провадження № 1-кп/760/728/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2025 м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Солом`янського районного суду міста Києва за адресою м. Київ, вул. Максима Кривоноса, 25 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000837 від 24.07.2019, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , працюючого водієм в автобусному парку № 2 КП «Київпастранс», не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту за наступних обставин:

ОСОБА_5 24 липня 2019 року приблизно о 08 годині 30 хвилин, керуючи технічно справним автобусом «МА3-203065», р.н. НОМЕР_1 , який належить КП «Київпастранс», рухаючись за маршрутом № 3Т, сполученням між зупинками громадського транспорту «Кільцева дорога - вул. Старовокзальна», по проїзній частині просп. Комарова в м. Києві, зі сторони вул. С. Сосніних у напрямку вул. Г. Севастополя, зупинився біля зупинки громадського транспорту «Вацлава Гавела», де почав здійснювати висадку-посадку пасажирів.

В цей час в салоні даного автобуса в якості пасажира перебувала ОСОБА_7 , яка направилась до середніх дверей з метою виходу із салону автобусу, та знаходячись у прорізі середніх дверей, була ними затиснута, оскільки водій ОСОБА_8 перед початком руху від зупинки громадського транспорту «Вацлава Гавела» в м. Києві, не переконався в тому, що вихід пасажирів із салону автобуса завершений, і що дверима ніхто не буде затиснутий, що це буде безпечним і не створить небезпеки пасажирам, здійснив зачинення дверей автобуса та розпочав рух.

А саме, обвинувачений ОСОБА_5 , будучи водієм вказаного транспортного засобу, зачинив дверцята, внаслідок чого рука пасажирки ОСОБА_7 була затиснена дверцятами, та після початку руху автобуса «МА3-203065» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 , відбулось падіння пасажирки ОСОБА_7 на проїзну частину з подальшим наїздом на неї задніми правими колесами автобуса під керуванням водія ОСОБА_5 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 була госпіталізована до КМКЛ № 6, де ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.

Відповідно до висновку експерта № 012-199-3161-2019 від 30.09.2019 при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_7 були виявлені наступні ушкодження: велика рвана рана на лівій нозі; неповна травматична ампутація лівої ноги на рівні колінного суглобу з ушкодженням (розчавленням) м?яких тканин, колінного суглобу та судинно-нервового пучка (у вигляді його повного розриву); проведення операції (24.07.2019) - первинної хірургічної обробки рани, ампутації та формування культі лівої нижньої кінцівки з приводу ушкоджень, які на ній мались; шок тяжкого ступеню (3-4 ступеню), крововтрата; (догоспітальна крововтрата близько 2 літрів), які підтверджуються результатами лабораторних та інструментальних досліджень; гнійно-некротичний посттравматичний целюліт лівого стегна (з приводу чого, 05.08.2019 було проведено операцію - некректомія м?яких тканин лівого стегна); переважне недокрів?я судин внутрішніх органів; респіраторний дистрес-синдром; некротичний нефроз; порушення реологічних властивостей крові зі салджуванням та агрегацією еритроцитів та формуванням еритроцитарних тромбів;

Смерть ОСОБА_7 настала від травми лівої ноги з неповною її ампутацією на рівні коліна, ушкодженням (розчавленням) м`яких тканин колінного суглобу та судинно-нервового пучка (у вигляді його повного розриву), крововтратою та шоком;

Встановлена травма лівої ноги має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя (небезпека для життя - неповної ампутації лівої ноги на рівні коліна, з ушкодженням (розчавленням) м`яких тканин колінного суглобу та судинно-нервового пучка (у вигляді його повного розриву), крововтратою та шоком, знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілої.

Зазначена травма лівої ноги виникла від дії тупого предмета внаслідок автомобільної травми - перекату колеса транспортного засобу через ліву ногу.

