Справа № 715/1742/25
Провадження № 1-кс/715/220/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.08.2025 селище Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області

у складі: слідчого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

учасники процесу:

прокурор ОСОБА_3

слідчий ОСОБА_4

підозрюваний ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0002056 від 06 червня 2025 року клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , за попередньою змовою із ОСОБА_6 та іншими невстановленими особами, діючи умисно, з корисливих мотивів, вчинив злочин, пов`язаний із незаконним переправленням осіб через державний кордон України.

Так, у період часу з 12 травня 2025 року по 31 травня 2025 року невстановлена особа, з корисливих мотивів, з метою реалізації злочинного умислу, направленого на сприяння незаконного переправлення осіб через державний кордон України, підшукала трьох чоловік призовного віку з числа громадян України, які бажали незаконно перетнути державний кордон України, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_3 та обумовив оплату за надання вказаних незаконних послуг у сумі 4000 доларів США з кожного.

31 травня 2025 року ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 прибули до м. Снятин Івано-Франківської області, де зустрілися з ОСОБА_6 . Кожен із них передав останньому по 200 доларів США, після чого ОСОБА_10 , надаючи вказівки щодо уникнення контрольованих пропускних пунктів, доправив їх до м. Чернівці та поселив у квартирі за адресою: АДРЕСА_4 . У зазначеній квартирі вони повинні були чекати подальших вказівок щодо координування їхніх дій з метою незаконного перетину державного кордону України.

Наступного дня, 1 червня 2025 року, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зібрали з кожного по 4000 доларів США. У подальшому ОСОБА_8 передав невстановленій на даний час особі грошові кошти в загальній сумі 12 000 доларів США як оплату за організацію незаконного переправлення трьох осіб через державний кордон.

02 червня 2025 року, після обіду, ОСОБА_6 на невстановленому автомобілі прибув до квартири в місті Чернівці. Де посадив до автомобіля ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Перебуваючи в салоні автомобіля, ОСОБА_6 передав кожному з них по парі рукавиць для безперешкодного подолання огороджувального паркану на лінії державного кордону. Крім того, надавав вказівки пригинатися та лягти в салоні автомобіля з метою унеможливлення їх виявлення працівниками правоохоронних органів та прикордонного контролю. Під час слідування в напрямку м. Сторожинець громадянин ОСОБА_6 зупинив авто на узбіччі населеного пункту Стара Жадова, де на них вже очікував транспортний засіб марки «Land Rover» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . За вказівкою ОСОБА_6 , особи призовного віку пересіли до вищевказаного транспортного засобу. Під час руху ОСОБА_5 здійснив телефонну розмову з невстановленою особою, зміст якої свідчить про координацію дій, спрямованих на незаконне переправлення осіб через державний кордон. Після зазначеної розмови ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що таке переправлення сьогодні не відбудеться, Надалі, діючи відповідно до раніше узгодженого плану, ОСОБА_5 особисто доставив зазначених осіб до житлового будинку по АДРЕСА_5 за місцем свого проживання, де вони повинні були чекати подальших вказівок від нього щодо реалізації переправлення через державний кордон.

Наступного дня, 03 червня 2025 року, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, дав вказівку цим особам сісти до транспортного засобу марки «Land Rover» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Після цього він перевіз їх до зупинки громадського транспорту в населеному пункті Стара Жадова, де наказав пересісти до транспортного засобу марки «Citroen» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , керований громадянином ОСОБА_6 . Під час руху в напрямку населеного пункту Багринівка ОСОБА_6 надавав вказівки пасажирам: пригинатися, поводити себе тихо, не привертати уваги, що свідчить про прихований та незаконний характер поїздки. Згодом ОСОБА_6 зателефонували, після чого він повідомив пасажирам, що сьогодні переправлення знову не відбудеться. У подальшому ОСОБА_6 повернув осіб на ту ж зупинку в с. Стара Жадова, де їх підібрав ОСОБА_5 на тому ж транспортному засобі марки «Land Rover» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та відвіз назад до будинку, де вони, за його вказівкою, повинні були чекати подальших інструкцій щодо незаконного перетину державного кордону.

