Провадження № 1-кп/643/823/25
Справа № 643/6856/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2025

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

законного представника потерілої - ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м.Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000136 від 05.02.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , із середнью освітою, не працюючої, не заміжньої, яка має малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , маючи на утриманні малолітню дочку - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак не маючи бажання та намірів виховувати, піклуватись та забезпечувати належні соціальні, побутові умови проживання для своєї малолітньої дитини, усвідомлюючи та достовірно розуміючи протиправність своїх дій, передбачаючи настання негативних суспільно-небезпечних наслідків у вигляді незаконної передачі людини, а саме: використання матір`ю підневільного стану своєї малолітньої дитини та влади над нею, тобто малолітнього, неконтрольованого перебування дитини у розпорядженні сторонніх осіб, мета яких на заволодіння дитиною для ОСОБА_6 суттєвого значення не мала, одночасного із тим, порушення першочергового права малолітніх дітей на зростання та виховання в рідній сім`ї, природних та невідчужуваних конституційних прав і свобод людини в частині вільності та рівності у своїй гідності і правах, та бажаючи їх настання, маючи умисел, направлений на передачу без укладання передбачених законодавством України угод щодо усиновлення, піклування своєї малолітньої дитини, Конвенції Ради Європи про заходи щодо протидії торгівлі людьми 2005 року та реалізуючи його, у січні-лютому 2025 року точний час в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 08.02.2025, знаходячись у невстановленому органами досудового розслідування місці на території м. Харкова, вирішила продати свою малолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стороннім особам за грошеву винагороду.

Реалізуючи свій злочинний умисел щодо передачі своєї дитини, переслідуючи корисливі мотиви, з метою отримання грошевих коштів ОСОБА_6 , 08.02.2025, приблизно в період з 12:00 до 12:10 біля буд. 14 по вул. Південнопроектній в м. Харкову зустрілась із ОСОБА_9 (яка надала добровільну згоду на конфіденційну співпрацю з правоохоронними органами), якій повідомила про готовність передати свою малолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за грошову винагороду у розмірі 20 000 доларів США.

В подальшому, доводячи до кінця свій злочинний умисел на продаж дитини, діючи умисно, з корисливих мотивів, 12.02.2025, приблизно о 12:20, знаходячись у приміщенні КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня №17» ХМР за адресою: м. Харків, пр. Героїв Харкова, 195, ОСОБА_6 , являючись матір`ю малолітньої дочки, нехтуючи положенням ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», яка регламентує обов`язки батьків з питань виховання, що спрямовані на розвиток особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, порушуючи вказані принципи та недотримуючись положень ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, усвідомлюючи та бажаючи настання негативних наслідків для власної малолітньої дитини, пов`язаних із неконтрольованим перебуванням у розпорядженні невідомої особи, в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій - контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту передала у розпорядження ОСОБА_9 свою малолітню дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із оригіналом свідоцтва про її народження серія НОМЕР_1 від 25.12.2024, отримавши за це обумовлену суму грошових коштів у сумі 20 000 доларів США.

Cвоїми умисними діями ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 149 КК України, торгівля людиною, а саме передача людини, вчинена щодо малолітнього.

В судовому засіданні ОСОБА_6 визнала вину у вчиненні кримінального правопорушення, що їй інкриміноване за ч. 3 ст. 149 КК України, підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті та щиро розкаялася. Обвинувачена пояснила, що 1.12.2024 народила дочку ОСОБА_10 не від свого цивільного чоловіка, внаслідок чого чоловік та його баба, з якою вони з дітьми проживали, не допомагали з вихованням дочки. Цивільний чоловік є наркоманом, не працює, родину не забезпечує. Тому у обвинуваченої виникло бажання передати дитину за кошти, яких би вистачило на переїзд до іншого житла та дітсадочка для сина. 05 або 06 лютого 2025 року обвинувачена познайомилася з ОСОБА_9 , яка запропонувала 20 000 доларів за дочку, обвинувачена погодилася, розуміла що це торгівля людиною, проте вважала, що передала дитину у гарну родину. Вони з ОСОБА_9 12.02.2025 поїхали до 17-ї лікарні на пр. Героїв Харкова для огляду дочки педіатром. У лікарні дитину оглянув лікар, сказав, що дитина здорова, ОСОБА_6 залишила дитину та свідоцтво про її народження, вийшла з кабінету та в коридорі ОСОБА_11 передала їй кошти в сумі 20 тис доларів. ОСОБА_6 заявила про своє щире каяття в скоєному.

Законний представник потерпілої не заперечувала проти розгляду провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а наслідки позбавлення права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку їм зрозумілі, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

При викладених обставинах, судом встановлено, що мало місце діяння, у вчиненні якого ОСОБА_6 обвинувачується, це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України. Обвинувачена винна у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню за його вчинення.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відноситься до особливо тяжкого злочину.

Дослідженням даних про обвинувачену встановлено, що вона раніше не судима, на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не заміжня, має двох малолітніх дітей, не працює.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При визначенні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 149 КК України суд враховує характер і ступень тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів, обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченої, та вважає необхідним та достатнім для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченою нових злочинів, що відповідатиме вимогам ст. 50, 65 КК України, призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті кримінального закону у мінімальному розмірі.

При цьому, підстав для застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання обвинуваченій судом не встановлено, оскільки наявна лише одна пом`якшуюча її відповідальність обставина. Посилання захисника на наявність такої обставини, яка пом`якшує покарання, як вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин, достатніми доказами не підтверджена.

12.02.2025 о 12:20 обвинувачену ОСОБА_6 було затримано, про що складено протокол затримання особи від 12.02.2025.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14.02.2025 до обвинуваченої ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В подальшому ухвалою суду був продовжений строк тримання під вартою обвинуваченій.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 підтвердила, що її було взято під варту 12.02.2025.

До набрання чинності вироку суду, суд підтверджує раніше обраний запобіжний захід стосовно обвинуваченої ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою.

Крім того, суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченій ОСОБА_6 , відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання, який рахується з 12 лютого 2025 року, виходячи із співвідношення, згідно з яким одному дню тримання під вартою (попереднього ув`язнення) відповідає один день позбавлення волі.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Питання про скасування арешту майна вирішується судом у відповідності до ч. 4 ст. 174 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Керуючись ст.ст.2,7,124,368-370,371,373,374,376, 392,393,395,532 КПК України,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту її фактичного затримання - 12 лютого 2025 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк тримання під вартою (строк попереднього ув`язнення), виходячи із співвідношення, згідно якого одному дню тримання під вартою (попереднього ув`язнення) відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Скасувати арешт з майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2025 року.

Речові докази: паперовий конверт, в якому знаходяться грошові кошти номіналом 100 доларів США у кількості 200 шт., на кожній купюрі серія номер КВ14859854М з поміткою «імітаційний засіб» на зворотній стороні - знищити;

мобільний телефон Samsung IMEI НОМЕР_2 , НОМЕР_3 з номером НОМЕР_4 , який зберігається у камері схову УЛМТЗ ГУНП в Харківській області - повернути власнику ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1