УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року

м. Київ

справа № 757/60947/24-к

провадження № 51-2240 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Київського апеляційного суду від 11 березня 2025 року у кримінальному провадженні, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000957,

встановив:

Із матеріалів провадження за скаргою вбачається, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 грудня 2024 року задоволено клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 та постановлено обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Київський апеляційний суд ухвалою від 11 березня 2025 року задовольнив апеляційну скаргу сторони захисту із доповненнями до неї, подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 . Ухвалу слідчого судді місцевого суду скасував та постановив нову ухвалу, якою відмовив у задоволенні клопотання прокурора про обрання до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не погодившись з судовими рішеннями, прокурор звернувся до Суду з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (ст. 8 Конституції України).

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Статтею 310 КПК визначено, що оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку, а відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають.

Як убачається зі змісту касаційної скарги та копій судових рішень, прокурор не погоджується з судовим рішенням, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку. Отже, таке судове рішення не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Київського апеляційного суду від 11 березня 2025 року у кримінальному провадженні, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000957.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3