Дата документу 16.06.2025Справа № 554/8741/25
Провадження № 1-кс/554/7692/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000170 від 20.05.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14, ч.1 ст.258, ч.1 ст.14, ч.1 ст.263-1 КК України,

в с т а н о в и л а:

До провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання про арешт майна, мотивоване тим, що слідчим відділом УСБУ в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000170 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14, ч.1 ст.258 та ч.1 ст.14, ч.1 ст.263-1 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що представники спецслужб рф, а також інші представники країни-агресора рф, проводять заходи з підшукування осіб, що проживають в м. Полтава, з метою їх подальшого використання для виготовлення окремих елементів та збору саморобних вибухових пристроїв та вчинення вибухів на території міста.

Так, слідством отримано докази, що серед представників країни-агресора рф, до вказаної протиправної діяльності причетна невстановлена на даний момент особа, підписана в месенджері «Телеграм», як «(стікер у вигляді сходів вгору зліва направо) АРТУР (стікер у вигляді сходів донизу зліва направо)», з ідентифікатором: ІНФОРМАЦІЯ_1 (раніше підписаний як: ОСОБА_4 (з обох сторін імені були смайлики у вигляді корони), з ідентифікатором ІНФОРМАЦІЯ_2 ) (далі по тексту « ОСОБА_4 »).

Досудовим розслідуванням встановлено, що « ОСОБА_4 », з метою виготовлення саморобного вибухового пристрою для вчинення терористичного акту у м. Полтава, підшукав та залучив мешканця м. Полтава - ОСОБА_5 (анкетні дані змінені на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві. Особа залучена до конфіденційного співробітництва в рамках даного кримінального провадження).

Під час документування протиправної діяльності « ОСОБА_4 », а також проведення заходів, спрямованих на виявлення спільників останнього, громадянином ОСОБА_5 , було отримано від « ОСОБА_4 » грошові кошти на загальну суму 20 410 грн.

12.06.2025 року свідком ОСОБА_5 було передано слідчому отримані в період з 20 травня по 07 червня 2025 року від «Артура» грошові кошти на загальну суму 20 410 грн. У той же день слідчим винесено постанову про визнання вищевказаних грошових коштів речовими доказами в даному кримінальному провадженні, оскільки вони зберегли на собі сліди кримінального правопорушення і своєю суттю є предметом реалізації кримінального правопорушення, а тому можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, з метою збереження речових доказів, слідів кримінального правопорушення, для забезпечення проведення необхідних слідчих та інших процесуальних дій, в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі речових доказів.

В судове засідання прокурор ОСОБА_6 , яка входить до групи прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд клопотання без її участі. Клопотання підтримала, просила задовольнити.

Від власника майна ОСОБА_5 (анкетні дані змінені на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві. Особа залучена до конфіденційного співробітництва в рамках даного кримінального провадження) надійшла до суду заява, в якій розгляд клопотання останній просив проводити без його участі. Проти накладення арешту не заперечував.

Зважаючи на неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть у ньому участь, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді на підставі ч.4 ст.107 КПК України не здійснюється.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом скоєння кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За правилами ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовим доказом у розумінні положень ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.1, 2, 5 і 6 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як слідує зі змісту клопотання, метою накладення арешту на добровільно видані 12.06.2025 року ОСОБА_5 слідчому грошові кошти на загальну суму 20410 грн є забезпечення збереження речових доказів, що узгоджується із вимогами п.1 ч.2 ст.170 КПК України

Встановлено, що постановою старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Полтавській області ОСОБА_7 від 12.06.2025 року зазначені грошові кошти визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Аналізуючи матеріали клопотання, слідчий суддя дійшла таких висновків.

Прокурором доведено, що грошові кошти на загальну суму 20410 грн, які 12.06.2025 року були добровільно видані ОСОБА_5 слідчому, є доказом злочину, зберігають на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям речових доказів, зазначеним у статті 98 КПК України.

Вказане майно підлягає арешту, так як не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довела необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення майна, враховує можливість використання його як доказу у зазначеному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и л а:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти на загальну суму 20 410 грн, які 12.06.2025 року були добровільно видані ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (анкетні дані змінені на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві. Особа залучена до конфіденційного співробітництва в рамках даного кримінального провадження), шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження та користування до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1