Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/7935/19
Провадження № 1-кп/644/166/22
ВИРОК

Іменем України

10 вересня 2025 року. Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Харкові, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000554 від 30.05.2025, за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, працюючого на посаді слюсара-сантехніка в Національному Науковому Центрі «Харківський фізико-технічний інститут», раніше не судимого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 114-2, ч. 2 ст. 436-2 КК України КК України, -

в с т а н о в и в :

22 лютого 2022 року президент російської федерації, реалізуючи злочинний план, направив до ради федерації звернення про використання збройних сил російської федерації за межами російської федерації (далі - рф), яке було задоволено.

24 лютого 2022 року о 05.00 годині, за наказом президента російської федерації, рф незаконно вторглась на територію України та здійснила збройний напад, застосовуючи збройні сили російської федерації та федеральну службу військ національної гвардії російської федерації.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було неодноразово продовжено та який триває до теперішнього часу.

Не пізніше 17 год. 12 хв. 23.05.2025 у громадянина України ОСОБА_4 , який перебував на території м. Харкова, виник кримінальний протиправний умисел, направлений на поширення в умовах воєнного стану інформації про переміщення, рух, розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, із можливістю їх ідентифікації на місцевості, та яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами.

ОСОБА_4 , будучи громадянином України, зневажливо ставлячись до Законів України, з метою реалізації вказаного кримінального протиправного умислу, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 у невстановлений час, але не пізніше 17 год. 12 хв. 23.05.2025, шляхом візуального спостереження, здійснив збір інформації про розташування Збройних Сил України, із можливістю їх ідентифікації на місцевості, та яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, а саме місць дислокації військовослужбовців ЗС України на ділянках місцевості поблизу будинку АДРЕСА_3 .

ОСОБА_4 , будучи обізнаним про агресію рф проти України, у період з 17 год. 12 хв. по 18 год. 02 хв. 23.05.2025, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи обліковий запис « ОСОБА_6 » (id-НОМЕР_9) у застосунку «Telegram», здійснив поширення зібраної інформації шляхом направлення повідомлення у застосунку «Telegram» невстановленій особі з обліковим записом « ОСОБА_7 » із номером телефону НОМЕР_1 .

Згідно з відповіддю військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України від 30.05.2025 на ділянках місцевості поблизу будинку АДРЕСА_3 і безпосередній близькості до них, 23.05.2025 перебували та здійснювали переміщення особовий склад, військова/спеціальна техніка ЗС України, що задіяна для виконання завдань по відсічі збройної агресії рф.

Вищезазначені відомості у відкритому доступі не розміщувались та не надавались іншим особам для поширення.

У невстановлений час, але не пізніше 00 год. 08 хв. 06.03.2025 у громадянина України ОСОБА_4 , який не маючи патріотичних переконань, перебуваючи на території м. Харкова, виник кримінальний протиправний умисел, направлений на виправдовування збройної агресії російської федерації, а також глорифікацію російських військовослужбовців та представників окупаційної адміністрації російської федерації.

З метою реалізації свого кримінального протиправного умислу, ІНФОРМАЦІЯ_2 о 00 год. 08 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи обліковий запис « ОСОБА_6 » (id-НОМЕР_9) у застосунку «Telegram», виготовив та поширив у спільноті « ІНФОРМАЦІЯ_3 » наступну публікацію (мовою оригіналу): «А вот то что народ после войны вперед ногами будет выносить ТЦКшников и полицаев за все их зверства, это факт! А вполне может быть и СБУшников».

Продовжуючи реалізацію свого кримінального протиправного умислу, ІНФОРМАЦІЯ_4 о 12 год. 04 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи обліковий запис « ОСОБА_6 » (id-НОМЕР_9) у застосунку «Telegram», виготовив та поширив у спільноті « ІНФОРМАЦІЯ_3 » наступну публікацію (мовою оригіналу): «Бандеровцы это вообще маньяки и нацисты и садисты. Их надо стереть с лица земли из соображений гуманизма и безопасности».

Продовжуючи реалізацію свого кримінального протиправного умислу, ІНФОРМАЦІЯ_5 о 18 год. 25 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи обліковий запис « ОСОБА_6 » (id-НОМЕР_9) у застосунку «Telegram», виготовив та поширив у спільноті « ІНФОРМАЦІЯ_3 » наступну публікацію (мовою оригіналу): «Вот что касается Индии, интересно удастся ли ее вновь соединить? Хотя…явно эти уже не реально. Что касается бывшей Украины, то тут дело в том, что все таки украинские вояки очень часто ведут себя по свински абсолютно везде и ко всем. Конечно же большинство людей их обосновано воспринимает как оккупантов. Разжечь такую ненависть и нацизм как на западенщине все равно не удастся».

