повернулись назад до вказаної квартири. Коли повернулись до квартири ОСОБА_4 вирішив допомогти ОСОБА_10 по господарству, через що ОСОБА_6 підійшов до нього і наніс ОСОБА_4 декілька ударів, у відповідь на що ОСОБА_4 наніс декілька ударів ОСОБА_6 потім ОСОБА_4 пішов до ванної кімнати вмитись, а потім поговорив з ОСОБА_6 і конфлікт було вичерпано. Пізніше ОСОБА_4 і ОСОБА_6 перебували в іншій кімнаті, а ОСОБА_10 і ОСОБА_11 залишились на кухні. ОСОБА_4 почув звуки з кухні, зайшовши туди побачив, що ОСОБА_11 і ОСОБА_10 займаються сексом, а за ним зайшов ОСОБА_6 і накинувся на ОСОБА_11 , після чого останній почав заспокоювати ОСОБА_6 . Вони випили і почали розмовляти. ОСОБА_4 розсміявся на репліку ОСОБА_10 , після чого ОСОБА_6 спробував вдарити ОСОБА_4 . Потім ОСОБА_4 підвівся і залишив квартиру. Вийшовши з будинку, направився до тролейбусної зупинки і почув сигнал автомобіля. Під`їхав ОСОБА_11 і запропонував підвезти. Приїхали на АДРЕСА_4 , де проживала його дружина. Нікого не було і вони вирішили повернутись назад в місто. По дорозі водій не справився з керуванням і злетіли з дороги, внаслідок чого пробили два колеса. Потім проїжджав автомобіль, в якому перебувала ОСОБА_12 ОСОБА_4 поспілкувався зі ОСОБА_12 і пішки відправився в напрямку заправки, де зустрів ОСОБА_11 .

Також обвинувачений 25.07.2025, після зміни обвинувачення, повторно надав показання, повторивши наведені рим попередньо, зокрема, зазначив, що 12.07.2024 неподалік від магазину "Посад" на лавці сиділа компанія ( ОСОБА_6 , ОСОБА_10 ). Попросив у ОСОБА_10 сигарету і вона його пригостила. Коли вийшов з магазину, то пригостив ним ОСОБА_10 , після чого зав`язалась розмова. Також на лавці сидів ще один чоловік. Потім всі разом на автомобілі, за кермом якого був ОСОБА_6 , під`їхали до будинку по АДРЕСА_5 . Після цього піднялись до квартири, де продовжили вживати алкогольні напої. Потім він вирішив вирішив допомогти ОСОБА_10 по господарству, через що ОСОБА_6 підійшов до нього і наніс ОСОБА_4 декілька ударів, у відповідь на що ОСОБА_4 наніс декілька ударів ОСОБА_6 потім ОСОБА_4 пішов до ванної кімнати вмитись Пізніше ОСОБА_4 і ОСОБА_6 перебували в іншій кімнаті, а ОСОБА_10 і ОСОБА_11 залишились на кухні. ОСОБА_4 почув звуки з кухні, зайшовши туди побачив, що ОСОБА_11 і ОСОБА_10 займаються сексом, а за ним зайшов ОСОБА_6 і накинувся на ОСОБА_11 , після чого останній почав заспокоювати ОСОБА_6 ОСОБА_4 розсміявся на репліку ОСОБА_10 . Потім ОСОБА_4 підвівся і залишив квартиру. Вийшовши з будинку, направився до тролейбусної зупинки і почув сигнал автомобіля. Під`їхав ОСОБА_11 і запропонував підвезти. Приїхали на АДРЕСА_4 , де проживала його дружина. Нікого не було і вони вирішили повернутись назад в місто. По дорозі водій не справився з керуванням і злетіли з дороги, внаслідок чого пробили два колеса. Потім проїжджав автомобіль, в якому перебувала ОСОБА_12 ОСОБА_4 поспілкувався зі ОСОБА_12 і пішки відправився в напрямку заправки, де зустрів ОСОБА_11 . Також під час повторного допиту зазначив, що сідав за кермо автомобіля для того, щоб його витягнути, після того, як він злетів з дороги, доторкався до руля автомобіля, автомагнітоли та важеля стояночного гальма.

4.4.2. Захисник просив визнати недопустимим протокол допиту свідка від 13.07.2024 ОСОБА_11 , посилаючись на положення ст. 23, 95, 225 КПК України, оскільки вказаний свідок не був допитаний безпосередньо у судовому засіданні.

4.5. Оцінка наданих сторонами доказів.

4.5.1. Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, адже ні підозра, ні обвинувачення не можуть відповідно до ч. 3 ст. 17 КПК України ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а сукупність зібраних доказів, суд оцінює з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

4.5.2. Дослідивши у судовому засіданні надані стороною обвинувачення та захисту докази (пп. 4.2.1. 4.2.13, (крім пп. 4.2.14.)), суд дійшов висновку, що надані докази є належними, оскільки прямо та непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та спроможність на їх підставі вирішувати питання щодо обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність та можливість чи неможливість використання інших доказів.