Таким чином, під час руху автобуса ОСОБА_5 допустив порушення вимог п.п.1.5, 2.3 підпункт «б», 10.1 та 21.4 Правил дорожнього руху України:

- п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров?ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний:

- підпункт «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим транспортом у дорозі;

- п. 10.1: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 21.4: водію забороняється починати рух до повного зачинення дверей

та відчиняти їх до зупинки транспортного засобу.

Порушення вимог п.п.1.5, 2.3 підпункт «б», 10.1 та 21.4 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 знаходяться у прямому причинному зв?язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків.

Зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, а саме, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Будучи вперше та додатково допитаним в судових засіданнях, обвинувачений ОСОБА_5 неодноразово змінював свої показання, повідомляючи на початку судового розгляду про повне визнання своєї вини, далі - про часткове, та у подальшому - вину свою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав взагалі, пояснивши суду, що працює водієм автобуса в КП «Київпастранс», та 24.07.2019 р., керуючи рейсовим автобусом, здійснював пасажирські перевезення по маршруту. Зупинився на зупинці для висадки та посадки пасажирів, після чого, закрив двері та розпочав рух, подивившись у праве та ліве дзеркало, аби пропустити попутний транспорт, потім повернувши голову праворуч, побачив жінку під задніми колесами автобусу, відразу зупинився, вийшов, викликав поліцію, швидку медичну допомогу, надав першу медичну допомогу потерпілій, перев`язавши їй ногу джгутом. Цією жінкою була пасажирка автобуса. Яким чином жінка опинилась під колесами автобуса, не знає, бо, коли закривав двері, її не бачив, а коли рушав з місця дивився у праве дзеркало, та пасажирку теж у дверях не бачив. При цьому, зазначив, що повинен був більш детально впевнитись у тому, що були закриті всі двері автобуса, саме в цьому вбачає свою провину, і в той же момент - зазначив, що коли автобус рушав, двері були зачинені, бо він натиснув на кнопку зачинення дверей, пояснивши, що автобус не рушає з місця, допоки не закриті двері.

Під час свого додаткового допиту, ініційованого стороною захисту, обвинувачений ОСОБА_5 суду також повідомив, що коли закривав двері автобуса, впевнився у тому, що у прорізі дверей пасажирів не було, яким чином потерпіла опинилась під колесами автобуса обвинуваченому не відомо, можливо вона зачепилась за бордюрний камінь (об бровку), яким була оформлена зупинка, та сама впала під колеса автобуса.

Потім під час свого додаткового допиту змінив показання, пояснивши, що дійсно належним чином не переконався у тому, що у прорізі дверей немає людей, коли рушав, тому вину свою визнає повністю. Зазначив, що двері автобуса закривав, але перед тим, як розпочати рух, не впевнився в тому, що двері дійсно закриті, можливо потерпіла зачепилась за двері, коли виходила, та впала під колеса автобуса, вважає вказану подію нещасним випадком.

Доповнив, що перед зачиненням дверей, не пересвідчився, чи немає людей у проході дверей. Повідомив суду, що 31.10.2019 відшкодував на користь потерпілої ОСОБА_9 , яка є донькою ОСОБА_7 50 000 грн., та потерпіла написала йому розписку, що дійсно отримала гроші та немає претензій майнового та морального характеру /допит за 22.07.2022; за 24.05.2024; за 24.07.2024/.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, вина останнього підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які суд визнав належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності достатніми для висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме:

-Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24.07.2019 та фото фіксацією до нього, Схемою з місця ДТП, відповідно до яких старшим слідчим в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_10 у присутності двох понятих та водія ОСОБА_5 проведено огляд місця ДТП, напрямок проведення огляду: вул. Героїв Космосу - вул. Героїв Севастополя, вид події - наїзд автобусом на пасажирку. Місце ДТП - м. Київ, просп. Комарова, біля зупинки громадського транспорту «Вацлава Гавела», на місці ДТП наявна пляма речовини біологічного походження та початок сліду волочіння згідно Схеми № 1, при огляді транспортного засобу «МА3-203065», р.н. НОМЕР_1 виявлено залишки речовини біологічного походження на арці заднього правого колеса та на задньому правому колесі. Локалізація слідів та речовин біологічного походження на транспортному засобі та біля нього зафіксовано шляхом фотографування на цифровий фотоапарат Nikon

