1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/6078/25 1-кс/335/2751/2025
11 серпня 2025 року м. Запоріжжя
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має загальну середню освіту, неодруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,
08.08.2025 до слідчого судді надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 , про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи відносно ОСОБА_4 , в межах строку досудового розслідування.
В обґрунтування клопотання слідчий послався на таке.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, що кваліфікується як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.
Під час досудового розслідування проведено первинну амбулаторну судово-психіатричну експертизу. Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 308 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період інкримінованого йому правопорушення виявляв та виявляє на теперішній час ознаки психічного розладу у вигляді шизофренії, параноїдна форма, параноїдний синдром. Тому він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час за своїм психічним станом він також не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги.
У зв`язку з цим, 07 серпня 2025 року, слідчим змінено порядок досудового розслідування у вказаному провадженні за правилами глави 39 КПК України щодо застосування примусових заходів медичного характеру.
Клопотання про зміну щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу обґрунтовується положеннями ст. 508 КПК України та наявністю ризиків, зазначених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, пославшись на факти та доводи, викладені у ньому.
Підозрюваний ОСОБА_4 , його законний представник ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 , не оспорюючи обґрунтованість повідомленої йому підозри, проти задоволення клопотання не заперечували.
Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Щодо обґрунтованості підозри.
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент вчинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).
При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи
Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.
Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.
Як випливає з доданих до клопотання матеріалів кримінального провадження, станом час вирішення питання про запобіжний захід обґрунтованість підозри підтверджується такими доказами:
протоколом огляду місця події від 19.06.2025;
протоколом огляду предмету від 19.06.2025;
речовим доказом, який вилучено під час проведення огляду предмету;
протоколом допиту представника потерпілого;
протоколами допиту свідків;
протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками;
протоколом огляду відеозапису;
протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України та іншими матеріалами кримінального провадження;
висновком судово-психіатричного експерта № 308 від 30.07.2025.
Крім того, сам підозрюваний станом на час розгляду клопотання фактично визнав вину у вчиненні інкримінованого йому діяння.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.
Не вирішуючи питання щодо остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, зазначених вище, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому діяння.
Щодо наявності ризиків.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що:
1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності;
2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.
Якщо під час досудового розслідування будуть встановлені підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, слідчий, дізнавач, прокурор виносить постанову про зміну порядку досудового розслідування і продовжує його згідно з правилами, передбаченими Главою 39 КПК України.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи:
1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом;
2) поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.
Передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби.
Застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що на теперішній час існують такі заявлені органом досудового розслідування судом ризики, що визначені у ст. 177 КПК України:
- ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду;
- ризик незаконного впливу на свідків;
- ризик вчинення нового кримінального правопорушення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створитимуть загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.
Відповідно до рішення Європейського суд у з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Зокрема, доказами на обґрунтування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується, - можуть бути документи, довідки про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.
Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що вказаний у клопотанні ризик вчинення підозрюваним нових суспільно небезпечних діянь існує і має високу ступінь вірогідності, оскільки підозрюваний на теперішній час не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, що унеможливлює самоконтроль його поведінки, створює загрозу вчинення ним нових суспільно небезпечних діянь та потребує лікування в умовах госпіталізації.
Стосовно інших вказаних у клопотанні ризиків слідчий суддя не вбачає їх наявності, оскільки стороною обвинувачення не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 може впливати на свідків та переховуватись до органу досудового розслідування.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 176-179, 183, 372, 376, 508 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 задовольнити.
Змінити запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, в межах строку досудового розслідування, а саме до 20.08.2025.
Залишити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» МЮУ до поміщення його в психіатричний заклад».
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - протягом п`яти днів з дня отримання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали оголошений о 11 год. 15 хв. 13.08.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1