Справа № 152/805/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2025 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000108 від 13 травня 2025 року,

за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Кугаївці Чемеровецького району Хмельницької області, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, непрацюючої, із неповною середньою освітою, раніше не судимої,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

сторони кримінального

провадження:

сторона обвинувачення:

прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту:

обвинувачена ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

інші учасники кримінального

провадження:

потерпіла ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 09 травня 2025 року близько 17 години 50 хвилин, під час дії воєнного стану на території України (введеного з 24 лютого 2022 року на підставі указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, востаннє продовженого до 07 серпня 2025 року на підставі Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 квітня 2025 року № 235/2025, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» 4356-ІХ від 16 квітня 2025 року), вона, перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , на кухні виявила жіночу сумку, належну ОСОБА_6 , у якій знаходився гаманець з грошовими коштами. У цей час у ОСОБА_3 виник умисел на крадіжку чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, ОСОБА_3 підбурювана жагою до легкої наживи, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, шляхом вільного доступу, викрала з гаманця, грошові кошти купюрами номіналом по 100, 200 та 500 грн., на загальну суму 3500 грн., який сховавши під верхній одяг, винесла із квартири ОСОБА_6 та покинула місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядилася на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 завдала матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 3 500 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Зазначене кримінальне провадження надійшло до суду із угодою про визнання винуватості від 05 червня 2025 року, укладеною між прокурором Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_7 та підозрюваною ОСОБА_3 , відповідно до якої ОСОБА_3 повністю визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй злочину.

Також вказаною угодою сторонами кримінального провадження, з урахуванням пом`якшуючих обставин, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку, відсутністю обтяжуючих обставин, узгоджено покарання: за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Зазначеною угодою передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Обвинувачена та захисник у підготовчому судовому засіданні просили суд затвердити угоду про визнання винуватості. Обвинувачена, окрім того, просила призначити узгоджену в угоді їй міру покарання, при цьому беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у обсязі підозри, дала згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання.

Потерпіла не заперечувала щодо затвердження угоди про визнання винуватості.

Розглядаючи у порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд виходить із наступного.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнала себе винуватою, згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена, захисник та прокурор повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим обвинувачена, цілком розуміє права обвинуваченої, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена визнала себе винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за обставин, викладених в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості.

Судом роз`яснено обвинуваченій, захиснику та прокурору наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також положення ст.ст. 474, 476 КПК України.

У цьому випадку судом перевірено відповідність угоди вимогам закону та фактичним обставинам справи, а також добровільність позицій сторін.

Ураховуючи викладене, суд доходить висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів належить вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався та підстав для його застосування немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 314, 369, 371, 374, 468, 475, 532 КПК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 05 червня 2025 року, укладену між прокурором Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_7 та підозрюваною ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного за цим вироком покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку в один рік не вчинить нового злочину.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 протягом встановленого судом іспитового строку в один рік обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, виконувати заходи, передбачені апробаційною програмою.

Початок іспитового строку рахувати з моменту проголошення вироку.

Речові докази: відеозаписи вилучені у ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , а також відеозаписи з ОСОБА_3 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід засудженій ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, визначених у ст. 394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

В умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1