Cправа №491/315/21
Провадження №1-кп/505/249/2025
УХВАЛА

Іменем України

21.05.2025 Подільський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Подільську Одеської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №-0000004 від 24.01.2021, щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ананьїв Одеської області, громадянина України, з повною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 24.01.2021 близько 00год 30хв, проходячи повз домоволодіння ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , та достовірно знаючи про те, що в сараї, розташованому на території зазначеного домоволодіння, знаходиться майно, належне останній, вирішив вчинити крадіжку вказаного майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, в цей же день та час ОСОБА_4 , діючи з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою власного збагачення, підійшов до домоволодіння ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де, шляхом вільного доступу, через не зачинену хвіртку пройшов до сараю, розташованого на території зазначеного домоволодіння, та долаючи перешкоду у вигляді навісного замка, шляхом застосування сили вирвав скобу, на якій був закріплений навісний замок вхідних дверей, та проник всередину вказаного сараю, звідки умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, таємно викрав бувший у використанні 8-ми секційний чавунний радіатор вартістю 288 гривень 80 копійок, та бувший у використанні 9-ти секційний чавунний радіатор вартістю 324 гривень 90 копійки, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 613 гривні 70 копійок.

Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність та будучи не притягнутим до кримінальної відповідальності за вчинення 24.01.2021 близько 00год 30хв кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_4 на шлях виправлення не став та повторно вчинив умисне кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, за наступних обставин.

Так, 24.01.2021 приблизно о 07год 00хв ОСОБА_4 , перебуваючи в одній з кімнат будинку за місцем свого проживання, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , де відпочивали його гості ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , побачивши у останніх належні їм мобільні телефони, вирішив таємно викрасти вказане майно.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, в цей же день та час ОСОБА_4 , перебуваючи в одній з кімнат будинку за місцем свого проживання, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою власного збагачення, підійшов до ліжка, на якому спав ОСОБА_6 та шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, умисно, таємно викрав бувший у використанні мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 9», вартістю 4210 гривень 00 копійок, власником якого є ОСОБА_6 , який знаходився на ліжку біля ОСОБА_6 , а також з чоловічої барсетки коричневого кольору, належної ОСОБА_6 , яка знаходилась на стільці біля ліжка, таємно викрав бувший у використанні мобільний телефон марки «ZTE Blade А5 2/32 Gb», вартістю 1475 гривень 00 копійок, власником якого є ОСОБА_7 .

Своїми умисними діями, ОСОБА_4 , завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1475 гривні 70 копійок та потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 4210 гривень 00 копійок.

Викраденим майном, ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність та будучи не притягнутим до кримінальної відповідальності за вчинення 24.01.2021 о 00год 30хв та о 07год 00хв кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_4 на шлях виправлення не став та повторно вчинив умисне кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, за наступних обставин.

Так, 24.01.2021 близько 19год 00хв, ОСОБА_4 , проходячи повз домоволодіння ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , та достовірно знаючи про те, що в будинку, розташованому на території зазначеного домоволодіння, знаходиться майно, належне останній, вирішив вчинити крадіжку вказаного майна.

Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, в цей же день та час ОСОБА_4 , діючи з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою власного збагачення, підійшов до домоволодіння ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де, шляхом вільного доступу через незачинену хвіртку пройшов до будинку, розташованого на території зазначеного домоволодіння, та долаючи перешкоду у вигляді навісного замка, шляхом застосування сили вирвав скобу, на якій був закріплений навісний замок вхідних дверей, проник до однієї з кімнат вказаного будинку, звідки з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, умисно, таємно, шляхом демонтажу, з печі викрав бувші у використанні пічні дверцята вартістю 250 гривень 00 копійок, бувший у використанні кутник довжиною 56см, вагою 4,2кг, вартістю 50 гривень 40 копійок, бувший у використанні кутник довжиною 73 см, вагою 6,4кг, вартістю 76 гривень 80 копійок, бувший у використанні кутник довжиною 62см, вагою 4,8кг, вартістю 57 гривень 60 копійок, бувший у використанні кутник довжиною 50см, вагою 3,9кг, вартістю 46 гривень 80 копійок, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 481 гривня 60 копійок.

Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив вирішити питання щодо закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 в частині епізодів від 24.01.2021 щодо крадіжок майна у потерпілої ОСОБА_5 за ч.3 ст.185 КК України та потерпілого ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з декриміналізацією відповідно до Закону України №3886-ІХ. Перекваліфікувати кримінальні правопорушення, вчинені ОСОБА_4 за епізодами від 24.01.2021 щодо потерпілої ОСОБА_5 з ч.3 ст.185 КК України на ч.1 ст.162 КК України, та за епізодом від 24.01.2021 щодо потерпілих ОСОБА_6 і ОСОБА_7 з ч.2 ст.185 КК України на ч.1 ст.185 КК України. Також прокурор зазначив, що строк притягнення до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.162 КК України та ч.1 ст.185 КК України (за епізодом від 24.01.2021 крадіжки у потерпілого ОСОБА_6 ) у ОСОБА_4 відповідно до ст.49 КК України сплинув, а отже його має бути звільнено від кримінальної відповідальності.

ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора не заперечував.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та його законний представник ОСОБА_8 у судове засідання не з`явились. Надали заяви про розгляд судового провадження за їх відсутності.

Суд, заслухавши клопотання прокурора, обвинуваченого, дійшов такого висновку.

Щодо епізодів від 24.01.2021 відносно потерпілої ОСОБА_5 , суд зазначає наступне.

Згідно з обвинувальним актом від 09 квітня 2021 року ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, тобто в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у інше приміщення, яке ним вчинено 24.01.2021 біля 00год 30хв, та у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, яке ним вчинено 24.01.2021 біля 19год 00хв ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальні збитки на суму 613,70 грн. та 481,60 грн. відповідно.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК, у 2021 році становила 2270,00 грн., отже вартість викраденого ОСОБА_4 майна є меншою ніж 2 неоподаткованих мінімуми.

Відповідно до висновку Об`єднаної палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 07 жовтня 2024 року у справі №278/1566/21, вбачається, що у разі, якщо вартість викраденого майна на час вчинення діяння не перевищувала 2 прожиткових мінімумів, до цих діянь має застосовуватися ст.5 КК України. Однак, якщо діяння вчинене з проникненням у приміщення, дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч.1 ст.162 КК України.

Згідно ч.3 ст.337 КПК з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі (ч.1 ст.12 КК ). З огляду на зміст ч.1 ст.162 КК України дії, кваліфіковані за цією нормою, на відміну від кваліфікованих за ч.3 ст.185 КК України, є кримінальним проступком, а тому їх перекваліфікація покращує становище засудженого.

Об`єктивна ж сторона ст.162 КК України полягає, зокрема, в незаконному проникненні до житла чи іншого володіння особи. Під незаконним проникненням до житла чи іншого володіння особи, потрібно розуміти будь-яке вторгнення, здійснене всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав чи з порушенням у встановленому законом порядку.

Враховуючи викладене та на підставі положення ч.3 ст.337 КПК суд вважає за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_4 з ч.3 ст.185 КК України на ч.1 ст.162 КК України - як незаконне проникнення до житла.

Щодо епізоду від 24.01.2021 відносно потерпілих ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , суд зазначає наступне.

Оскільки дії ОСОБА_4 за вчинення 24.01.2021 біля 00год 30хв кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, були перекваліфіковані на ч.1 ст.162 КК України, тому у діях ОСОБА_4 при вчиненні 24.01.2021 кримінального правопорушення відносно потерпілих ОСОБА_6 і ОСОБА_7 відсутня кваліфікуюча ознака повторності.

З огляду на викладене та на підставі положення ч.3 ст.337 КПК суд вважає за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_4 з ч.2 ст.185 КК України на ч.1 ст.185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162 КК України та ч.1 ст.185 КК України (за епізодом від 24.01.2021 крадіжки у потерпілого ОСОБА_6 ), суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно зі ст.44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом статей 284, 288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст.63 Конституції України та ст.18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання особою своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ним свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.

Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №-12 від 23.12.2005, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, тобто суд, встановивши наявність всіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа), - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею (за КПК України 1960 року), підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але важливо, до набрання вироком суду законної сили (ст.532 КПК).

Так, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення за ч.1 ст.162 КК України та ч.1 ст.185 КК України (за епізодом крадіжки у потерпілого ОСОБА_6 ), 24.01.2021, та відповідно до ст.12 КК України вказані злочини є кримінальними проступками.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Санкція ч.1 ст.162 КК України, передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років.

Санкція ч.1 ст.185 КК України, передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або пробаційний нагляд на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк.

Таким чином, у зв`язку з тим, що з дня вчинення ОСОБА_4 злочинів (24.01.2021), передбачених ч.1 ст.162 КК України та ч.1 ст.185 КК України (за епізодом крадіжки у потерпілого ОСОБА_6 ) минуло понад три роки, останній підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за даною статтею на підставі ст.49 КК України.

При цьому обвинувачений у судовому засіданні вину визнав та зазначив, що йому зрозумілі суть обвинувачення та підстава звільнення від кримінальної відповідальності, яка не означає його виправдання чи визнання його невинним, тобто що ця підстава не є реабілітуючою.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, строк притягнення до кримінальної відповідальності за які сплинув, переривання перебігу давності не було, від слідства або суду обвинувачений не ухилявся, обчислення строків давності є правильним, обвинувачений не заперечував проти закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав і дав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності, тому він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження - закриттю.

