Справа № 635/3355/25
Провадження № 1-кп/635/1001/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року смт Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Колки Дубровицького району Рівненської області, громадянки України, з середньою освітою, не працевлаштованої, неодруженої, на утриманні малолітніх/неповнолітніх дітей не має, фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Суд визнає доведеним, що наприкінці березня 2025 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи поблизу домоволодіння АДРЕСА_1 , маючи намір на незаконне проникнення до приміщення вказаного домоволодіння, яке використовувалось як житло потерпілою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , переконавшись у відсутності власника або користувача домоволодіння, шляхом вільного доступу через незамкнуті двері незаконно проникла до вказаного домоволодіння, законним користувачем якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином ОСОБА_3 , усвідомлюючи відсутність законних підстав, що дозволяли б останній проникнути до вказаного будинку, законним користувачем якого є ОСОБА_4 , безпідставно, самовільно, за відсутності дозволу користувача, шляхом вільного доступу, наприкінці січня 2025 року проникла до приміщення домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушила передбачене Конституцією України, міжнародно-правовими актами, діючим законодавством право на недоторканість житла ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 своїми діями вчинила кримінальне правопорушення(проступок), передбачене ч.1 ст.162 КК України, порушення недоторканості житла, тобто незаконне проникнення до житла.

Крім того, що 15.03.2025, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , маючи намір на незаконне проникнення до приміщення вказаного домоволодіння, яке використовувалась як житло потерпілою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , переконавшись у відсутності власника або користувача домоволодіння, шляхом вільного доступу через незамкнуті двері незаконно проникла до вказаного домоволодіння, законним користувачем якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином ОСОБА_3 , усвідомлюючи відсутність законних підстав, що дозволяли б останній проникнути до вказаного будинку, власником якої є ОСОБА_5 , безпідставно, самовільно, за відсутності дозволу власника, шляхом вільного доступу, 15.03.2025 проникла до будинку АДРЕСА_2 , чим порушила передбачене Конституцією України, міжнародно-правовими актами, діючим законодавством право на недоторканість житла ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 своїми діями вчинила кримінальне правопорушення(проступок), передбачене ч.1 ст.162 КК України, порушення недоторканості житла, тобто незаконне проникнення до житла.

Крім того 26.03.2025 приблизно о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи поблизу домоволодіння АДРЕСА_3 , маючи намір на незаконне проникнення до приміщення вказаного домоволодіння, яке використовувалось як житло потерпілою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , переконавшись у відсутності власника або користувача домоволодіння, шляхом вільного доступу через незамкнуті двері незаконно проникла до вказаного домоволодіння, законним користувачем якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином ОСОБА_3 , усвідомлюючи відсутність законних підстав, що дозволяли б останній проникнути до вказаного будинку, власником якої є ОСОБА_6 , безпідставно, самовільно, за відсутності дозволу власника, шляхом вільного доступу, 26.03.2025, приблизно о 12 годині 30 хвилин, проникла до будинку АДРЕСА_4 , чим порушила передбачене Конституцією України, міжнародно-правовими актами, діючим законодавством право на недоторканість житла ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 своїми діями вчинила кримінальне правопорушення(проступок), передбачене ч.1 ст.162 КК України, порушення недоторканості житла, тобто незаконне проникнення до житла.

Крім того 26.03.2025 приблизно о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи поблизу домоволодіння АДРЕСА_3 , маючи намір на незаконне проникнення до приміщення вказаного домоволодіння, яке використовувалось як житло потерпілою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , переконавшись у відсутності власника або користувача домоволодіння, шляхом вільного доступу через незамкнуті двері незаконно проникла до вказаного домоволодіння, законним користувачем якого є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Таким чином ОСОБА_3 , усвідомлюючи відсутність законних підстав, що дозволяли б останній проникнути до вказаного будинку, власником якого є ОСОБА_7 , безпідставно, самовільно, за відсутності дозволу власника, шляхом вільного доступу, 26.03.2025 приблизно о 12 годині 30 хвилин проникла до будинку АДРЕСА_5 , чим порушила передбачене Конституцією України, міжнародно-правовими актами, діючим законодавством право на недоторканість житла ОСОБА_8 .

ОСОБА_3 своїми діями вчинила кримінальне правопорушення(проступок), передбачене ч.1 ст.162 КК України, порушення недоторканості житла, тобто незаконне проникнення до житла.

Згідно зі статтею 12 Загальної декларації прав людини, яка прийнята і проголошена Резолюцією 217 А (Ш) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, «…ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканість його житла…Кожна людина має право на захист закону від такого втручання або таких посягань».

Таке саме положення міститься у статті 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, прийнятого Генеральною Асамблеєю ООН 16 грудня 1966 року, який набув чинності для України 23 березня 1976 року.

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) передбачено, що: «Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Відповідно до ст. 30 Конституції України передбачено, що не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Статтями 7, 13 Кримінального процесуального кодексу України закріплено, засади кримінального судочинства за якими не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення частини другої статті 233 КПК недоторканості житла та іншого володіння особи це предмети матеріального світу, які перебувають законно або незаконно у фактичному стабільному (тривалому) і безперервному володінні фізичної особи та призначені, пристосовані чи спеціально обладнані для розміщення або зберігання її майна, вирощування чи виробництва продукції, забезпечення побутових та інших потреб особи, а також оснащені будь-якими пристосуваннями (огорожею, запорами, сигналізацією, охороною тощо), які роблять неможливим або ускладнюють проникнення до них.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (справа «Барклі проти Сполученого Королівства» 1996 року), який у своїх рішеннях, визначаючи, зокрема поняття «житло», тлумачить його як місце (помешкання), де особа постійно проживає, незалежно від форми чи підстави такого проживання, утримує і облаштовує його, навіть якщо це здійснено з порушенням національного законодавства.

ОСОБА_3 своїми діями вчинила кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч.1 ст.162 КК України, порушення недоторканості житла, тобто незаконне проникнення до житла.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, підтверджується встановленими органом досудового розслідування обставинами, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 у заяві про визнання винуватості, за участі захисника-адвоката ОСОБА_9 , беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального проступку при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що обвинуваченій роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, враховуючи, що обвинуваченою надана згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні, він правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності її позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу відповідно до ч.2 ст.382 КПК України.

Крім того до суду з обвинувальним актом направлено заяви потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , представника потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_10 , згідно з якою, вони не заперечують проти розгляду обвинувального акта в спрощеному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, відомості про який внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 від 10.04.2025.

За встановлених органом досудового розслідування обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, доведена повністю та кваліфікує її дії за ч.1 ст.162 КК України порушення недоторканості житла, тобто незаконне проникнення до житла.

Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_3 встановлено, що вона раніше не судима, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з липня 2006 року перебуває на обліку у КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» з діагнозом синдром залежності від алкоголю, офіційно не працевлаштована.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Отже, обставини справи, причини вчинення кримінального проступку, відсутність обтяжуючої обставини покарання та наявність пом`якшуючої покарання обставини, відомості про особу обвинуваченого, обставини за яких було вчинено кримінальний проступок, дають підстави суду призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу.

Суд вважає, що саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід щодо обвинуваченої, не застосовувались.

Цивільний позов під час досудового розслідування не заявлений.

Речові докази та судові витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду, окрім підстав, передбачених ч.1 ст. 394 КПК України.

Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст.382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отриманням нею копію судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1