/т. 1 а. с. 114-132/

-Висновком експерта № 012-199-3161-2019 від 30.09.2019, із дослідницької частини якого слідує, що ОСОБА_7 доставлена до лікарні 24.07.2019 о 11 год. 55 хв. бригадою ШМД після ДТП, при поступленні до лікарні стан хворої був вкрай важким, зумовлений отриманою травмою (відкритий перелом кісток лівої гомілки), крововтратою та супутньою соматичною патологією.

За наслідками проведеної експертизи експерт дійшов висновків:

1 (1, 2) При судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_7 були виявлені наступні ушкодження: велика рвана рана на лівій нозі; неповна травматична ампутація лівої ноги на рівні колінного суглобу з ушкодженням (розчавленням) м?яких тканин, колінного суглобу та судинно-нервового пучка (у вигляді його повного розриву); проведення операції (24.07.2019) - первинної хірургічної обробки рани, ампутації та формування культі лівої нижньої кінцівки з приводу ушкоджень, які на ній мались; шок тяжкого ступеню (3-4 ступеню), крововтрата; (догоспітальна крововтрата близько 2 літрів), які підтверджуються результатами лабораторних та інструментальних досліджень; гнійно-некротичний посттравматичний целюліт лівого стегна (з приводу чого, 05.08.2019 було проведено операцію - некректомія м?яких тканин лівого стегна); переважне недокрів?я судин внутрішніх органів; респіраторний дистрес-синдром; некротичний нефроз; порушення реологічних властивостей крові зі салджуванням та агрегацією еритроцитів та формуванням еритроцитарних тромбів;

2 (4). Смерть ОСОБА_7 настала від травми лівої ноги з неповною її ампутацією на рівні коліна, ушкодженням (розчавленням) м`яких тканин колінного суглобу та судинно-нервового пучка (у вигляді його повного розриву), крововтратою та шоком, на що вказує вищезазначене у п. 1;

3 (3;5) Встановлена травма лівої ноги має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя (небезпека для життя - неповної ампутації лівої ноги на рівні коліна, з ушкодженням (розчавленням) м`яких тканин, колінного суглобу та судинно-нервового пучка (у вигляді його повного розриву), крововтратою та шоком, і знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілої;

Враховуючи характер та локалізацію ушкоджень, дані медичної документації (анамнез травми) та обставини справи (факт наїзду автобуса на пішохода), слід вважати, що зазначена травма лівої ноги виникла в строк, зазначений в направленні та медичній документації (24.07.2019 року), від дії тупого предмета внаслідок автомобільної травми - перекату колеса транспортного засобу через ліву ногу. При виготовленні висновку експертизи використовувались проведені на досудовому розслідуванні висновки експертного дослідження № 011-3161-2019 від 27.09.2019, висновок експертного дослідження № 061-1581-2019 від 13.09.2019, підсумки яких знайшли своє відображення у Висновку експерта № 012-199-3161-2019 від 30.09.2019