4.5.3. Сторона захисту просила визнати протокол допиту свідка від 13.07.2024 ОСОБА_11 (пп. 4.2.14.) недопустимим доказом, оскільки показання свідка можуть оцінюватись судом тільки під час безпосереднього їх сприйняття і суд не може обґрунтовувати судове рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатись на них.

Однією з загальних засад кримінального провадження є безпосередність дослідження показань, речей і документів (п. 16 ч.1 ст. 7 КПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом (ст. 23 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 225 КПК України у виняткових випадках, пов`язаних із необхідністю отримання показань свідка чи потерпілого під час досудового розслідування, якщо через існування небезпеки для життя і здоров`я свідка чи потерпілого, їх тяжкої хвороби, наявності інших обставин, що можуть унеможливити їх допит в суді або вплинути на повноту чи достовірність показань, сторона кримінального провадження, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право звернутися до слідчого судді із клопотанням провести допит такого свідка чи потерпілого в судовому засіданні, в тому числі одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб. У цьому випадку допит свідка чи потерпілого здійснюється у судовому засіданні в місці розташування суду або перебування хворого свідка, потерпілого в присутності сторін кримінального провадження з дотриманням правил проведення допиту під час судового розгляду.

Таким чином, кримінальним процесуальним законодавством України передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки показаннями свідка чи потерпілого, яких безпосередньо не допитував під час судового засідання, лише у разі коли вказані особи були допитані слідчим суддею в порядку передбаченому ч. 1 ст. 225 КПК України (постанова Верховного Суду від 22.10.2021 у справі № 487/5684/19).

При цьому суд відхиляє посилання прокурора на постанову Верховного Суду від 02.02.2022 у справі № 127/19452/16-к щодо можливості врахування вказаного доказу з огляду на те, що у вказаній постанові йдеться про можливість врахування показів свідків, які були допитані судом під час попереднього розгляду справи, а не слідчим під час досудового розслідування.

Отже, суд приймає заперечення сторони захисту та визнає недопустимим доказом протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 13.07.2024 на підставі ст. 86, 95, 225 КПК України і не використовується під час ухвалення рішення.

4.5.4. Стосовно решти доказів, наданих стороною обвинувачення, сторона захисту не заперечувала проти їх належності та допустимості.

4.6. Висновки суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у пред`явленому обвинуваченні.

4.6.1. Під час вирішенні питання доведеності винуватості ОСОБА_19 поза розумним сумнівом, суд відповідно до ст. 17 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" ураховує правові позиції Верховного Суду, викладені у справах № 712/13361/15, № 688/788/15-к.

Зокрема, рішення суду має відповідати стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом, який означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

При цьому поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішенні має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

4.6.2. У цьому кримінальному провадженні, на підставі наданих та досліджених відповідно до вимог ст. 94 КПК України доказів, було встановлено, що 12.07.2024 о 23 год. 00 хв. ОСОБА_4 маючи умисел спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме легковим автомобілем Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, 2008 року випуску, який належить ОСОБА_9 на праві свідоцтва про реєстрації транспортного засобу НОМЕР_2 та фактично володіє ОСОБА_6 з відміткою про право керування, та маючи на меті використати вказаний транспортний засіб за призначенням, перебуваючи в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання поєднавши з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_4 наніс декілька ударів кулаками рук по обличчю від яких ОСОБА_6 впав на підлогу, після чого ОСОБА_4 продовжив наносити удари ногами по грудній клітці та по ребрам ОСОБА_6 .

О 23 год. 15 хв. 12.07.2024 ОСОБА_4 перебуваючи на вулиці біля під`їзду № 5 по вул. Наталії Ужвій, буд. 86 діючи умисно усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору та за допомогою раніше отриманих ключів відчинив водійські двері, сів за кермо вказаного автомобіля, завів двигун зазначеного транспортного засобу та покинув на ньому місце вчинення злочину, обернувши транспортний засіб на свою користь та розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд.

4.6.3. Так, суд враховує показання свідка та потерпілого (пп. 4.2.1, 4.2.2.) щодо подій, які відбувались в кватирі за адресою: м. Харків, вул. Наталії Ужвій, буд. 86. Указані особи були приведені до присяги та повідомленні про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань.

Показання ОСОБА_6 та ОСОБА_10 повністю узгоджуються між собою стосовного того, що після конфлікту, який виник між обвинуваченим та потерпілим, останній наніс декілька ударів ОСОБА_4 , після чого ОСОБА_4 наніс декілька ударів ОСОБА_6 (у цій частині і з показаннями обвинуваченого). Потім конфлікт продовжився і ОСОБА_4 наніс удари ОСОБА_6 , через що останній втратив рівновагу і впав. Після ОСОБА_4 продовжував наносити удари ОСОБА_6 ногами та вимагати ключі, що повністю підтверджується показами свідка та потерпілого (пп. 4.2.1., 4.2.2.).