Усвідомлюючи протиправний характер власних дій, продовжуючи реалізацію свого кримінального протиправного умислу, ІНФОРМАЦІЯ_6 о 22 год. 15 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи обліковий запис « ОСОБА_6 » (id-НОМЕР_9) у застосунку «Telegram», виготовив та поширив у спільноті « ІНФОРМАЦІЯ_3 » наступну публікацію (мовою оригіналу): «ВС РФ относятся к пленным вполне по человечески. Да и отказаться от обмена пожалуй лучше, так как после него Украина отправит обратно на убой. Лучше в России дождаться Победы и принять гражданство России или записаться в подразделения из состава бывших пленных ВСУшников (батальон им Богдана Хмельницкого или отряд им ОСОБА_8 )».

Продовжуючи реалізацію свого кримінального протиправного умислу, 27.04.2025 о 20 год. 39 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи обліковий запис « ОСОБА_6 » (id-НОМЕР_9) у застосунку «Telegram», виготовив та поширив у спільноті «На самом деле в Харькове чат» наступну публікацію (мовою оригіналу): «С Харькова ведь тоже далеко не все могут выбираться. Хотя обнадеживает то что есть ВГА Харьковской области и ее руководитель. Надеюсь что он будет в ближайшее время губернатором Харьковской области».

Згідно з висновком експерта ННЦ «ІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» за результатами проведення лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи №7684 від 04.06.2025, вищевказані публікації містять виправдовування збройної агресії російської федерації, а також глорифікацію російських військовослужбовців та представників окупаційної адміністрації російської федерації.

Крім того, ОСОБА_4 , розпочавши здійснення поширення матеріалів щодо виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, не маючи наміру на припинення своїх протиправних дій, та, бажаючи нав`язати невизначеному колу осіб ідеї зміни меж території України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, прийняв рішення вчинити їх відкрите проголошення шляхом розповсюдження серед необмеженого кола осіб у мережі «Інтернет».

Так, ОСОБА_4 , будучи достовірно обізнаним, що в Україні з 17.03.2014 діє особливий стан, але не маючи патріотичних переконань, проігнорував ту обставину, що в умовах 2014 року Україна була змушена докладати необхідних зусиль щодо забезпечення своєї безпеки, а тому й вдалася до внутрішньодержавного заходу, що створило надалі відповідні умови для протистояння загрозам. У свою чергу введення особливого стану в державі було вимушеною мірою, під якою слід розуміти надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень для відвернення загрози та забезпечення безпеки і здоров`я громадян, нормального функціонування національної економіки, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, захисту конституційного ладу.

Зокрема, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ст. 132 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій.

Згідно зі ст. 133 Конституції України систему адміністративно-територіального устрою України складають: Автономна Республіка Крим, області, райони, міста, райони в містах, селища і села. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь.

Ст. 157 Конституції України визначено, що Конституція України не може бути змінена, якщо зміни передбачають скасування чи обмеження прав і свобод людини і громадянина або якщо вони спрямовані на ліквідацію незалежності чи на порушення територіальної цілісності України.

Після того як 24.02.2022 російською федерацією, було першою застосовано збройні сили проти України і розпочато вчинення агресії, зумовлену з окупацією частини території держави Україна, Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 № 309, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004, було затверджено перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих державою-агресором.

Однак, ОСОБА_4 , байдуже ставлячись до наслідків агресивної війни, яку рф розв`язала і веде проти України та українського народу з порушенням норм міжнародного права, вчиняючи злочини проти людяності, маючи злочинну ціль, спрямовану на протиправну діяльність, не пізніше 22 год. 29 хв. 11.03.2025, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вирішив вчинити протиправне діяння, посягаючи на суспільні відносини, що забезпечують внутрішню безпеку України, захист її конституційного ладу та державної влади, тобто здійснити публічні заклики до вчинення дій, метою яких є зміна меж території України. При цьому, ним було прийняте рішення про використання облікового запису « ОСОБА_6 » (id-НОМЕР_9) у застосунку «Telegram».

Втілюючи у життя свій протиправний умисел, керуючись власними політичними поглядами та ідеологічними переконаннями, він вирішив використати зазначений обліковий запис у месенджері «Telegram» для розповсюдження текстового матеріалу з публічними закликами до зміни меж території України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, у публічно доступній спільноті «На самом деле в Харькове чат».

З метою реалізації свого кримінального протиправного умислу, ІНФОРМАЦІЯ_7 о 22 год. 29 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи обліковий запис « ОСОБА_6 » (id-НОМЕР_9) у застосунку «Telegram», поширив у спільноті « ІНФОРМАЦІЯ_3 » наступну публікацію (мовою оригіналу): «Все верно, надо и Днепропетровские направление дожимать, и заодно загонять клин между Суммами и Харьковом. Так как все это надо возвращать в состав России».

