Справа № 461/7706/25
Провадження № 1-кс/461/5751/25
в с т а н о в и л а :
Скаржниця та її представник у судовому засіданні скаргу підтримали з підстав, наведених у ній, просили таку задовольнити.
Представник органу, рішення якого оскаржується, у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомленим про дату, час та місце розгляду скарги, письмових заперечень на скаргу на адресу суду не скерував. У зв`язку з наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження на підставі наявних доказів. Крім того, в силу ч.3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши учасників, дослідивши матеріали скарги, приходжу до висновку, що таку слід задовольнити частково, виходячи з наведених нижче мотивів.
25.06.2025 старший слідчий ВРЗСТ ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 виніс постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у вказаному кримінальному провадженні. Оскаржувана постанова мотивована тим, що ОСОБА_3 тілесних ушкоджень не отримала, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Згідно з ч.2 даної норми, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення нею кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
У частині 5 ст. 55 КПК України передбачено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, дізнавач, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
У статті 220 КПК України визначено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Відповідно до частини 3 статті 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
При цьому, відповідні підстави згідно зі зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, постанова слідчого (дізнавача) підлягає скасуванню.
Неналежне мотивування постанов про відмову у визнанні потерпілим, з одного боку, не відповідає вимогам процесуального законодавства, а з іншого не дає слідчому судді змоги перевірити правильність прийнятого дізнавачем, слідчим, прокурором рішення про наявність чи відсутність шкоди для конкретної особи, у зв`язку зі вчиненням кримінального правопорушення.
Окрім неналежного мотивування постанов, підставою їх скасування є і необґрунтованість прийнятого рішення дізнавачем, слідчим, прокурором стосовно співвідношення процесуальних вимог щодо визнання особи потерпілою та фактичних обставин кримінального правопорушення.
Незважаючи на посилання слідчого у постанові про відмову у визнанні потерпілим, на вказану норму закону, приписи такої норми слідчим не виконані, оскільки не наведено конкретних очевидних та достатніх підстав вважати, що заява ОСОБА_3 про залучення до провадження як потерпілої подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч.1 ст.55 КПК України.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що слідчий не провів жодних слідчих дій (про такі у постанові не зазначається) на предмет перевірки заподіяння заявниці ОСОБА_3 будь-якої шкоди, та не була надана можливість надати обґрунтування та докази на підтвердження спричинення їй майнової шкоди, при тому, що у заяві про залучення як потерпілого прямо вказується на заподіяння ОСОБА_3 шкоди, завданої врезультаті ДТП, яка відбулася 20.06.2025.
А відтак, постанова слідчого не містить висновку про те, чи завдано майнової шкоди ОСОБА_3 , передбаченої ч.1ст. 55 КПК України, а тому є передчасною.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що термін «потерпілий» у сенсістатті 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободозначає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності, яка є предметом судового розгляду; при цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди. Отже, прийняття рішення чи вжиття заходу на користь заявника в принципі не є достатнім для позбавлення останнього статусу «потерпілого», якщо державні органи не визнали порушення Конвенції, чи то безпосередньо, чи по суті, і не надали за це порушення компенсації.
Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим, відповідно дост. 55 КПК, є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими постанова слідчого підлягає скасуванню.
Оскаржувана постанова не містить жодного посилання на конкретні матеріали кримінального провадження та не є вмотивованою. У вказаній постанові не вказується, яким шляхом слідчий встановив відсутність обставин про майнової шкоди ОСОБА_3 .
А тому, в залежності від встановленого, слід прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин справи і доводів заявника. Наявність чи відсутність моральної, фізичної чи матеріальної шкоди, розмір такої шкоди підлягає доведенню під час досудового розслідування, під час якого заявник повинен користуватися всіма правами потерпілого: заявляти клопотання, оскаржувати процесуальні рішення, приймати участь в дослідженні доказів щодо заподіяної шкоди, тощо.
За викладених обставин слідча суддя дійшла до висновку, що постанова слідчого не відповідає вимогам ч. 5 ст. 55 ч. 5 ст. 110 КПК України, є необґрунтованою та такою, що винесена передчасно, а тому підлягає скасуванню.
Що ж стосується вимоги про зобов`язання слідчого визнати ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні, слідча суддя приходить до переконання, що оскільки чинним кримінально-процесуальним законом не передбачено прийняття процесуального рішення про визнання потерпілим, в силу ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого, а тому у цій частині скарги слід відмовити.
У частині пропуску строку на оскарження постанови, з урахуванням клопотання скаржниці, відповідний строк слід поновити, оскільки такий пропущений з поважних та об`єктивних причин.
Керуючись ст. ст.40-1,55, 110, 303, 306, 307, 309, 372, 376 КПК України, слідча суддя -
1. Поновити ОСОБА_3 строк на оскарження постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим.
4. У задоволенні решти вимог скарги - відмовити.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_10