При цьому суд враховує, що ОСОБА_10 є незрячою особою, однак вона сприймала звуки і голоси осіб, які були в приміщенні, а тому вона могла відрізнити голос ОСОБА_4 , який вимагав ключі у ОСОБА_6 (за показаннями ОСОБА_10 ), від голосу останнього. Докази щодо наявності вад слуху у ОСОБА_10 суду не надано і, як пояснила особа, вона може об`єктивно сприймати події на слух і чітко впевнена в наданих показаннях.

4.6.4. Механіка та характер нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень також підтверджується висновком експерта № 09-1182/2024 (пп. 4.2.12.), згідно з п. 3, 5 якого встановлена у ОСОБА_6 закрита тупа травма грудної клітини у вигляді переломів 7, 8, 9, 10 ребер ліворуч (ушкодження середнього ступеня тяжкості), а також гематоми в ділянці обличчя (легких тілесних ушкоджень) утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів за механізмом удар чи удар-здавлення; показання потерпілого ОСОБА_6 , викладені у наданому протоколі додаткового допиту від 24.07.2024 та протоколі проведення слідчого експерименту від 24.07.2024, в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним в частині терміну та механізму утворення встановлених у нього тілесних ушкоджень.

Крім того, наведені обставини підтвердив сам експерт, який був викликаний до суду за клопотанням сторони захисту, зокрема, він підтвердив, що наданих документів для надання відповідей на поставлені запитання було достатньо, зокрема, для надання висновку щодо механізму, ступеня тяжкості та строку нанесених ушкоджень. З наданих для дослідження документів (рентген знімків, висновку клінічного огляду, протоколів) було встановлено, що встановлена у гр. ОСОБА_6 закрита тупа травма грудної клітини (у вигляді переломів 7,8,9,10 ребер ліворуч) не є небезпечною для життя, але спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня), і за цією ознакою відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Крім того, зазначив, що наданих йому матеріалів було достатньо для встановлення, що показання потерпілого, викладені у наданому протоколах допитів в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним в частині терміну та механізму утворення встановлених у нього тілесних ушкоджень.

З цих підстав суд критично сприймає показання ОСОБА_4 стосовно того, що він покинув квартиру за адресою: АДРЕСА_5 без нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 відповідного характеру (переломів 4 ребер) та без застосування насилля задля заволодіння ключами від автомобіля Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки його покази повністю спростовуються показами свідка, потерпілого (пп. 4.2.1., 4.2.2.) та висновком експерта № 09-1182/2024 (пп. 4.2.12.), які повністю узгоджуються між собою, а саме щодо особи, яка нанесла ушкодження, обставин та характеру спричинення тілесних ушкоджень потерпілому. Надані обвинуваченим показання суд оцінює, як обраний ним спосіб захисту з метою уникнення покарання.

При цьому згідно з висновком експерта № 09-1182/2024 (пп. 4.2.12.) за ступенем тяжкості завданих ОСОБА_6 ушкоджень такі відноситься до середнього ступеня тяжкості, що вважається насильством, небезпечним для здоров`я потерпілого, а тому прокурор правильно кваліфікував злочин за ч. 3 ст. 289 КК України, що повністю узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 08.08.2019 у справі № 644/7312/13к щодо визначення такої кваліфікуючої ознаки вказаного правопорушення, як "насильство, небезпечне для життя чи здоров`я потерпілого".

4.6.5. Суд вважає несуттєвими розбіжності в показаннях обвинуваченого, свідків, потерпілого щодо часу певних подій, оскільки відмінності у зазначені конкретного часу не впливають на зміст пред`явленого обвинувачення і встановлення складу правопорушення.

4.6.6. Суд також критично сприймає показання обвинуваченого, що автомобілем привів у рух і керував ним ОСОБА_11 з огляду на таке.

По-перше, наведеним вище підтверджується факт того, що ключами від автомобіля заволодів саме ОСОБА_4 , який отримав їх у потерпілого внаслідок завдання йому тілесних ушкоджень, тобто ключі від автомобіля перебували у обвинуваченого, тобто завести автомобіль міг саме ОСОБА_4 (пошкодження замка запалювання автомобіля не встановлено).

По-друге, згідно з висновками експертів № СЕ-19/121-24/21771-Д від 02.08.2024 (пп. 4.2.7.) № СЕ-19/121-24/27344-Д від 19.09.2024 (пп. 4.2.8.) та протоколом огляду місця події від 13.07.2024 (пп. 4.2.5.) вилучені під час огляду на внутрішній стороні водійського скла автомобіляDaewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 6 слідів пальців рук (залишені вказівним, середнім, безіменним пальцями правої та лівої рук) тотожні відбиткам (відтискам) пальцям рук ОСОБА_4 (вказівного, середнього, безіменного пальців правої і лівої рук). При цьому суд враховує, що обвинувачений тільки під час другого допиту (після зміни кваліфікації злочину) зазначив про те, що сідав за водійське сидіння, однак на питання суду, до яких об`єктів (поверхонь) він доторкався не зазначив внутрішньої сторони водійського скла. Такі невідповідності суд вважає способом захисту обвинуваченого з метою уникнення покарання.