04 червня 2025 року близько 16:00 ОСОБА_5 , діючи умисно, у складі групи осіб, в змові з невстановленими досудовим розслідуванням співучасниками, взявши невстановлений наразі автомобіль, з метою незаконного переправлення осіб через державний кордон України, доставив їх на зупинку громадського транспорту в населеному пункті Стара Жадова, де вони знову пересіли до транспортного засобу марки «Citroen» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням особи на ім`я ОСОБА_6 транспортний засіб вирушив у напрямку населеного пункту Багринівка. У ході слідування ОСОБА_6 наказав усім пасажирам вийти з автомобіля та заховатися в лісосмузі, пояснивши це тим, що необхідно чекати до 22:00. Вказівки були виконані. Близько 22:00 Іван прибув на вказане місце, наказав пасажирам сісти в автомобіль, однак вже через кілька хвилин руху зупинився, повідомивши, що попереду знаходиться якийсь автомобіль, та дав вказівку вийти з транспортного засобу й перечекати, доки він перевірить ситуацію. Після цього ОСОБА_6 знову підібрав осіб та продовжив рух у напрямку державного кордону. У подальшому в населеному пункті Багринівка ОСОБА_6 зупинив автомобіль та дав вказівку швидко залишити транспортний засіб і бігти в напрямку державного кордону України, орієнтуючи їх на визначений ним маршрут руху до кордону, з метою його незаконного перетину поза встановленими пунктами пропуску.

У подальшому громадяни ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи відповідно до попередньо отриманих інструкцій, розпочали рух у пішому порядку в напрямку державного кордону України поза межами встановлених пунктів пропуску. Під час подолання загороджувального паркану, що встановлений вздовж лінії державного кордону, військовослужбовцями Державної прикордонної служби України було затримано прикордонним нарядом НОМЕР_3 прикордонного загону громадянина ОСОБА_11 , тоді як громадяни ОСОБА_12 та ОСОБА_13 здійснили перелаз через загороджувальний паркан та втекли в бік території Республіки Румунія.

Вказує на те, що 12.08.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме в незаконному переправленні осіб через державний кордон України, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

При цьому слідчий посилаючись на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, просить суд застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Прокурор Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримали клопотання, просили суд його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні просив обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. При цьому вказував, що має постійне місце проживання, є інвалідом ІІІ групи, не працює, отримає пенсію по інвалідності.

Вислухавши учасників судового провадження, вивчивши клопотання з додатками, суд приходить до наступних висновків.

Ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) гарантує основоположне право на свободу та недоторканість, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п.1 ст.5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин.

Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Тобто, суд повинен розглядати питання, чи взяття особи під варту конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Встановлено, що 12.08.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням про виявлення кримінального правопорушення наданого прикордонним загоном західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, протоколами допиту свідка, та іншими матеріалами досудового розслідування в їх сукупності.

Дослідивши надані докази, вважаю, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. У разі доведення його вини йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, на наявність вказаного ризику, на мою думку вказує і те, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, пов`язаного із незаконним перетином кордоном, що вказує на його обізнаність про шляхи такого перетину.

Крім того, з матеріалів справи та пояснень прокурора вбачається, що досудовим розслідуванням на даний час не встановлені всі співучасники вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку із чим ОСОБА_5 зможе впливати на даних осіб та свідків для уникнення відповідальності, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Щодо наявності ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК, то вважаю, що такий ризик не доведеним в ході розгляду клопотання.

Вирішуючи питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою враховую, що відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що таких доказів суду не було надано ні в клопотанні, ні в судовому засіданні, а вказівка в клопотанні про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить в повній мірі виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та не дасть змогу запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, а також не дасть можливості досягти завдань передбачених ст. 2 КПК України, на думку слідчого судді є передчасним.

Ні обґрунтованість підозри, ні наявність ризиків, ні будь-які характеризуючи обставини особи підозрюваного не є доказами того, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити встановлений і підтверджений в суді ризик, оскільки всі зазначені в ст.176 КПК України запобіжні заходи мають мету забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам визначеним в ч.1 ст.177 КПК України.

Встановлено, що ОСОБА_5 вчинивши інкриміноване йому кримінальне правопорушення, не переховувався від органів досудового розслідування, має ІІІ групу інвалідності, отримує пенсію по інвалідності, раніше не судимий.

Згідно вимог ч. 4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї ж статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування більш м`якого запобіжного заходу, вважаю, що саме такий запобіжний захід, як цілодобовий домашній арешт, на даному етапі досудового розслідування, є найбільш доцільним та ефективним засобом для запобігання встановленого в суді ризику.

При цьому слідчий суддя враховує, що обґрунтування клопотання прокурора стосується необхідності забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому слідчий суддя враховуючи відповідні вимоги ч.5 ст.194 КПК України вважає, що на підозрюваного слід покласти певні обов`язки.

Згідно ч.7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 184, 192-194, 196-199, 309 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , що проживає по АДРЕСА_5 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, терміном на 60 (шістдесят) днів без використання електронних засобів контролю, а саме по 12 жовтня 2025 року включно.

Цілодобовий домашній арешт ОСОБА_5 здійснювати за адресою його місця проживання, а саме по АДРЕСА_5 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-заборонити ОСОБА_5 покидати цілодобово своє місце проживання;

-прибувати до слідчого та суду за першою вимогою;

-повідомляти слідчого та суд про зміну місця свого проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Контроль за виконанням ухвали покласти на відділення поліції № 5 (селище Глибока) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: