У Х В А Л А Справа № 932/3890/25

Іменем України Провадження № 1-кс/932/2094/25

22 травня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Дніпрі клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000033, -

В С Т А Н О В И В:

20 травня 2025 року до суду надійшло клопотання прокурора Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , у якому він прохає накласти арешт, шляхом заборони на відчуження та розпорядження, на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_4 .

Необхідність накладення арешту обґрунтовує наступним чином. У провадженні СД ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000033 від 23.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Встановлено, що 23.04.2025 року ОСОБА_4 , перебуваючи на березі річки Кривий Торець, що розташована в 150 м. від буд. № 134 по вул. Володимира Вернадського та 300 м. від буд. № 2 по вул. Козацькій в м. Костянтинівка краматорського району Донецької області, здійснив незаконний лов (добування) риби виду «Окунь звичайний» у кількості 2 шт., загальною вагою 0, 300 кг., «Тарання (Плітка звичайна)», у кількості 24 шт., загальною вагою 2, 290 кг., в термін заборони на вилов (добування) водних біоресурсів на період нересту, чим заподіяв рибному господарству України істотну шкоду в розмірі 100504, 00 гривень.

19.05.2025 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що у підозрюваного ОСОБА_4 , у власності знаходиться об`єкт нерухомості, а саме будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення відшкодування завданої ОСОБА_4 шкоди, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна підозрюваного.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Власник майна, яке тимчасово вилученим не є, у судове засідання у порядку ч. 2 ст. 172 КПК України не викликався, з метою забезпечення арешту майна та з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення.

Розглянувши клопотання, дослідивши долучені до нього додатки, приходжу до висновку про залишення його без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З матеріалів, долучених до клопотання, вбачається, що слідчим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000033 від 23.04.2025 року, що відкрито за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Прокурор прохає накласти арешт на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_4 . Вказане нерухоме майно не є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000033 та не підлягає спеціальній конфіскації.

У своєму клопотанні прокурор посилається на п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК, тобто на арешт майна з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Досліджуючи матеріали клопотання, слідчим суддею не було виявлено доказів на підтвердження подання цивільного позову. Також, прокурором окрім спричиненої підозрюваним шкоди, не зазначеного навіть потенційного розміру цивільного позову, з метою якого він просить застосувати захід забезпечення кримінального провадження.

Внаслідок того, що прокурором не доведено мету накладення арешту на майно підозрюваного, вважаю, що необхідно відмовити у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст. 98, 103, 110, 167, 170-173, 309-310, 369, 371-372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокурора Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000033 відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1