По-третє, згідно з показаннями ОСОБА_10 (пп. 4.2.2.) та ОСОБА_6 (пп. 4.2.1.) повторних після зміни кваліфікації), коли до них прийшов ОСОБА_11 , то останній повідомив, що автомобілем керував ОСОБА_4 і, не впоравшись з керуванням, здійснив виїзд за межі проїжджої частини, тим самим пошкодивши колеса автомобіля.

Відповідно до ст. 97 КПК України показаннями з чужих слів є висловлювання, здійснене в усній, письмовій або іншій формі, щодо певного факту, яке ґрунтується на поясненнях іншої особи (ч. 1). Суд має право визнати допустимим доказом показання з чужих слів у виняткових випадках, обов`язково врахувавши їх значення для з`ясування певної обставини та їх важливість для розуміння інших відомостей (п. 1 ч. 2), обставини надання первинних пояснень, які викликають довіру щодо їх достовірності (п. 3 ч. 2), можливість допиту особи, яка надала первинні пояснення, або причини неможливості такого допиту (п. 7 ч. 2).

За змістом ч. 6 ст. 97 КПК України показання з чужих слів можуть бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо вони підтверджуються іншими допустимими доказами.

Суд враховує показання ОСОБА_10 (пп. 4.2.2.) та ОСОБА_6 (пп. 4.2.1.), як показань з чужих слів, враховуючи, їх значення для з`ясування обставини особи, яка керувала автомобілем Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 , первісні пояснення вказаного свідка та потерпілого ( ОСОБА_10 , ОСОБА_6 ), які викликають довіру щодо їх достовірністю (узгоджуються між собою та з іншими доказами), неможливість допиту особи, яка надала первинні пояснення (з огляду на наявність інформації про зникнення безвісти). Також суд з урахуванням ч. 6 ст. 97 КПК України, виходить з того, що та обставина, що автомобілем керував ОСОБА_4 підтверджується іншими допустимими доказами висновками експертів № СЕ-19/121-24/21771-Д від 02.08.2024 (пп. 4.2.7.) № СЕ-19/121-24/27344-Д від 19.09.2024 (пп. 2.2.8.) та показаннями ОСОБА_10 і ОСОБА_6 (пп. 4.2.1., 4.2.2.) (в частині особи, яка заволоділа ключем від автомобіля), тобто підтверджуються іншими допустимими доказами, а тому визнається судом допустимим та належним доказом (з подібним висновком погодився Верховний Суд у постанові від 14.11.2023 у справі № 751/5523/21, від 08.06.2023 у справі № 749/1202/15-к).

З цих підстав суд вважає доведеною ту обставину, що обвинувачений незаконно заволодів автомобілем Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 насильно, шляхом нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, що утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

4.6.7. Суд погоджується із кваліфікацію щодо наявності умислу на заволодіння автомобілем з огляду на те, що ОСОБА_4 після заволодіння ключами від автомобіля заволодів безпосередньо самим транспортним засобом (привів його в рух і з цього моменту злочин вважається вчиненим).

У цьому контексті суд враховує показання потерпілого та свідка ОСОБА_10 (пп. 4.2.1., 4.2.2.), як показання з чужих слів відповідно до ст. 97КПК України та показаннями ОСОБА_12 (пп. 4.2.3), зокрема, щодо того, що після розмови з ОСОБА_4 було вирішено поставити автомобіль до неї в гараж, іншу особу, яка перебувала з обвинуваченим вона не знає та не спілкувалась з нею, тобто саме після розмови з ОСОБА_4 було вирішено помістити авто біля домоволодіння ОСОБА_12 .

4.6.8. За наведених обставин, єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є версія подій, яка викладена в обвинувальному акті щодо мотиву, дати, часу, місця та наслідків.

Суд також враховує поведінку обвинуваченого, який під час розгляду справи по суті спочатку погодився на розгляд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України (тобто визнання встановлених обставин) і висловив свою незгоду тільки щодо характеру та кількості нанесених ударів (не заперечував факту заволодіння транспортним засобом). Тому надані потерпілим показання оцінюються судом як спосіб захисту з метою уникнення покарання, оскільки такі спростовуються іншими, наявними у справі належними та допустимими доказами.

4.6.9. За час судового провадження судом було досліджено як докази сторони обвинувачення так і сторони захисту, зокрема допитано відповідних свідків. Між тим, будь-якої версії, яка хоч за якоюсь вірогідністю описувала би спосіб потрапляння відбитків пальців обвинуваченого на внутрішнє скло водійської двері автомобіля, судом не отримано. А отже, ураховуючи також інші наведені судом обставин, такі утворюють єдину версію, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність установлених фактів судом - версія подій, яку описано в обвинувальному акті, і яка дає підстави для визнання обвинуваченого ОСОБА_4 винуватим за пред`явленим обвинуваченням.

4.6.10. Указуючи на це, суд не вказує, що таку версію не було наведено стороною захисту, бо сторона захисту узагалі не зобов`язана доводити будь-які обставини, бо це обов`язок сторони обвинувачення (пункт 4.6.1.). Між тим, однією з засад кримінального провадження є змагальність (ст. 22 КПК України), і сторона захисту в цьому провадженні була активною, висувала версії, надавала докази, у спростування позиції (версії) сторони обвинувачення, заявляла клопотання тощо.