/т. 1 а. с. 133-138, а. с. 140-147/

-Показаннями свідка ОСОБА_11 , яка суду повідомила, що 24 липня 2019 року вона вранці їхала на роботу, та підійшовши до зупинки громадського транспорту, чекала на приїзд автобуса. Дочекавшись приїзду маршрутного автобуса, вона через середні двері зайшла до салону, та стояла недалеко від цих дверей, не сідаючи, оскільки планувала вийти через пару зупинок. У цей час свідок помітила в салоні автобуса жінку міцної тілобудови в неохайному одязі, яка підвелась із сидіння та у той час, коли автобус ще не рушив з місця, дана жінка, повільно крокуючи, направилась до середніх дверцят у напрямку на вихід із автобуса. У момент, коли водій зачиняв середні дверцята автобуса, та вже розпочав рушати з місця, свідок ОСОБА_11 помітила, що в проємі середніх дверей затиснуло вказану жінку, а саме - дверцятами зажало праву руку цієї жінки по лікоть, так, що основна частина тіла жінки лишилась за межами автобусом. У цей момент автобус рушив, та проїхавши незначну відстань зупинився, бо пасажири в салоні та сама свідок почали кричати водієві, аби той зупинився. Свідок бачила, як жінка, права рука якої була зажата у проємі дверей, не втримавши рівновагу, впала під колеса автобуса. Водій, зупинивши автобус, вийшов до цієї жінки, частина ноги якої була затиснута під колесами, намагався дістати жінку з-під коліс автобуса, надавав їй першу медичну допомогу. Даним водієм був обвинувачений по справі. Після чого, свідок побачила оголошення, що шукають свідків вказаної ДТП та відгукнулась на оголошення, надала покази під час досудового розслідування

/допит за 31.07.2025/

-Висновком експерта № 12-1/2258 від 17.10.2019, зі змісту дослідницької частини якого вбачається, що із матеріалів кримінального провадження та заданих експерту вихідних даних слідує, що пригода сталася в світлий час доби в межах населеного пункту, де під час виходу пасажира ОСОБА_7 з салону автобуса «МАЗ-203065» д.н.з. НОМЕР_1 на зупинці громадського транспорту, водій вказаного транспортного засобу зачинив дверцята, внаслідок чого рука пасажира ОСОБА_7 була затиснена дверцятами. Після початку руху автобуса «МА3-203065» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 відбулось падіння на проїзну частину пасажира ОСОБА_7 , яка була затиснена дверцятами, та подальший її переїзд автобусом. У зв`язку із викладеним, експерт доходить висновків, що в ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автобуса «МАЗ-203065» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 повинен був керуватися вимогами пункту 10.1 Правил дорожнього руху України: «10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху». Експерт зазначає, що стосовно досліджуваної дорожньо-транспортної пригоди вимоги пункту 10.1 Правил дорожнього руху України встановлюють такий порядок руху, при виконанні якого, перед початком руху автобуса «МА3-203065» д.н.з. НОМЕР_1 водій ОСОБА_5 повинен був переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та такий порядок руху визначає наявність у водія ОСОБА_5 технічної можливості уникнути досліджуваної ДТП шляхом виконання вимог вказаного пункту. Тобто, в даній дорожній ситуації водій автобуса «МАЗ-203065» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути досліджуваної дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог пункту 10.1 ПДР України. В діях водія автобуса, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пункту 10.1 Правил дорожнього руху України, та з технічної точки зору, причиною даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідність дій водія автобуса «МА3-203065» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 вимогам пункту 10.1 Правил дорожнього руху України

/т. 1 а. с. 162-170/

-Висновком експерта № 12-1/1644 від 30.08.2019, відповідно до якого на момент огляду автобуса «МА3-203065», р.н. НОМЕР_1 гальмівна система, рульове керування та ходова частина знаходяться у працездатному стані

/т. 1 а. с. 150-159/

-Копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - автобусу пасажирського - D марки МАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , відповідно до якого даний транспортний засіб станом на дату ДТП був зареєстрований за КП «Київпастранс»

/т. 1 а. с. 174/

-Копією наказу № 18-к від 30.01.2017 по Комунальному підприємству «КИЇВПАСТРАНС» автобусний парк № 2, згідно з яким ОСОБА_5 прийнято на роботу з випробувальним терміном з 31.01.2017 на посаду водія автотранспортного засобу (автобуса) 1-го кл. міських маршрутів в автоколону № 2

/т. 1 а. с. 178-179/

-Копією наказу №58-к від 31.03.2017 по Комунальному підприємству «КИЇВПАСТРАНС», згідно з яким ОСОБА_5 - водія автотранспортного засобу (автобуса) а/к № 2 вважати постійним працівником з 31.03.2017 р.

