ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/153/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі: ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження №11-сс/817/153/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 травня 2025 року про повернення поданої ним скарги на бездіяльність слідчого СОГ ГУНП в Тернопільській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою про вчинення кримінального правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 травня 2025 року повернуто скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого СОГ ГУНП в Тернопільській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_6 не підтвердив свої повноваження як суб`єкта звернення зі скаргою в порядку ч.1 ст.303 КПК України оскільки долучив до неї лише два посадкові документи на проїзд АТ «Укрзалізниця» із сполученням «Хмельницький Тернопіль» та «Тернопіль Хмельницький», та не надав будь-яких доказів того що звертався в поліцію з заявою про вчинення кримінального правопорушення 23.05.2025 .

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати посилаючись на її невідповідність вимогам закону.

Зазначає що слідчий суддя не повідомив його про дату, час і місце розгляду скарги у суді, що вважає порушенням вимог КПК України, зокрема статей 135137, а також ст. 306, які передбачає обов`язковий розгляд скарги упродовж 72 годин з моменту її надходження до суду, а не повернення без розгляду.

Вважає, що слідчий суддя вийшла за межі своїх повноважень, винісши ухвалу про повернення скарги, оскільки КПК України не передбачає такої процесуальної форми як «повернення скарги», що порушує гарантії доступу до правосуддя, дискредитує процесуальні права заявника та суперечить ст. 307 КПК України.

Вказує на те, що в поданій скарзі ним були наведені конкретні обставини можливого вчинення кримінального правопорушення, вказано номер судової справи №686/4113/25, контактні дані дізнавача, долучено квитки на залізничний транспорт, що підтверджують намір бути присутнім у судовому засіданні, а також згадано виклики поліції за номером 102 що, на переконання апелянта, є належними даними для внесення відомостей до ЄРДР.

Зазначає що дії слідчого судді фактично спрямовані на затягування часу з метою недопущення фіксації доказів (відео з камер відеоспостереження в Тернопільському апеляційному суді), оскільки зберігання таких записів обмежене місячним строком, а отже втрата цих доказів унеможливить ефективне розслідування заявленого кримінального правопорушення.

ОСОБА_6 в суд апеляційної інстанції не з`явився хоча був належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду, заяв про відкладення судового засідання не подавав, а тому у відповідності до вимог КПК України суд апеляційної розглядає подану ним скаргу без його участі.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 вивчивши подані матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею, а суд апеляційної інстанції відповідно до ст. 422 КПК України перевіряє ухвалу слідчого судді, винесену по наслідках цього розгляду.

Відповідно до вимог п.1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно з ч.4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. За вимогами ч.5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про звернення громадян", дія цього закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільним процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, адміністративного судочинства України, законами України "Про запобігання корупції", "Про виконавче провадження".

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

З матеріалів провадження вбачається, що 29.05.2025 ОСОБА_6 подав скаргу слідчому судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області на бездіяльність слідчого СОГ ГУНП в Тернопільській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, посилаючись на те, що 23.05.2025 звертався до слідчого СОГ ГУНП в Тернопільській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення, яке полягало у перешкоджанні працівниками судової охорони у вільному допуску його до Тернопільського апеляційного суду на судове засідання 23.05.2025 , в яке він викликався в якості апелянта по справі.

Слідчий суддя, повертаючи подану ОСОБА_6 скаргу виходив з того що він не підтвердив того що є особою, яка має права подавати скаргу в порядку ч.1 ст.303 КПК України на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Зокрема, слідчий суддя вказав що бездіяльність на досудовому розслідуванні слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, може бути оскаржена до слідчого судді заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Тобто право на оскарження бездіяльності слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виникає лише у чітко визначеного кола суб`єктів, зокрема у заявника, потерпілого, його представника чи законного представника. Указане, у свою чергу, породжує обов`язок слідчої судді з`ясувати, чи є таким суб`єктом особа, яка подала скаргу.

Так, ч. 1 ст. 60 КПК України визначено, що заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 1, 2 ст. 55 КПК України).

Оскільки ОСОБА_6 до матеріалів скарги не було долучено жодних доказів на підтвердження того що він звертався до СОГ ГУНП в Тернопільській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення 23.05.2025 слідчий суддя не зміг встановити чи є він особою, яка вправі звертатися до суду із відповідною скаргою на бездіяльність слідчого.

З огляду на те що ОСОБА_6 не долучено до матеріалів скарги будь-яких доказів на підтвердження факту звернення ним в правоохоронні органи з заявою про вчинення кримінального правопорушення, колегія суддів погоджується з тим що слідча суддя не змогла перевірити те що він є суб`єктом оскарження бездіяльності слідчого в порядку ч.1 ст.303 КПК України.

Перевіряючи твердження ОСОБА_6 щодо порушення його права на участь у судовому засіданні через неналежне повідомлення про дату, час і місце розгляду скарги, колегія суддів виходить з того, що відповідно до пункту 1 частини 2 статті 304 КПК України, скарга підлягає поверненню, якщо вона подана особою, яка не має на це права. У такому разі суд не зобов`язаний призначати судове засідання та повідомляти заявника, оскільки розгляд скарги по суті не здійснюється. Відтак, твердження про порушення права на участь у засіданні є безпідставним, оскільки сама скарга не могла бути прийнята до розгляду через невстановлений процесуальний статус заявника.

Посилання апелянта на те, що слідчий суддя вийшла за межі своїх повноважень, винісши ухвалу про повернення скарги, є також необґрунтованими, при цьому колегія суддів виходить з того, що пункт 1 частини 2 статті 304 КПК України прямо передбачає можливість повернення скарги у разі, якщо вона подана особою, яка не має на це права. Така ухвала є передбаченою процесуальною формою реагування суду на недотримання вимог закону, а тому не може розцінюватися як перевищення повноважень або порушення права на доступ до правосуддя, тому колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відсутність у поданій заяві доказів, які підтверджують факт отримання органом досудового розслідування указаної ОСОБА_6 заяви.

Твердження апелянта про нібито навмисне затягування слідчим суддею розгляду з метою втрати потенційних доказів у вигляді відеозаписів, не ґрунтуються на об`єктивних даних, є припущеннями та не можуть бути взяті до уваги як аргумент на підтвердження неправомірності ухвали слідчого судді, а судова оцінка суддів в межах розгляду цивільної справи не може бути підставою для притягнення їх до кримінальної відповідальності. Вказане є проявом конституційної гарантії незалежності суддів (ст. 126, 129 Конституції України), а не ознакою злочину.

Щодо посилань на те, що в скарзі були викладені конкретні обставини можливого кримінального правопорушення, колегія суддів зазначає, що наведені доводи апелянта не підтверджені належними доказами щодо подання ОСОБА_6 заяви про кримінальне правопорушення 23.05.2025 в орган досудового розслідування. Відсутність таких доказів виключає можливість встановлення факту звернення із заявою у визначеному законом порядку та, відповідно, набуття апелянтом процесуального статусу скаржника.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про повернення скарги ОСОБА_6 , що не перешкоджає йому повторно звернутись з аналогічною скаргою, в зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_6 до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 травня 2025 року про повернення поданої ОСОБА_6 скарги на бездіяльність слідчого СОГ ГУНП в Тернопільській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою про вчинення кримінального правопорушення - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді