Справа № 291/259/25
Провадження №1-в/291/6/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року селище Ружин

Ружинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

начальника Бердичівського районного сектору №2 філії ДУ «Центр пробації» в Житомирській області ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ружинського районного суду Житомирської області подання начальника Бердичівського районного сектору №2 філії ДУ «Центр пробації» в Житомирській області ОСОБА_4 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 26.12.2023 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.5 ст.407, ст.75, ст.76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки із покладеними обов`язками:

періодично з`являтися для реєстрації; не виїжджати за межі України без погодження: повідомляти про зміну місця проживання, роботи, навчання. На облік взятий 22.04.2024 року,

в с т а н о в и в:

Начальник Бердичівського районного сектору №2 філії ДУ «Центр пробації» в Житомирській області ОСОБА_4 звернулася до суду із поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання згідно вироку суду від 26 грудня 2023 року, в обґрунтування якого посилається на таке.

Указаний вирок надійшов до органу пробації для виконання 22 квітня 2024 року.

01 травня 2024 року ОСОБА_5 прибув до відділу пробації, де був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням, йому роз`яснені обов`язки покладені на нього судом та наслідки ухилення від виконання покладених на нього обов`язків.

Будучи підобліковим Бердичівському районному сектору №2 філії ДУ «Центр пробації» в Житомирській області ОСОБА_5 не виконує обов`язки, покладені на нього судом, а саме систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. Так, засудженого було притягнуто до адміністративної відповідальності 26.04.2024 за ст. 183 КУпАП за що з ОСОБА_5 06.08.2024 року було проведено індивідуальну профілактичну бесіду.

Однак, незважаючи на це ОСОБА_5 належних висновків для себе не зробив та знову був притягнутий до адміністративної відповідальності 08.07.2024 року за ст. 121 ч.5, ст. 121 ч.1, ст. 126 ч.1, ст. 126 .ч. 2 КУпАП, 29.08.2024 за ст.173-2 ч.2 КУпАП, 31.07.2024 року за ст. 130 ч.1 КУпАП.

За вищезазначені адміністративні правопорушення було винесено письмове застереження у вигляді попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання та проведено індивідуальну профілактичну бесіду щодо недопущення в подальшому адміністративних правопорушень.

Проте засуджений ОСОБА_5 належних висновків не зробив та 09.01.2025 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП, 16.01.2025 за ч.2 ст.173-2 КУпАП, 15.01.2025 за ч.3 ст.178 КУпАП, 26.11.2024 за ст.183 КУпАП за що останньому було винесено письмове застереження у вигляді попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання та проведено профілактичну бесіду, щодо недопущення вчинення в подальшому адміністративних правопорушень.

Представник органу пробації в судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовольнити, з підстав викладених у ньому.

Прокурор підтримав подання та просив його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні вказаного клопотання, щиро розкаювався за свою поведінку, вказав що змінився в кращу сторону, не офіційно працює.

Захисник засудженого, підтримав позицію останнього просив відмовити у задоволенні вказаного клопотання, зауважив, що жодних порушень обов`язків покладених на засудженого вироком суду не було.

Суд заслухавши думку учасників розгляду клопотання, вивчивши клопотання та особову справу на засудженого ОСОБА_5 , дійшов висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити з таких підстав.

26.12.2023 вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_5 визнано винуватим у предявленому обвинуваченні вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначено покарання за ч.5 ст.407 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки із покладеними обов`язками: періодично з`являтися для реєстрації; не виїжджати за межі України без погодження: повідомляти про зміну місця проживання, роботи, навчання.

22 квітня 2024 року вказаний вирок надійшов для виконання до Бердичівського районного сектору №2 філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області.

Як убачається з особової справи № 7/2024 засуджений ОСОБА_5 перебуває на обліку в Бердичівському районному сектору №2 філії ДУ «Центр пробації» в Житомирській області з 22.04.2024 по теперішній час.

01 травня 2024 року засудженого ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням, йому роз`яснені обов`язки покладені на нього судом та наслідки ухилення від виконання покладених на нього обов`язків.

Згідно Постанови про встановлення днів явки на реєстрацію від 01 травня 2024 року, постановлено зобов`язати засудженого періодично з`являтися для реєстрації до Бердичівського районного сектору №2 філії ДУ «Центр пробації» в Житомирській області, днем явки призначити 1 вівторок кожного місяця.

06 березня 2025 року Начальником Бердичівського районного сектору №2 філії ДУ «Центр пробації» в Житомирській області ОСОБА_4 надіслано подання до Ружинського районного суду Житомирської області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях

виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, вирішує питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Відповідно до вимог ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Тож, суд вирішуючи питання про скасування звільнення з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання повинен з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки, в чому полягали правопорушення, чи відбувались вони систематично, які стягнення були покладені на засудженого, чи можна розглядати викладені в поданні факти як свідчення про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Невиконанням обов`язків вважається також - коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Проте, підставою для направлення засудженого для відбуття покарання є не лише формальне невиконання покладених на нього обов`язків, а таке невиконання, що свідчить про небажання стати на шлях виправлення.

