ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/8949/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/122/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2025 р. м.Тернопіль

Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі, в режимі відеоконференцзв`язку, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000820 від 29 квітня 2025 року, за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 травня 2025 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 травня 2025 року задоволено клопотання слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_10 , та застосовано до підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, громадянин України, із середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше судимого,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначено ОСОБА_7 заставу в розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

Встановлено строк дії ухвали до 09 год. 55 хв. 27 червня 2025 року.

Як слідує з матеріалів провадження, слідчими СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000820 від 29.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України.

Так, 24.02.2022прийнятий Закон України «Про затвердження указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» № 2102-IX, яким затверджено указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин24.02.2022 строком на 30 діб.

Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, в тому числі 15.01.2025 прийнято Закон України «Про затвердження указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №4220-IX, яким затверджено указ Президента України №26/2025 від 14.01.2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні продовжено строк дії воєнного стану із 05 год. 30 хв. 08.02.2025 строком на 90 діб, тобто до 09.05.2025.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 07.09.2023 раніше судимий на підставі вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, однак на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із встановленням іспитового строку терміном 3 роки. 29.04.2025 приблизно о 07 год. 00 хв. ОСОБА_7 перебував у приміщенні магазину «Сім-23», що на вул. Грушевського, 5 у м.Тернополі, підприємницьку діяльність в якому здійснює ТОВ «Клевер Сторс», та у якого виник злочинний умисел, спрямований на таємне повторне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом і корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, перебуваючи у приміщенні магазину «Сім-23», що знаходиться у м. Тернополі на вул. Грушевського, 5, підійшов до стелажів із товарно-матеріальними цінностями, після чого 29.04.2025 р. приблизно о 07 год. 00 хв. взяв до рук слабоалкогольний напій торговельної марки «Рево Манго», 8,5% ж/б, об`ємом 0,5 л, вартістю 81,60 грн без ПДВ та шоколад торговельної марки «Millenium Very Peri» молочний з начинкою подрібненим та цілим арахісом масою 285 г, у кількості 7 одиниць, загальною вартістю 571,20 грн без ПДВ.

У подальшому 29.04.2025 р. приблизно о 07 год. 02 хв. ОСОБА_7 , тримаючи товарно-матеріальні цінності, які належать ТОВ «Клевер Сторс», з метою доведення злочину до кінця, не маючи наміру за них розрахуватися, попрямував на вихід із приміщення повз касову зону, однак був помічений касиром вказаного магазину ОСОБА_11 .. На усну вимогу ОСОБА_11 зупинитись ОСОБА_7 не відреагував та, усвідомлюючи, що здійснює відкрите викрадення майна, з метою доведення злочину до кінця намагався вибігти із приміщення магазину «Сім-23» на вулицю, однак при виході був затриманий працівником магазину.

Таким чином ОСОБА_7 вчинив всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, проте не закінчив злочин з причин, які не залежали від його волі.

29.04.2025 у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 4 ст. 186 КК України.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурором обґрунтовується лише тяжкістю покарання та можливістю впливу на свідків чи потерпілих, однак доказів на підтвердження вказаних ризиків в оскаржуваній ухвалі відображено не було.

Вказує, що слідчим суддею неправиьно встановлено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, ч.4 ст.186 КК України, оскільки підозрюваний мав умисел на крадіжку.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків чи потерпілого у кримінальному провадженні, апелянтом зазначено, що слідчим не наведено достатніх фактів для підтвердження існування такого ризику, а вартість майна, яке було предметом посягань повністю нівелює будь яке бажання впливу на таких осіб.

Звертає увагу, що стороною обвинувачення не зазначено процесуальних дій за участю підозрюваного, від участі яких він мав би намір ухилитися.

На думку апелянта, посилання на тяжкість обвинувачення, не може бути єдиною підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Стверджує, що слідчим суддею неправильно враховано обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема: міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання; майновий стан підозрюваного.

Вважає, що застосування найбільш суворого виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 є невиправданим та надмірним.

Вказує, що суд належним чином не обґрунтував, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 01 травня 2025 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та постановити нову ухвалу, обравши запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, а саме в період часу з 22:00 год. по 06:00 год.

Одночасно ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки повний текст ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду було складено 05 травня 2025 року і лише після ознайомлення з повним тестом судового рішення ним було подано апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану захисником апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просять скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді місцевого суду та постановити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби; прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 ; дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження слід поновити та відмовити у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Як вбачається з матеріалів провадження, повний текст ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 травня 2025 р, оголошено 05 травня 2025 року.