Продовжуючи реалізацію свого кримінального протиправного наміру, ІНФОРМАЦІЯ_8 о 20 год. 46 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи обліковий запис « ОСОБА_6 » (id-НОМЕР_9) у застосунку «Telegram», виготовив та поширив у спільноті « ІНФОРМАЦІЯ_3 » наступну публікацію (мовою оригіналу): «Хотя щитом становятся гражданские…самое интересное что находятся такие кадры которые оправдывают то что ВСУ прячут технику в жилых кварталах, дескать они же нас защищают. Если бы они возле домов не стояли, мы были бы уже под Россией. И не докажешь, и не объяснишь им что это военное преступление, а их подвергают опасности. Все верно, надо и Днепропетровские направление дожимать, и заодно загонять клин между Суммами и Харьковом. Так как все это надо возвращать в состав России».

Згідно висновку експерта ННЦ «ІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» за результатами проведення лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи №7684 від 04.06.2025 у вищевказаних поширених ОСОБА_4 публікаціях містяться висловлювання, виражені у формі закликів до зміни меж території України.

При цьому, порядок зміни меж території України у поширених ОСОБА_4 матеріалах суперечить порядку вирішення питання про зміну території України встановленим Конституцією України - без проведення всеукраїнського референдуму, передбаченого ст. 73 Конституції України.

Поширена ОСОБА_4 інформація має публічний характер, який передбачає її розповсюдження.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані як кримінальні правопорушення, передбачені за ч. 2 ст. 114-2 КК України, як поширення інформації про розташування Збройних Сил України, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану, за ч. 2 ст. 436-2 КК України, як виготовлення, поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань російської федерації та представників окупаційної адміністрації російської федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України та за ч. 1 ст. 110 КК України, як розповсюдження матеріалів із закликами до вчинення умисних дій з метою зміни меж території України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Разом з обвинувальним актом до матеріалів кримінального провадження долучено угоду про визнання винуватості укладену у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 472 КПК України від 29 вересня 2025 року між обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 та прокурором ОСОБА_3 , яка відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор і обвинувачений ОСОБА_4 в присутності захисника дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 114-2, ч. 2 ст. 436-2 КК України та істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений ОСОБА_4 , у повному обсязі сформульованого обвинувачення, беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях, беззастережно визнав обвинувачення, надав правдиві свідчення щодо фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, сприяв розслідуванню кримінального провадження у встановленні обставин по виявленню та припиненню інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень, тим самим щиро розкаявся у вчиненні злочинів, та активно сприяв розкриттю злочину.

Так, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставин, які пом`якшують призначення покарання, - його щире каяття, сприяння у розкритті кримінальних правопорушень, а також беззастережне визнання ним своєї винуватості, відсутності обставин, які обтяжують покарання., беручи до уваги державні та суспільні інтереси, відомості щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання, на обліках у наркологічному та психіатра не перебуває та інші обставини, що його характеризують, вказаною угодою сторони вважали за можливе призначити покарання, яке повинен нести ОСОБА_4 - за ч. 1 ст. 110 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки без конфіскації майна, за ч. 2 ст. 114-2 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років, за ч. 2 ст. 436-2 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки без конфіскації майна.

Оскільки покарання у виді конфіскації майна санкцією ч.1 ст. 110, ч. 2 ст. 436-2 КК України встановлене як додаткове факультативне, прокурор та обвинувачений дійшли згоди про можливість не застосовувати його, враховуючи особу обвинуваченого, наявність пом`якшувальних обстави, а також обставини справи, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, на підставі ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, сторони узгодили остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 6 років без конфіскації майна.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 114-2, ч. 2 ст. 436-2 КК України, які йому інкриміновано та зазначив, що він розуміє надані йому законом права і розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди та призначенні обумовленої міри покарання, пояснив, що під час укладення угоди дів добровільно, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості дав згоду на застосування узгодженого виду покарання.

Захисник ОСОБА_5 підтримав позицію ОСОБА_4 та просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити покарання, визначене в угоді.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, зокрема, рішення про затвердження угоди.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією)

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні - тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України та нетяжких злочинів, передбачених ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 436-2 КК України ( ст. 12 КК України), якими завдано шкоди лише державним чи суспільним інтересам, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України та закону.

При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, визначені ст. 470 КПК України.

Крім того, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє свої права, передбачені ч. 4 ст. 474 КК України, та наслідки укладання та затвердження угоди, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 114-2 КК України, як поширення інформації про розташування Збройних Сил України, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану, за ч. 2 ст. 436-2 КК України, як виготовлення, поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, збройної агресії російської федерації проти України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань російської федерації, а також представників окупаційної адміністрації російської федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та за ч. 1 ст. 110 КК України, як розповсюдження матеріалів із закликами до вчинення умисних дій з метою зміни меж території України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, не встановлені.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має місце постійного проживання та реєстрації, неодружений, працює, вперше притягається до кримінальної відповідальності.