4.6.11. Суд, звісно, урахував, що сторона захисту посилалась на те, що обвинувачений ОСОБА_4 не керував автомобілем. Зокрема, саме такі показання надані обвинуваченим (пп. 4.4.1.).

Однак варто зауважити, що сторонами хоча і надаються докази з посиланням на те, що саме цей доказ, чи їх сукупність, спростовує чи доводить обвинувачення, однак окремі докази, без їх сукупності самі по собі нічого не доводять, а вказують на існування певних обставин. При цьому такі обставини (в частині приведення автомобіля в рух) надані виключно самим обвинуваченим і суперечать іншим належним та допустим доказам у справі.

4.6.12. Ураховуючи наведене, на думку суду, поза розумним сумнівом, було доведено, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом поєднане з насильством, що є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

5. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

5.1. У судовому засіданні не було встановлено будь-яких обставин, які підпадали би під визначення ст. 66 КК України, як і обставини, які відповідають вимогам ст. 67 КК України.

Так, суд враховує, що обвинувачений у судовому засіданні вину не визнав, завдану потерпілому шкоду не відшкодував. Посилання обвинуваченого на те, що він сприяв розкриттю злочину, оскільки показав де знаходиться автомобіль, з урахуванням того, що вина особи доведена, не може вважатися пом`якшуючою обставиною в розумінні ст. 66 КК України. У зміненому обвинувальному акті пом`якшуючих обставин не встановлено.

5.2. У зв`язку з чим, на думку суду, обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відсутні.

6. Мотиви призначення покарання.

6.1. Санкція ч. 3 ст. 289 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

6.2. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, яке виконує виправну функцію, а індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з метою визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

6.3. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України. Злочин є умисним. Обвинувачений завдав матеріальної та моральної шкоди потерпілому, яка обвинуваченим не визнавалась, а отже і не відшкодовувалась, потерпілий зазнав змін у звичному способі життя (тому суд вважає неможливим призначити покарання за найнижчою межею санкції статті).

6.4. Суд урахував, що сторона обвинувачення протягом судового провадження посилалась на те, що обвинувачений притягується до кримінальної відповідальності в іншому суді України.

Дійсно, відповідно до вимог п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України притягнення до кримінальної відповідальності є стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру.

Наразі ОСОБА_4 притягується до кримінальної відповідальності в кримінальному провадженні№0000346 від 09.04.2021 за ч. 3 ст. 186 КК України.

Водночас суд не має права ураховувати вказані обставини в якості доказів, відповідно до вимог ст. 88 КПК України, або ставитися до обвинуваченого як до винуватої особи у кримінальному провадженні, у якому не прийнято рішення, передбачене ст. 374 КПК України, бо це суперечить загальним засадам (ст. 17 КПК України), а також положенням ст. 62 Конституції України (тому суд не застосовує верхню межу санкції статті).

А отже, ураховуючи викладене, при призначенні покарання та при наданні оцінки особи обвинуваченого, незважаючи на покликання на це сторони обвинувачення, суд не враховує відомості про притягнення обвинуваченого ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності в інших кримінальних провадженнях.

Крім того, суд враховує наявність у обвинуваченого малолітніх дітей, характеристику особи (на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває), раніше не судимий, проходження служби в Збройних Силах України, що також вказує на неможливість застосування покарання, про яке просить прокурор (десять років позбавлення волі з конфіскацією майна).

6.5. При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статтями 69, 69-1, 75 КК України, суд не встановив.

6.6. Ураховуючи наведені особистісні відомості щодо обвинуваченого суд вважає, що є підстави для призначення ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого за ч. 3 ст. 289 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років шість місяців без конфіскації належного на праві власності майна, оскільки автомобіль, яким незаконно заволодів обвинувачений не був реалізований і за наслідками цього провадження підлягає поверненню законному власнику. Нанесення тілесних ушкоджень саме по собі не може бути підставою для застосування конфіскації ще й з огляду на те, що вказане питання підлягає вирішенню в межах заявленого цивільного позову у цьому провадженні.

6.7. Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів рівних можливостей та справедливого судового розгляду, є необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

7. Підстави для задоволення цивільного позову, відмови у ньому, залишення його без розгляду.

7.1. У рамках кримінального провадження заявлено цивільний позов, а саме позов ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в розмірі 412 860 грн, з яких: 212 860,90 грн матеріальна і 200 000 грн моральна. Також заявив про стягнення 5 000 грн витрат на правову допомогу.

7.2. Цивільний позов заявлений у підготовчому засіданні і прийнятий судом до розгляду в судовому провадженні у рамках кримінального провадження, внесеного 13.07.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001100 відповідно до ст. 128 КПК України.