За змістом ч. 1 ст. 117 КПК строк виконання процесуальних дій може бути поновлений в тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин.

Поважними причинами є ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Такими поважними причинами може бути необізнаність заінтересованих осіб про мотиви прийнятого слідчим суддею рішення, що є підставою для поновлення строку апеляційного оскарження за відповідним клопотанням в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК.

Копію оскаржуваної ухвали суду першої інстанції адвокат ОСОБА_8 отримав 07 травня 2025 року, про що свідчить його розписка, долучена до матеріалів провадження.

Апеляційна скарга подана захисником 11 травня 2025 року.

За таких обставин, колегія судді вважає, що строк на апеляційне оскарження апелянтом пропущено з поважних причин і тому слід його поновити.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється чи обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та або суду; знищити або сховати будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Виходячи з положень ч.1 ст.199 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Також, суд повинен враховувати, що відповідно до ч.3 ст.176, ч.1 ст.183 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, який є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Виходячи з аналізу матеріалів кримінального провадження та клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час відповідає його особі, характеру та тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що наведені у клопотанні слідчого обставини, які підтверджуються доданими до нього документами, що були предметом дослідження суду, з достатньою повнотою свідчать про обґрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Окрім того, згідно рішення ЄСПЛ у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Аналіз матеріалів кримінального провадження та безпосередньо оскаржуваного апелянтом рішення місцевого суду, дає підстави колегії суддів для висновку, що на даній стадії кримінального провадження при вирішенні питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу, стандарт доказування «обґрунтована підозра» дотримано як слідчим, який звернувся до суду з відповідним клопотання, так і слідчим суддею, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 .

При оцінці доводів сторони захисту про необґрунтованість підозри ОСОБА_7 колегія суддів бере до уваги те, що на цій стадії процесу, як слідчий суддя, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій підозрюваного, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті.

Також місцевий суд дійшов правильного висновку, що застосування на даній стадії більш м`яких запобіжних заходів не є можливим, так як вони не зможуть запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України

Кожен з цих ризиків слідчим суддею належним чином досліджено та відповідно аргументовано у судовому рішенні.

На думку колегії суддів, обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, судом першої інстанції у повній мірі та у визначеному законом порядку враховано особу підозрюваного, який раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності; його соціальні зв`язки, а також всі обставини справи, з якими закон пов`язує вирішення такого питання.

Доводи сторони захисту про те, що слідчим суддею не було враховано належним чином усі обставини, передбачені ст.177 КПК України, є безпідставними і спростовуються змістом судового рішення, в якому наведено детальний аналіз кожного ризику, врахованого слідчим суддею, а також мотиви, з яких він прийнятий до уваги при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Непереконливим є твердження апелянта, що суд не обґрунтував чому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема цілодобовий домашній арешт, з урахуванням встановлених судом ризиків та особи підозрюваного, не зможуть запобігти вказаним ризикам та дисциплінувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При прийнятті рішення слідчий суддя також врахував, що відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Задовольняючи вказане клопотання слідчого, слідчий суддя, прийшов до правильно переконання, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, а прокурор в повному обсязі довів, що обмеження права підозрюваного на свободу є виправданим.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Апеляційний суд враховує, що у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Також колегія суддів приймає до уваги, що згідно практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Тому, мотиви наведені в ухвалі слідчого судді щодо тяжкості покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винним у вчиненні злочинів, як одну з підстав застосування запобіжного заходу, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги захисників про те, що обвинувачений ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, апеляційний суд з урахуванням наведеного вище, відхиляє як такі, що жодним чином не впливають на висновки суду першої інстанції про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак на даному етапі досудового розслідування не дають підстав для обрання підозрюваному іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого у відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, врахувавши обставини вчинення кримінального правопорушення, відсутність доказів про майновий стан ОСОБА_7 та/або наявність у його власності цінного рухомого чи нерухомого майна та банківських рахунків, також дійшов правильного висновку щодо необхідності визначення підозрюваному ОСОБА_7 застави в розмірі 60 560 грн., яка достатньою мірою, у разі її внесення, гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та забезпечить його належну процесуальну поведінку.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді є непереконливі, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою належним чином дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування даного виду запобіжного заходу.

Порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 травня 2025 р. про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 законною та обґрунтованою і підстав для її скасування, про що ставить питання в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 , не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Поновити адвокату ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 травня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 травня 2025 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 без змін.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді