Провадження № 1-кс/344/5831/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ТзОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Івано-Франківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0001126 від 04.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ТзОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Івано-Франківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0001126 від 04.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначив, що ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 липня 2025 року, у справі № 344/11733/25 , кримінальне провадження № 0001126 від 04.07.2025, з метою забезпечення збереження речового доказу накладено арешт на автомобіль марки УАЗ 3909, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який вилучений 03.07.2025 під час огляду місця події, із забороною користування, відчуження та розпорядження.

Враховуючи те, що станом на даний час слідчим уже проведені всі необхідні слідчі дії, а тому у подальшому арешті автомобіля необхідності немає, вважає за необхідне скасувати арешт на вказаний автомобіль в частині користування з огляду на наступні обставини:

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 № 1109 Івано- Франківська філія Товариства є об`єктом критичної інфраструктури.

Автомобіль, на який накладено арешт із забороною користування, відчуження та розпорядження, використовується працівниками відділу комерційного балансування та розподілу газу Надвірнянського УЕГГ Івано-Франківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України». Цей транспорт забезпечує належну роботу працівників Надвірнянського УЕГГ в частині обліку обсягів природного газу, що подається до ГРМ (газорозподільної системи) та передачу його до TTC.

Зокрема, автомобіль необхідний для обстеження комерційних В ОТ (вузлів обліку природного газу) суміжних Операторів і споживачів, участі у контролі дисципліни споживання, оперативного реагування на аварійні ситуації, що можуть впливати на точність комерційного обліку газу.

Відсутність автомобіля може негативно вплинути на комплекс робіт, які виконуються працівниками для якісного та своєчасного ведення оперативного балансу газу. Це також може завадити належному контролю за точками виходу з ГТС газотранспортної системи до ГРМ від оператора ГРМ (газорозподільні системи) України.

Накладення (залишення в силі в частині користування) транспортний засіб, що перебуває у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в частині користування, на думку заявника, може призвести до суттєвих негативних наслідків для підприємства та громадськості. Продовження арешту цього транспортні унеможливлює виконання підприємством своїх статутних зобов`язань, зокрема безперебійної роботи критичної інфраструктури, оперативного реагування у Надвірнянському районі на аварійні ситуації, проведення профілактичного технічного обслуговування, доставки спеціалістів і обладнання газової інфраструктури.

Заявником подано заяву про розгляд клопотання у його відсутності, просив клопотання задоволити.

Прокурором подано заяву про розгляд клопотання у його відсутності, просить відмовити у задоволенні клопотання, оскільки 02.09.2025 року призначено розгляд апеляційної скарги ТзОВ «Газорозподільні мережі України» на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 10.07.2025 про відмову в скасуванні арешту на майно. Крім того посилається на необхідність проведення слідчого експерименту та експертизи причин ДТП.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних(розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень КПК України судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, а також матеріали кримінального провадження № 0001126 від 04.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,- вважаю за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як передбачено ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Статтею 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 липня 2025 року, у справі № 344/11733/25 , кримінальне провадження № 0001126 від 04.07.2025, з метою забезпечення збереження речового доказу накладено арешт на автомобіль марки УАЗ 3909, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який вилучений 03.07.2025 під час огляду місця події, із забороною користування, відчуження та розпорядження.

Метою застосування арешту майна зазначено забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Ч. 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст.100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Звертаючись до суду з даним клопотанням про скасування арешту майна на транспортний засіб, заявник покликається на те, що з часу арешту майна пройшов час, проведено необхідні експертизи, потреби в арешті майна на даний час немає, подальше утримування майна призводить до його псування, транспортний засіб необхідниій для діяльності підприємства, яке відноситься до критичної інфраструктури.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету в інтересах суспільства, а також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар.

У рішеннях Європейського суду з прав людини Суд неодноразово доходив до висновку, що зберігання майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства (рішення у справах Смірнов (Smirnov), п. 57, та «East West Alliance Limited», п. 188). При цьому, має існувати розумне пропорційне співвідношення між використаними засобами та метою, яку прагнуть досягти будь-якими заходами, що застосовуються державою, у тому числі тими, що призначені для здійснення контролю за користуванням майном особи. Ця вимога виражена у визначенні «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи (рішення у справі «Едвардс проти Мальти» (Edwards v. Malta), № 17647/04, п. 69, від 24 жовтня 2006 року, з подальшими посиланнями, та вищезгадане рішення у справі Смірнов (Smirnov).

У справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що під час вирішення питання щодо можливості утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом і правомірною метою, а з іншого вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою в кожному випадку має бути очевидна істотна причина.

Європейський суд з прав людини у справі «Свіргунець проти України» зазначив, що будь-яке втручання в мирне володіння майном має супроводжуватися процесуальними гарантіями, які надають відповідній фізичній чи юридичній особі обґрунтовану можливість звернутися зі своєю справою до компетентних органів державної влади для ефективного оскарження заходів, які становлять втручання у права, гарантовані цим положенням. Під час оцінки дотримання цієї умови необхідно здійснити комплексний розгляд відповідних судових та адміністративних процедур.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на даний час в рамках даного кримінального провадження проведено відповідну експертизу.

Відповідно до висновку експерта від 07.08.2025 № СЕ -19/109-25/10369-ІТ дати відповідь на питання: "Під яким кутом відбулось зіткнення між велосипедистом марки «Vislo 89 blank» та автомобілем марки «УАЗ 3909» реєстраційни номер НОМЕР_2 ?» не представляється можливим з причин , наведених в дослідницькій частині даного висновку.

Слідчий суддя погоджується з доводами заявника, що в арешті майна транспортного засобу, але виключно в частині володіння та користування автомобілем, відпала потреба, оскільки слідчим проведені відповідні процесуальні дії , подальше утримування майна приводить до псування та втрати його товарного вигляду через умови зберігання, автомобіль використовується в діяльності підприємства критичної інфраструктури , а також не встановлено даних, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи, а, відтак, слідчий суддя вважає доведеною ту обставину, що потреба в арешті транспортного засобу у вигляді заборони на його володіння та користування відпала і приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання.

В частині правомочності розпорядження транспортним засобом слідчий суддя вбачає підстави для збереження відповідного арешту.

При цьому слідчий суддя наголошує на тому, що володілець речового доказу зобов`язаний надати на вимогу слідчого транспортний засіб для проведення слідчого експерименту та експертизи причин дорожньо-транспортної пригоди.

За конкретних обставин кримінального провадженя № 0001126 від 04.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, з урахуванням того факту, що транспортний засіб оглянутий і описаний, ризик пошкодження речового доказу не є значним.

В розумінні процесуального закону арешт майна є лише способом збереження речових доказів, і застосовується у разі наявності для цього передбачених законом підстав. Крім того, законом встановлена відповідальність за втрату речового доказу особою, у якої він знаходиться.

Відтак, слідчий суддя наголошує, що скасування арешту в частині користування на автомобіль не змінює (не скасовує) його статусу як речового доказу, а також не скасовує відповідальності володільця речового доказу за його втрату.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 168, 169, 170, 174, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити .

Скасувати арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10.07.2025 року у справі №344/11733/25 у кримінальному провадженні № 0001126 від 04.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України на автомобіль марки УАЗ 3909, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який вилучений 03.07.2025 під час огляду місця події, в частині правомочностей володіння та користування транспортним засобом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено і підписано 01.09.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1