Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/5616/25
Провадження № 1-кп/644/725/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.06.2025 року №0000851, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Рогань, Харківського району, Харківської області, громадянина України, з неповною вищою освітою, розлученого, що має неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого та фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ч.4 ст. 185 КК України, -

УСТАНОВИВ:

Відповідно до Указу Президента України від 5 лютого 2024 року № 49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України» «Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022», який неодноразово продовжено Указами Президента України.

04.06.2025 приблизно о 01:00 годині, точного часу встановити не вдалось за можливе, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував у свого знайомого - потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , де спільно вживали алкогольні напої перебуваючи на кухні вказаної квартири. В цей же час потерпілий ОСОБА_7 , з метою задоволення власних потреб пішов до вбиральні, залишивши свій мобільний телефон марки «Xiaomi», модель «Redmi14С» Midnight Black 4/128G, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 на столі кухні, де залишився очікувати ОСОБА_4 .. В цей час у ОСОБА_4 раптово виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

ОСОБА_4 реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою протиправного збагачення за рахунок інших осіб, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаючи, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та тим, що потерпілий знаходиться у вбиральні, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон марки «Xiaomi», модель «Redmi14С» Midnight Black 4/128G, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-25/15001-ТВ від 13.06.2025 складає 3367,70 грн.

В подальшому, ОСОБА_4 сховавши вказаний мобільний телефон у кишеню власних штанів, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними та протиправними діями, ОСОБА_4 спричинив матеріальну шкоду потерпілому - ОСОБА_7 на вказану суму.

Обвинувачений в судовому засіданні свою провину визнав в повному обсязі, щиро каявся, пояснив суду, що дійсно 04.06.2025 приблизно о 01:00 годині, перебував у свого знайомого - потерпілого ОСОБА_7 , у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , де спільно вживали алкогольні напої перебуваючи на кухні вказаної квартири. Коли потерпілий ОСОБА_7 вийшов у вбиральню, то залишив на столі свій мобільний телефон, який він таємно для потерпілого взяв та поклав до кишені своїх брюк, потім пішов та телефон продав в ломбарді. Каявся, просив вибачення у потерпілого, зазначав, що він відшкодував шкоду, потерпілий претензій до нього немає. Посилався на те, що він наразі вирішує питання про проходження військової служби.

Відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України та проти цього не заперечували учасники судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вважає, що вина обвинуваченого доказана, його дії слід кваліфікувати за ч.4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує що обвинуваченим вчинено кримінальне правопорушення за ч.4 ст. 185 КК України, злочин, що є тяжким, а також відомості які характеризують його особу.

Судом враховується, що обвинувачений раніше відповідно до вимог ст. 89 КК України не судимий, на обліках лікарів нарколога та психіатра не перебуває, щиро кається.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст.66 КК України є щире каяття, обставин, які обтяжують покарання, згідно зі ст. 67 КК України, не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.

Мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила правопорушення. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Уилкокс и Херфорд проти Сполученого Королівства» (заяви № № 43759/10 та 43771/12), зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Приймаючи до уваги вищевказані обставини, з врахуванням обставин справи, того, що обвинуваченим вчинено кримінальне правопорушення, злочин, що є тяжким, суд вважає за необхідне призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті.

Також, судом досліджено дані які характеризують особу обвинуваченого, його молодий вік, має освіту та спеціальність, те, що він має місце реєстрації, є військовозобов`язаним, має намір проходити службу, має неповнолітню доньку, яка мешкає з матір`ю, потерпілому шкоду відшкодовано та відповідно до наданої розписки потерпілий претензій до обвинуваченого не має.

З урахуванням наведених обставин, суд вважає що сукупність даних про соціальну адаптованість обвинуваченого, свідчить про стійкі соціальні зв`язки та можливість виправлення без ізоляції від суспільства, тому суд вважає що є підстави застосувати вимоги ст.ст.75,76 КК України, із встановленням іспитового строку, оскільки саме даний вид покарання, на думку суду є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого, цивільний позов не заявлений, питання речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5(п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати на користь держави (код доходів 24060300, стягувач Держава) за проведену судову товарознавчої експертизу документів № СЕ-19/121-25/15001-ТВ від 13.06.2025, в сумі 2674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Речовий доказ, флеш-носій з відеозаписом з камер спостереження ломбарду, зберігати в матеріалах провадження.

Вирок може бути оскаржено, з урахуванням особливостей ст.394 КПК України, до Харківського апеляційного суду, протягом 30 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м.Харкова.

Головуючий: суддя: ОСОБА_1