7.3. Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_4 завдав потерпілому тілесних ушкоджень, що призвело до фізичних та моральних травм. Для відновлення свого порушеного права було зроблені витрати на придбання ліків, інших медичних засобів у розмірі 88 990,90 грн та зазначає, що не всі чеки про купівлю медичних препаратів збереглись, а на деякі позиції чеки не надавали зовсім. Також потерпілий вказує, що він зазнав майнової шкоди через втрату автомобіль та заявив до стягнення його вартості, яка згідно з висновком експерта (ринкова вартість Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 на момент злочину) складає 123 870 грн. Вказаним транспортним засобом обвинувачений незаконно заволодів, чим спричинив останньому збитки. Також вказаний транспортний засіб не було повернуто потерпілому до моменту пред`явлення позову. Крім того, позивачем

7.4. Позивач в обґрунтування вимог посилається на положення статей 127, 128 КПК України.

7.5. Відповідач та його представник відзиви на позов не надавали суду. У судовому засіданні заперечували проти позову з підстав його недоведеності. Вказували, що автомобіль не вилучався, а тому підстави для відшкодування його вартості відсутні; щодо витрат на моральну та матеріальну шкоду, завдану особі вважали, що її розмір не доведено.

7.6. Під час судового розгляду, поза розумним сумнівом, було встановлено, що і зазначено в розділі 4 рішення, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України незаконному заволодіння транспортним засобом, яким користувався потерпілий поєднаному з насильством щодо потерпілого.

7.7. Указане, на думку суду, доводить обґрунтованість підстав для подання ОСОБА_6 цивільного позову до ОСОБА_4 щодо відшкодування завданої потерпілому матеріальної та моральної шкоди.

7.8. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, тобто на підставі положень Цивільного кодексу.

7.9. Питання відшкодування моральної шкоди регламентується Цивільним кодексом України, зокрема цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України, але якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, і КПК України не врегульовані, застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

7.10. Щодо матеріальної шкоди

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Суд встановив, що транспортний засіб Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , визнаний речовим доказом у цьому кримінальному провадженні та залишений на відповідальне зберігання ОСОБА_12 , що підтверджується постановою про визнання речових доказів від 13.07.2024.

17.04.2024 на вказаний транспортний засіб накладено арешт, відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17.07.2024.

З вказаного вбачається, що транспортний засіб Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 є речовим доказом у кримінальному провадженні та перебуває на зберіганні у ОСОБА_12 , у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що вказаний транспортний засіб знищений. При цьому доля вказаного транспортного засобу як речового доказу відповідно до ст. 100, 174 КПК України буде вирішена у цьому вироку, зокрема, за загальним правилом вирішується питання щодо повернення майна законному володільцю.

Отже, за встановленими обставинами справи не позбавлений права володіння таким транспортним засобом і питання його повернення буде вирішена відповідно до ст. 100, 174 КПК України, а тому підстави для відшкодування повної вартості такого транспортного засобу відсутні.

При цьому суд враховує, що за обставинами кримінального провадження встановлено, що автомобіль зазнав технічних пошкоджень, водночас позивач не заявляв вимоги про відшкодування витрат, які необхідно зробити для відновлення автомобіля, а тому суд здійсню розгляд саме в межах заявлених вимог. Це не позбавляє позивача звернутись з окремим позовом з іншим предметом про відшкодування вартості відновлювальних робіт.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення цивільного позову в частині відшкодування вартості автомобіля.

Крім відшкодування вартості автомобіля позивач просить відшкодувати витрати понесенні на лікування.

Суд встановив, що 13.07.2024 ОСОБА_6 отримав закриту тупу травму грудної клітини (у вигляді переломів 7, 8, 9, 10 ребер ліворуч), що відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості; гематоми в ділянці обличчя відноситься до легких тілесних ушкоджень, що підтверджується висновком КЗОЗ Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації № 09-1182/2024.

Згідно з виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного хворого) № 13681 КНП "Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17" ХМР від 25.09.2024 повний діагноз ОСОБА_6 відрив хорди ЗСМК? Виражений пролапс ЗСМК. Недостатність МК ІІІ ст. Фібриляція передсердь, тахісистолічний варіант, персистуюча форма. СНА2DS2-VASc -1б, HAS-BLEND-0б. СН клас С, ІІІ ФК за NYHA зі збереженою ФВ ЛШ (60%). Негоспітальна двобічна пневмонія, ІІІ кл. гр., середнього ступеня важкості. Двобічний малий гідроторакс. ДН І ст. Рекомендації: продовжити лікування.

Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного хворого) № 5062 ДУ "Інститут загальної та невідкладної хірургії імені в.т. Зайцева НАМН України" від 21.10.2024 діагноз ОСОБА_6 : недостатність мітрального клапана IVc (відрив хорд МК). Фібриляція передсердь, тахісистолічний варіант, персистуюча форма. СН ІІ Б (стадія С за АСС/АНА) зі збереженою ФВ ЛШ, NYНА ІІI. Гострий тромбоз глибоких вен обох нижніх кінцівок. ХВН СЗВ5А0Р0. Операція 07.10.24р: протезування мітрального клапану механічним протезом On-X №31/33. У даний час госпіталізований до кардіохірургічного відділення ІЗНХ ім. В.Т. Зайцева з метою дообстеження та проведення оперативного лікування. Лікувальні і трудові рекомендації: спостереження сімейного лікаря, кардіолога, ендокринолога за місцем мешкання. Продовжити приймати терапію під наглядом кардіолога:

Пантопразол (Пульцет) 40 мг вранці натще 7 днів, далі курсами 7-10 діб 2 р/рік (весна - осінь); Фуросемід 40 мг 1 таб натще; Бісопролол 1,25 мг 1 таб. зранку, під контролем ЧСС; Спиронолактон (Еплеренон, Ефез) 25 мг 1 таб. зранку; Раміприл 2,5 мг 1 таб. ввечері; Ібупрофен 200/400 мг 1 таб. при болях; Варфарин по 7,25 мг (1 таб + таб) о 18:00 під контролем МНВ (2,5 - 3,5) пожиттєво. Конроль МНВ: 2 3 р/тиждень, при досягненні стабільного цільового МНВ - раз на 3 4 тижні. Антибіотикопрофілактика інфекційного ендокардиту при інвазивних втручаннях (у тому числі стоматологічних): 2г амоксициліну перорально однократно за 60 хв. до втручання. Обмеження фізичних навантажень протягом 3 - 4 місяців. Контрольний огляд та УЗД серця через 1 місяць, уникати переохолоджень.

Потерпілий просить відшкодувати витрати на придбання лікарських засобів та виробів медичного призначення для проведення лікувальних заходів у розмірі 88 990,90 грн. При цьому останнім на підтвердження таких витрат надано товарні та фіскальні чеки на загальну суму у розмірі 72 405, 95 грн. Відповідно суду не надано доказів на підтвердження таких витрат у розмірі 16 584,95 грн (88 990,90 72 405,95).

Доводи потерпілого з приводу того, що не всі чеки про купівлю медичних препаратів збереглись, а на деякі позиції чеки не надавали зовсім суд, відхиляє, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи приписи вказаної норми, суд не вбачає підстав для стягнення з обвинуваченого витрат у розмірі 16 584,95 грн, оскільки на підтвердження таких вимог не надано жодних доказів.

Відповідно до чеку № 9295 було придбано, крім іншого, ОСОБА_20 у сумі 66,90 грн та Фуросемід-Дарниця у сумі 31,50 грн, що відповідно до виписки № 5062 призначено ОСОБА_6 , а тому вимоги у вказаній частині визнаються обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Суд не приймає до уваги докази, надані на підтвердження вартості інших медичних препаратів та виробів медичного призначення для проведення лікувальних заходів, придбаних відповідно до наданих товарних та фіскальних чеків, оскільки в матеріалах справи відсутні медичні рекомендації та інші докази на підтвердження необхідності призначення таких препаратів та виробів медичного призначення. У свою чергу копії таких чеків можуть підтверджувати факт придбання лікарських засобів, однак необхідність їх призначення в період лікування визначає лікар, зазначаючи про це у відповідному медичному документі, вказане позбавляє суд можливості встановити причино-наслідковий зв`язок придбання відповідних препаратів із завданими тілесними ушкодженнями.

7.11. Щодо моральної шкоди

Згідно з ч. 1 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб; може полягати, зокрема у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ (смерті).

Згідно з висновком Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеному у постанові від 05.12.2022 у справі № 214/7462/20, зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц сформувала висновок, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

При вирішені позовів про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачам моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Так, потерпілий у цивільному позові вказав, що моральна шкода виразилася, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких цивільний позивач (потерпілий) зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, проведених операцій, довготривалого курсу реабілітації, постійних головних болів, болі у серці; у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього самого; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації позивача; необхідності постійного самоконтролю за станом свого здоров`я, артеріального та внутрічерепного тиску, стану роботи серця через заміну протезування мітрального клапану механічним протезом On-X № 31/33, постійного відвідування лікарів; безповоротної втрати чи відновлення здоров`я до того рівня, що був; у неможливості повноцінно проживати без думки про насилля щодо мене та інші фактори, що спричиняють мені душевних страждань та фізичний біль.

Так, з цивільного позову не вбачається можливим встановити з чого виходив потерпілий визначаючи моральну шкоду у розмірі 200 000 грн.

При цьому суд враховує, що кримінальним правопорушенням було завдано фізичного болю (п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України), що підтверджується матеріалами справи (пп. 4.2.12) , зокрема, переламано чотири ребра, спричинено тривалий розлад здоров`я (понад три тижні), гематоми в ділянці обличчя, що безумовно вказує на наявність моральної шкоди, яка проявилась як моральних так і у фізичних стражданнях (завдано болю, потерпілий був позбавлений звичного способу життя).

Водночас суд відхиляє посилання ОСОБА_6 , що моральна шкода проявилася у принижені його честі та гідності, а також його ділової репутації (п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України), оскільки останній не навів у чому саме таке полягало, вказана обставина є не обґрунтованою та не доведеною.