Щодо епізоду від 24.01.2021 відносно потерпілого ОСОБА_7 , суд зазначає наступне.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповіда льності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким у ст.51 КУпАП, яка передбачає відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до 2 НМ.

Відповідно до пункту 5 підрозділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації злочинів або порушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 ПКУ для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податкового року.

При розмежуванні дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, як адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП, та кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 КК України, визначальним є вартість викраденого майна.

Тобто, для цілей кваліфікації дій особи за складом кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, вказана норма закону, який передбачає кримінальну відповідальність, застосовується у кореспонденції зі ст.51 КУпАП, якою визначені межі вартості дрібного викрадення чужого майна.

Указана вартість (верхній поріг) для кваліфікації таємного викрадення чужого майна, як адміністративного правопорушення, визначена як у чинній редакції ст.51 КУпАП, так і у редакції, що була чинною станом на дату вчинення інкримінованого обвинуваченій діяння.

Відповідно до ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, у результаті набрання чинності Законом №3886-ІХ відбулася втрата чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, зокрема передбаченого ч.2 ст.185 КК України, в межах вартості викраденого майна від 0,2 до 2 НМДГ (розміру податкової соціальної пільги).

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками постанови Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі №278/1566/21 від 07 жовтня 2024 року, відповідно до яких Закон №3886-ІХ, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Передбачені ч.1 ст.5 КК України підстави для закриття кримінальної справи не пов`язані із встановленням фактичних обставин справи, що свідчать про відсутність в діянні особи складу злочину, а пов`язані зі змінами законодавства про кримінальну відповідальність (постанова ВС від 09.09.2019 року в справі № 591/6379/16-ц).

Згідно п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з обвинувальним актом від 09 квітня 2021 року ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно. ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 1475,70 грн.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК, у 2021 році становила 2270,00 грн., отже вартість викраденого ОСОБА_4 майна є меншою ніж 2 НМ, а відтак обвинувачений підпадає під дію Закону України №3886-ІХ, яким фактично скасовано його кримінальну відповідальність.

З огляду на наведене вище клопотання прокурора про закриття кримінального провадження за епізодом від 24.01.2021 відносно потерпілого ОСОБА_7 , на підстав п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України підлягає задоволенню.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого на стадії досудового розслідування не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Оскільки ОСОБА_4 було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.185 КК України, на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження щодо нього закрито, а ініціатором проведення судових експертиз у цьому кримінальному провадженні був орган досудового розслідування, то відповідно до положень ч.2 ст.122, ст.124 КПК витрати на проведення експертиз в розмірі 4903,50 грн. не підлягають стягненню з ОСОБА_4 та покладаються на державу, що відповідає правовій позиції Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 712/8174/23 від 18 лютого 2025 року.

Керуючись ст.ст. 284, 371, 372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 - задовольнити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_4 з ч.3 ст.185 КК України (за епізодами від 24.01.2021 крадіжки у потерпілої ОСОБА_5 ) на ч.1 ст.162 КК України.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_4 з ч.2 ст.185 КК України (за епізодом від 24.01.2021 крадіжки у потерпілих ОСОБА_6 і ОСОБА_7 ) на ч.1 ст.185 КК України.

На підставі ст.49 КК України, обвинуваченого ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.162, ч.1 ст.185 КК України (за епізодом від 24.01.2021 крадіжки у потерпілого ОСОБА_6 ), у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене 24.01.2021 в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №-0000004 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.185 КК України (за епізодом від 24.01.2021 крадіжки у потерпілого ОСОБА_6 ), - закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене 24.01.2021 в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №-0000004 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України (за епізодом від 24.01.2021 крадіжки у потерпілого ОСОБА_7 ), закрити на підставі п. 4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння.

Копію даної ухвали направити до ВП №-1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст.51 КУпАП за вчинення діянь, кримінальне провадження щодо яких закрито на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України (за епізодом від 24.01.2021 крадіжки у потерпілого ОСОБА_7 ).

Арешт накладений слідчим суддею Любашівського районного суду Одеської області 26.01.2021, а саме: на мобільний телефон марки «Xiaomi» фіолетового кольору в чохлі чорного кольору та мобільний телефон марки «ZTE» чорного кольору, - скасувати.

Речові докази, а саме:

- мобільний телефон марки «Xiaomi» фіолетового кольору в чохлі чорного кольору, повернути ОСОБА_6 , як власнику;

- мобільний телефон марки «ZTE» чорного кольору, - повернути ОСОБА_7 , як власнику;

- б/в чавунну батарею на 8 секцій, б/в чавунну батарею на 9 секцій, б/в пічні дверцята та 4 кутника, які знаходяться на зберіганні згідно розписки у ОСОБА_5 - залишити їй, як власнику.

Процесуальні витрати, пов`язані з залученням експерта в кримінальному провадженні, віднести за рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1