Справа № 442/2586/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/573/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.04.2025 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гусавка, Менського району, Чернігівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_7

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

оскарженим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від основного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України покладено на останнього такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ст.ст. 20, 92, 93, 94 КК України, ч.2 ст. 504 КПК України застосовано до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру, у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою скасовано та негайно звільнено останнього з під варти в залі судового засідання.

Вирішено питання речових доказів та арештованого майна.

Згідно вироку суду, 12.02.2025 о 12 годин 32 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи в селі Болехівці, Дрогобицького району, Львівської області, точної адреси досудовим розслідуванням не встановлено, умисно, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що поширена ним інформація є неправдивою, за допомогою мобільного телефону марки «Neffos A5» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Lifecell» із абонентським номером НОМЕР_3 , зателефонував на спеціальну лінію «102» Головного управління Національної поліції й повідомив їм завідомо неправдиву інформацію про загрозу вибуху ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що призвело до безпідставного відволікання сил і засобів спеціальних служб для перевірки вказаного повідомлення та було зірвано нормальний режим роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, ОСОБА_6 , обвинувачується у здійсненні завідомо неправдивого повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибелі людей чи інших тяжких наслідків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

На вказаний вирок обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржений вирок скасувати та закрити кримінальне провадження.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що кримінальне провадження щодо нього має бути закрито, оскільки злочин є незакінченим. Наголошує, що він хворіє на психічну хворобу, в Сколівському районному суді Львівської області перебуває на розгляді клопотання про застосування до нього примусових заходів медичного характеру за фактом вчинення іншого суспільно-небезпечного діяння, ознаки якого передбачені ч. 1 ст. 259 КК України.

В судове засідання обвинувачений ОСОБА_6 не прибув , про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, до початку апеляційного розгляду причин неявки суду не повідомив, відтак учасники процесу захисник ОСОБА_8 та прокурор ОСОБА_7 не заперечили проти розгляду справи у його відсутність.

Оскільки, в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення процесуального становища обвинуваченого, а присутність захисника обвинуваченого не порушує його право на захист, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_6 .

Заява про відкладення розгляду справи від обвинуваченого ОСОБА_6 поступила засобами електронного зв`язку після апеляційного розгляду справи та проголошення резолютивної частини ухвали, відтак колегія суддів, враховуючи позицію захисника ОСОБА_8 , не бере таку до уваги.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, виступ прокурора, який заперечив проти апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_6 дотримано.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 розглядалось судом першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки ОСОБА_6 визнав свою вину, відтак суд першої інстанції обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, за наведених у вироку суду обставин, та правильність кваліфікації його дій є вірним та в апеляційному порядку учасниками кримінального провадження не оскаржується і не може бути оскаржено.

Щодо призначеного судом першої інстанції ОСОБА_6 покарання, то слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до позиції, висловленої у постанові Верховного суду від 17 жовтня 2019 року у справі № № 205/7091/16-к (№ 51 - 1532 км 19), поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

При призначенні покарання, суд першої інстанції належним чином врахував усі конкретні обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке, згідно положення ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, характеризуючі дані на обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, відповідно до Висновку судово-психіатричного експерта, ОСОБА_6 виявляє ознаки легкої розумової відсталості в ступені помірно вираженої дебільності з емоційно-вольовим порушенням, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період інкримінованих йому дій тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, також виявляв ознаки легкої розумової відсталості в ступені помірно вираженої дебільності з емоційно-вольовим порушенням. В період інкримінованих йому дій не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Тому, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 врахував конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, зокрема і стан здоров`я, призначив таке із застосуванням положень ст.ст. 75,76 КК України, що є достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття обвинуваченого. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного переконання, що наведені вище пом`якшуючі покарання обставини та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України, і впливають на призначення покарання.

Враховуючи дані про особу ОСОБА_6 , який раніше не судимий, його стан здоров`я, суд першої інстанції вірно застосував до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру, у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.( висновок судово-психіатричного експерта №397 від 18.03.2025 року, а.с. 62-66).

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого не можуть бути визнані достатніми підставами для скасування вироку суду, так як є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами. Підстав для призначення нового розгляду у суді першої інстанції чи закриття кримінального провадження у справі колегією суддів не встановлено

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону або неправильного застосування норм кримінального закону, що могли б бути підставами для скасування вироку суду першої інстанції, не встановлено, вирок суду першої інстанції є законним, вмотивованим та обґрунтованим, а тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.04.2025 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 259 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

Касаційна скарга на рішення суду може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4