Отже, суд вважає, що потерпілим не було належно (у повному обсязі) обґрунтовано того, в чому полягає спричинення йому моральної шкоди, а посилання на те, що останній зазнав приниження честі та гідності, ділової репутації за наслідками дій обвинуваченого не може слугувати підставою для стягнення з обвинуваченого коштів в якості відшкодування моральної шкоди без належного підтвердження належними доказами.

Водночас суд враховує, що обвинувачений в порушення вимог закону посягнув на приватну власність потерпілого, побив його, чим спричинив тілесні ушкодження легкого та середнього ступеня тяжкості тому, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового відшкодування моральної шкоди.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з положень ст. 23, 1177 ЦК України та враховує наведені висновки Верховного Суду і вважає суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 60 000 гривень такою, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин, при яких було спричинено моральну шкоду ОСОБА_6 і яка на думку суду, буде достатньою для відшкодування моральної шкоди, яку потерпілий зазнав внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а тому вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Також потерпілим заявлено вимогу про відшкодування витрат на правову допомогу у розмір 5 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Процесуальні витрати складаються із витрат на право допомогу (п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

А отже, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо)).

На підтвердження понесених потерпілим процесуальних витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 грн суду надано: договір про надання правової допомоги від 29.10.2024, укладений між адвокатом ОСОБА_21 та ОСОБА_6 , в якому визначений розмір гонорару у розмірі 5 000 грн; звіт про хід виконаних договору про надання правових послуг від 29.10.2024, в якому вказаний вид виконаної роботи, час витрачений на таку роботу та загальна сума у розмірі 5 000 грн; Додаток 2 до Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (типова форма № КО-1), відповідно до якого Адвокат ОСОБА_21 прийняв від ОСОБА_6 суму у розмірі 5 000 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн, які документально підтвердженні з огляду на те, що вказаний цивільний спір виник з вини ОСОБА_4 . Заперечення захисника щодо завищення розміру наданих послуг суд відхиляє з огляду на те, що ним не надано відповідних доказів (вартість відповідної категорії послуг, послуги інших адвокатів, адвокатських бюро за таку послугу тощо).

8. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд

8.1. Арешт майна.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17.07.2024 накладено арешт на вилучене майно Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, 2008 року випуску, ключі від замку запалювання Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 з пультом від охоронної системи автомобіля.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Суд скасовує арешт, накладений ухвалою суду від 17.07.2024.

8.2. Речові докази.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України:

- Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, 2008 року випуску, ключі від замку запалювання Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_6

- пультом від охоронної системи автомобіля, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 на транспортний засіб Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 вважати повернутим власнику ОСОБА_6 (повідомив, що вказане майно було повернуто).

8.3. Процесуальні витрати.

Згідно зі ст. 118, 122, 124 КПК України суд стягує з ОСОБА_4 на користь держави підтверджені витрати за проведення судової транспортно товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-24/20813-АВ від 25.07.2024 у розмірі 1 514 гривень 56 копійок та на проведення судової дактилоскопічної експертизи СЕ-19/121-24/21771-Д від 02.08.2024 у розмірі 3 029 гривень 12 копійок.

8.4. Запобіжний захід

Стосовно обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Суд дійшов висновку щодо винуватості обвинуваченого у вчиненні особливо тяжкого злочину. При цьому ураховуючи відомості щодо особи обвинуваченого, обставини установлені під час розгляду справи, на думку суду, відповідно до вимог ст. 377 КПК України є підстави для продовження ОСОБА_4 , до набуття вироком законної сили, запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд також урахував, що ОСОБА_4 у рамках кримінального провадженні було затримано 13.07.2024 і з 16.07.2024 обирано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який дів до нині (06.06.2025), а тому, у порядку ст. 72 КК України слід зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком, строк попереднього ув`язнення з 13.07.2024 до 08.08.2025, відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України, зокрема, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

З наведених підстав, строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід рахувати з дня проголошення вироку.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128 129, 368 370, 373, 374, 376, 394, 395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 6 (шість) місяців без конфіскації майна.

Строк відбування призначеного ОСОБА_4 покарання рахувати з дня проголошення вироку 08.08.2025.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк попереднього ув`язнення з 13.07.2024 до 08.08.2025 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ "Харківський слідчий ізолятор".

Скасувати арешт накладений ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 17.07.2024 на вилучене майно Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, 2008 року випуску, ключі від замку запалювання Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 з пультом від охоронної системи автомобіля.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

-Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, 2008 року випуску, повернути власнику ОСОБА_6

-ключі від замку запалювання Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 з пультом від охоронної системи автомобіля, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 на транспортний засіб Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 вважати повернутим власнику ОСОБА_6 .

Процесуальні витрати, понесені на проведення судової транспортно товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-24/20813-АВ від 25.07.2024 у розмірі 1 514 гривень 56 копійок та на проведення судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/121-24/21771-Д від 02.08.2024 у розмірі 3 029 гривень 12 копійок стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоду задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 98 (дев`яносто вісім) гривень 40 копійок; моральну шкоду у розмірі 60 000 (шістдесят тисячі) гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

В інші частині вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд міста Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_22