Згідно зі ст.ст. 50, 65 КК особі, яка скоїла злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинне бути адекватним характеру скоєних дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Узгоджена між сторонами міра покарання у виді позбавлення волі за злочини які інкриміновано ОСОБА_4 , на думку суду є достатньою для виправлення обвинуваченого і відповідає загальним засадам призначення покарання.

Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів.

Такий вид покарання, на переконання суду, не суперечить державним та суспільним інтересам.

Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що укладена угода про визнання винуватості не суперечить вимогам КПК України та КК України, умови угоди відповідають державним та суспільним інтересам та не порушують прав, свобод та інтересів сторін провадження та інших осіб. Обставин, які б вказували на неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою судом не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання з застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України.

Згідно ч. 2 ст. 59 КК України, конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Оскільки вказане покарання у виді конфіскації майна санкцією ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 436-2 КК України встановлене як додаткове факультативне, суд приходить до висновку про можливість не застосовувати його відносно ОСОБА_4 , враховуючи особу обвинуваченого, наявність пом`якшувальних обстави, а також обставини справи та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, ступінь тяжкості кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 436-2 КК України, які відноситься до нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, його матеріальний стан та відношення до вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає недоцільним застосування до обвинуваченого додаткового альтернативного покарання у виді конфіскації майна, як і узгоджено сторонами угоди.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили залишити раніше обрану - тримання під вартою.

Зарахувати ОСОБА_4 , у строк відбуття покарання строк перебування під вартою з 21.08.2024 р. з моменту його фактичного затримання і поміщення під варту з урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Арешт майна, мобільного телефону марки «Infinix X6511», ІМЕІ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 із номером телефону НОМЕР_5 та мобільного телефон «Dooge», ІМЕІ НОМЕР_6 , НОМЕР_7 із номером телефону НОМЕР_8 застосований ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 26 серпня 2025 - скасувати.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

При вирішенні питання про долю речових доказів, суд враховує наступне.

Відповідно до частини 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі.

Згідно із пунктом 4 частини 1 були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Санкція статті, за якою кваліфіковано умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачає покарання у виді позбавлення волі. В ході судового розгляду встановлено, що мобільний телефон «Infinix X6511», ІМЕІ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 із номером телефону НОМЕР_5 належний ОСОБА_9 за її відома був використаний ОСОБА_4 як знаряддя вчинення злочину.

За таких обставин, до речового доказу, мобільного телефону «Infinix X6511», ІМЕІ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 із номером телефону НОМЕР_5 , слід застосувати спеціальну конфіскацію.

На підставі ст. 100 КПК України мобільний телефон «Dooge», ІМЕІ НОМЕР_6 , НОМЕР_7 із номером телефону НОМЕР_8 , який зберігається в кримінальному провадженні № 0000554 від 30.05.2025, після набрання вироком законної сили - повернути власнику ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України, залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 124, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Отже, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави судові витрати за проведення лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи №7684 від 04.06.2025 на суму 21024,00 грн.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 314, 368, 369-371, 373-376, 475 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 29 серпня 2025 року по кримінальному № 0000554 від 30.05.2025 укладену між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської області ОСОБА_3 , та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 114-2, ч. 2 ст. 436-2 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами згідно угоди про визнання винуватості від 29 серпня 2025 року покарання:

- за ч. 1 ст. 110 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ч. 2 ст. 114-2 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 436-2 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без конфіскації майна.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 покарання, за сукупністю призначених йому покарань шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначивши покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 , рахувати з 10.09.2025 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 , у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з моменту його фактичного затримання, а саме, з 21.08.2025 р. по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний - у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Скасувати арешт мобільного телефону «Infinix X6511», ІМЕІ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 із номером телефону НОМЕР_5 та мобільного телефону «Dooge», ІМЕІ НОМЕР_6 , НОМЕР_7 із номером телефону НОМЕР_8 застосований ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 26 серпня 2025.

На підставі статей 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію майна та конфіскувати у власність держави речовий доказ мобільний телефон «Infinix X6511», ІМЕІ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 із номером телефону НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_9 і який зберігається в кримінальному провадженні № 0000554.

На підставі ст. 100 КПК України мобільний телефон «Dooge», ІМЕІ НОМЕР_6 , НОМЕР_7 із номером телефону НОМЕР_8 , який зберігається в кримінальному провадженні № 0000554 від 30.05.2025, після набрання вироком законної сили - повернути власнику ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи №7684 від 04.06.2025 на суму 21024,00 грн.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку вручити прокурору і засудженому негайно після його проголошення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга, з підстав передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через районний суд.

Суддя: ОСОБА_1