Справа № 157/163/25
Провадження № 1-кп/157/86/25
УХВАЛА

07 серпня 2025 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000790 від 19.10.2024 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

встановив:

У провадженні суду перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

23.07.2025 прокурор подав клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_4 на два місяці з покладенням відповідних обов`язків, яке мотивує тим, що він обґрунтовано обвинувачується у нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Обґрунтованість підозри (обвинувачення) ОСОБА_4 підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності. Таким чином, на даний час є достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлені ризики, передбачені у п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, це можливість переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків чи потерпілих.

В обґрунтування ризику, передбаченого у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначає, що обвинувачений обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, який відносяться до категорії тяжких, та у разі визнання його винуватим у вчиненні даного кримінального правопорушення, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, а тому, з метою уникнути кримінальної відповідальності, останній може переховуватися від суду. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що останній після вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення залишив місце його вчинення та переховувався від суду.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначає, що одними з доказів причетності ОСОБА_4 до вчинення вказаного кримінального правопорушення є показання свідків, які надають відомості про причетність останнього до вчинення злочину, та які є відомими ОСОБА_4 , а тому, перебуваючи на свободі, обвинувачений матимете можливість незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, що негативно вплине на результати судового розгляду. Свідки в суді не допитувалися. Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, зокрема з допитів очевидців вчинення злочину, ОСОБА_4 погрожував фізичною розправою останнім за розголошення інформації про його причетність до вчинення даного кримінального правопорушення.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначає, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання від 7 до 10 років. Таким чином, перебуваючи на свободі, розраховуючи на безкарність та уникнення від кримінальної відповідальності, обвинувачений може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення різного складу, так як згідно з матеріалами кримінального провадження ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який самовільно залишив військову частину.

Вищезазначене обґрунтовується встановленими слідством обставинами, передбаченими ст. 178 КПК України, а саме тим, що наявні вагомі докази про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких, у разі визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, зокрема, особистого зобов`язання відносно обвинуваченого не може запобігти вищевказаним у клопотанні ризикам та не може бути застосовано відносно останнього, оскільки останній обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, що дає підстави вважати, що обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, обвинуваченим виконані не будуть. Особиста порука не може бути застосована відносно обвинуваченого тому, що особа, яка б заслуговувала на довіру та яка зможе поручитися за виконання останнім обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутня.

Ухвалою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 09.05.2025 до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 2 місяці до 09.07.2025 та покладено відповідні обов`язки, а ухвалою від 03.07.2025 строк дії застосування цього запобіжного заходу продовжено до 03.09.2025.

На даний час виникає необхідність у продовженні строку запобіжного заходу щодо обвинуваченого, оскільки підстави його застосування не відпали.

Прокурор у судовому засіданні підтримав заявлене клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 не заперечили проти задоволення клопотання прокурора

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилась.

Заслухавши думку учасників судового провадження та проаналізувавши матеріали провадження, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке відноситься до тяжких злочинів та за скоєння якого передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Згідно з ухвалою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 09.05.2025 щодо обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на строк два місяці з покладенням обов`язків: цілодобово не залишати місце проживання житловий будинок АДРЕСА_1 ; прибувати до прокурора та/або суду за кожною їх вимогою; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілою у кримінальному провадженні.

Ухвалою суду від 03.07.2025 строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту з покладенням обов`язків продовжено до 03.09.2025 року.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 не містить нових обставин, якими підтверджуються наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, існування яких було встановлено судом при розгляді попередніх клопотань сторони обвинувачення. Крім того, клопотання прокурора містить посилання на ризики, існування яких судом вже спростовувалось.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, на думку суду є наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховуватись від суду.

Щодо ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні, то суд враховує той факт, що всі заявлені прокурором свідки вже допитані. Тому наявність цього ризику не підтверджується на цій стадії судового розгляду. Ризик вчинення нових кримінальних правопорушень спростовується позитивними характеристиками обвинуваченого, а також відсутністю інформації щодо вчинення ним інших правопорушень.

Крім того, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Суд вважає обґрунтованою позицію прокурора, що застосування щодо ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж домашній арешт не забезпечить належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Проаналізувавши матеріали поданого клопотання про продовження строку запобіжного заходу, беручи до уваги, що обвинувачений та його захисник не заперечили проти задоволення клопотання та продовження строку домашнього арешту, суд дійшов висновку про необхідність продовження строку щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 177, 181, 194, 196, 197 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк 2 (два) місяці до 07 жовтня 2025 року з покладенням обов`язків:

- цілодобово не залишати місце проживання житловий будинок АДРЕСА_1 без письмового дозволу прокурора або суду;

- прибувати до прокурора або суду за кожною їх вимогою;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілою у кримінальному провадженні.

Ухвалу для виконання направити до Камінь-Каширського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Повний текст ухвали оголошено о 16:30 годині 08.08.2025 року.

СуддяОСОБА_7