У відповідності до ст. 50 КК України, метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених. Звільнення від покарання з випробуванням застосовується у випадках надати їм можливість виправитись без ізоляції від суспільства.

Необхідною умовою скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого до місць позбавлення волі є з`ясування поважності підстав та причин невиконання обов`язків.

У відповідності до п.10 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» згідно ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Водночас, з особової справи № 7/2024 вбачається що ОСОБА_5 належно з`являється на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації не пропустивши жодного дня.

Відомостей що свідчать про не виконання обов`язків покладених на ОСОБА_5 вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 26.12.2023 матеріали справи не містять та представником органу пробації до суду не надано.

Тобто обов`язки покладені на ОСОБА_5 вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 26.12.2023, а саме: періодично з`являтися для реєстрації; не виїжджати за межі України без погодження: повідомляти про зміну місця проживання, роботи, навчання. останнім виконуються.

Також з особової справи №7/2024 вбачається, що засудженого було притягнуто до адміністративної відповідальності 26.04.2024 за ст. 183 КУпАП за що з ОСОБА_5 06.08.2024 року було проведено індивідуальну профілактичну бесіду.

08.07.2024 року ОСОБА_5 був притягнутий до адміністративної відповідальності. за ст. 121 ч.5, ст. 121 ч.1, ст. 126 ч.1, ст. 126 .ч. 2 КУпАП, а 29.08.2024 за ст.173-2 ч.2 КУпАП, 31.07.2024 року за ст. 130 ч.1 КУпАП. За вказані адміністративні правопорушення було винесено письмове застереження у вигляді попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання та проведено індивідуальну профілактичну бесіду щодо недопущення в подальшому адміністративних правопорушень.

09.01.2025 ОСОБА_5 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП, 16.01.2025 за ч.2 ст.173-2 КУпАП, 15.01.2025 за ч.3 ст.178 КУпАП, 26.11.2024 за ст.183 КУпАП за що останньому було винесено письмове застереження у вигляді попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання та проведено профілактичну бесіду, щодо недопущення вчинення в подальшому адміністративних правопорушень.

Водночас згідно постанови суду від 30.01.2025 провадження у адміністративній справі за ч.2 ст.173-2 КУпАП щодо засудженого закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Суд зауважує, що при розгляді судом питань щодо скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, суд має встановити, чи носили порушення засудженим покладених на нього обов`язків систематичний характер та чи свідчать ці порушення про те, що засуджений не бажає ставати на шлях виправлення, а також, чи були такі порушення умисними, тобто чи мав засуджений намір ухилитись від виконання обов`язків.

Протягом іспитового строку ОСОБА_5 дійсно притягувався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126, ч.1 ст.121, ч.5 ст.121, ч.6 ст.121, ч.3 ст.126, ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 та ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Проте, аналіз змісту вчинених ОСОБА_5 адміністративних правопорушень свідчить про те, що останній притягувався до відповідальності у сфері адміністративних порушень на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку, адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок і громадську безпеку, зокрема органами Національної поліції однак вказані правопорушення носять очевидний формальний характер.

Судові рішення про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності вчинені останнім у сфері адміністративних порушень на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку, адміністративні правопорушення, що посягають на громадський порядок і громадську безпеку, водночас за останнє з вказаних правопорушень справа про адміністративне правопорушення закрита у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Тож, вказане не може розцінюватися на стійке небажання ОСОБА_5 стати на шлях виправлення, як намагається довести прокурор та представник органу пробації.

При цьому, представник відділу пробації в судовому засіданні підтвердила, що засуджений своєчасно з`являється для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

ОСОБА_5 виконує всі умови іспитового строку, визначені вироком суду, має позитивні орієнтири на подальше виправлення своєї поведінки та організації побуту.

Судом установлено, що всі наявні постанови про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності не пов`язані з порушенням покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України, що не може свідчити про небажання засудженого ставати на шлях виправлення.

За час перебування на обліку в органі пробації засуджений протягом іспитового строку нових кримінальних правопорушень не вчинив, згідно з листками реєстрації завжди своєчасно з`являвся на реєстрацію до органу пробації, продовжує проживати з дружиною та утримувати їх спільну неповнолітню дитину, не офіційно працює.

Безумовно, що поведінка засудженого не є взірцем дотримання вимог та умов звільнення від відбування покарання з випробуванням, однак суд вважає, що проведення працівниками служби пробації системного комплексу індивідуально -профілактичних заходів дозволить сформувати у ОСОБА_5 позитивну соціальну спрямованість, адже пробація охоплює широке коло різних способів впливу на особу і не обмежується лише констатацією фактів порушень.

За таких обставин, керуючись принципами гуманності та розсудливості, за умови відсутності інших переконливих мотивів чи обставин в матеріалах справи, які б підтверджували необхідність ізоляції ОСОБА_5 від суспільства, та вказували б на небажання останнього стати на шлях виправлення, суд, дійшов до переконання, що направлення засудженого для відбування призначеного покарання буде передчасним та не відповідатиме меті призначеного покарання.

Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні подання начальника Бердичівського районного сектору №2 філії ДУ «Центр пробації» в Житомирській області ОСОБА_4 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Ружинський районний суд Житомирської області, шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1