/т. 1 а. с. 182-183/

-Копією наказу № 281 від 20.06.2019 «Про організацію роботи міського пасажирського транспорту загального користування на період проведення капітального ремонту шляхопроводу на перетині проспектів Комарова та Леся Курбаса із залізницею Київ-Волинський-Святошино (біля платформи «Борщагівка»)» та Схемою тимчасового автобусного маршруту №3Т, згідно з якими на період ремонту шляхопроводу організовано роботи тимчасового автобусного маршруту загального користування у звичайному режимі руху № 3Т «Кільцева дорога - вул. Старовокзальна» за наступною схемою: просп. Леся Курбаса - просп. Космонавта Комарова - вул. Борщагівська - вул. Жилянська - вул. Старовокзальна, у зворотному напрямку - вул. Старовокзальна - вул. Жилянська - вул. Борщагівська - просп. Космонавта Комарова - просп. Леся Курбаса - вул. Володимира Покотила - бульв. Кольцова - вул. Литвиненко-Вольгемут - вул.Зодчих - просп. Леся Курбаса

/т. 1 а. с. 184-187/

-Копією дорожнього листа № 075883 від 24.07.2019 р., з якого вбачається, що на маршруті 3Т на автобусі марки МАЗ д.н.з. НОМЕР_1 за графіком, починаючи з 06:14 здійснював перевезення пасажирів громадським транспортом водій ОСОБА_5

/т. 1 а. с. 176/

-Копією посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 , відповідно до якого ОСОБА_5 має відкриту категорію D

/т. 1 а. с. 177/

Надаючи оцінку дослідженим під час судового розгляду доказам, суд критично оцінює та відхиляє показання свідка ОСОБА_12 , яка є дружиною обвинуваченого ОСОБА_5 , та яка надала суду наступні показання, зазначивши, що 24.07.2019 р., працюючи у якості касира-контролера на маршруті разом із своїм чоловіком - водієм автобуса ОСОБА_5 , бачила, як на зупинці пасажири, серед яких була і потерпіла ОСОБА_7 , вийшли із салону автобуса, після чого водій закрив двері та рушив. Після чого пролунали крики пасажирів, водій зупинив автобус, та вийшовши із автобуса вони побачили дану пасажирку, яка лежала на проїзній частині, та одна нога якої була під колесом автобуса. Свідок ОСОБА_12 зазначила, що на момент закриття дверей автобуса, усі пасажири із салону автобуса вийшли, та даної пасажирки не було затиснуто поміж середніх дверей автобуса. Побачивши потерпілу, її чоловік надавав першу медичну допомогу, викликав швидку та поліцію, крім того, вони відшкодували доньці потерпілої 50 000 грн.

Зазначені показання свідка ОСОБА_12 в тій частині, що потерпіла ОСОБА_7 не була затиснута поміж середніх дверей автобуса, внаслідок чого втративши рівновагу, впала на проїзну частину з подальшим наїздом на неї задніми правими колесами автобуса під керуванням водія ОСОБА_5 , спростовуються сукупністю досліджених судом доказів, а саме: показаннями свідка ОСОБА_11 , яка повідомила суду, що у момент, коли водій зачиняв середні дверцята автобуса, та вже розпочав рушати з місця, в проємі середніх дверей затиснуло вказану жінку, а саме - дверцятами зажало праву руку цієї жінки по лікоть, так, що основна частина тіла жінки лишилась за межами автобусом, у цей момент автобус рушив, та проїхавши незначну відстань зупинився, бо пасажири в салоні та сама свідок почали кричати водієві, аби той зупинився, свідок бачила, як жінка, права рука якої була зажата у проємі дверей, не втримавши рівновагу, впала під колеса автобуса; Висновком експерта № 012-199-3161-2019 від 30.09.2019, відповідно до якого травма лівої ноги у ОСОБА_7 виникла в строк, зазначений в направленні та медичній документації (24.07.2019 року), від дії тупого предмета внаслідок автомобільної травми - перекату колеса транспортного засобу через ліву ногу; Висновком експерта № 12-1/2258 від 17.10.2019, який зазначив, що в діях водія автобуса, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пункту 10.1 Правил дорожнього руху України, та з технічної точки зору, причиною даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідність дій водія автобуса «МА3-203065» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 вимогам пункту 10.1 Правил дорожнього руху України.

Зокрема, надаючи оцінку показаннями свідка ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_12 , суд надає перевагу показанням свідка ОСОБА_11 , оскільки вони узгоджуються із сукупністю досліджених судом доказів, оцінка яким надана у мотивувальній частині вироку суду, є послідовними, даний свідок попереджалась про кримінальну відповідальність, вона не була попередньо знайома із водієм ОСОБА_5 , не має підстав для того, аби його обмовляти, тощо. У той час, як свідок ОСОБА_12 є дружиною обвинуваченого, та під час судового розгляду неодноразово проявляла свою зацікавленість у даному кримінальному провадженні, висловлюючись без дозволу головуючого, внаслідок чого була видалена із зали судового засідання. Тобто, з поведінки дружини обвинуваченого та її показань, наданих суду, було очевидним, що даний свідок бажає убезпечити свого чоловіка від можливої кримінальної відповідальності за вчинене.

Суд відхиляє показання обвинуваченого ОСОБА_5 в тій частині, що потерпілу ОСОБА_7 не могло бути затиснуто в дверях, оскільки автобус не рушає, допоки дверцята не закриються.

Оскільки, як повідомила суду допитана свідок ОСОБА_11 , автобус рушив у той час, як потерпілу ОСОБА_7 , пасажирку даного автобуса, було затиснуто в середніх дверях автобуса, внаслідок чого пасажирка втратила рівновагу, та впала.

Крім того, відповідно до висновку експерта № 12-1/1644 від 30.08.2019, гальмівна система, рульове керування та ходова частина автобуса «МА3-203065», р.н. НОМЕР_1 знаходились у працездатному стані.

Мінливу зміну показань обвинуваченим суд розцінює як тактику захисту та бажання уникнути від кримінальної відповідальності за вчинене.

Із врахуванням зазначених вище доказів, безпосередньо досліджених судом під час судового розгляду, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний вищезазначений доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність вказаних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд керується наступним.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України належить до необережних тяжких злочинів; обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, кримінальне правопорушення вчинене ним вперше; має постійне місце проживання, одружений; на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; офіційно працевлаштований на посаді водія КП «Київпастранс», за місцем роботи характеризується позитивно; судом враховано стан здоров`я обвинуваченого відповідно до змісту виписки із медичної карти стаціонарного хворого № IX - 230303/2090, консультаційного висновку спеціаліста від 06.10.2021, виписного епікризу із медичної карти хворого № 215300, виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1223/470, виписного епікризу із медичної карти хворого № 2312542; вік обвинуваченого; суд врахував те, що обвинувачений відшкодував доньці потерпілої ОСОБА_9 50 000 грн., про що суду для огляду була подана письмова розписка від 31.10.2019, крім того - цивільно-правова відповідальність була застрахована на підставі полісу № АР/3635150 від 30.06.2019 у товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан»; а також ті обставини, що обвинувачений відразу після ДТП надавав медичну допомогу потерпілій ОСОБА_7 , перев`язавши травмовану ногу потерпілої джгутом; суд враховує тяжкість та невідворотність наслідків, які настали для потерпілої внаслідок ДТП, у вигляді смерті останньої.

Обставинами, які згідно ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає: добровільне відшкодування частини завданої шкоди та надання медичної допомоги потерпілій безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.

Обставини, які згідно ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

Судом не враховано у якості пом`якшуючої обставини щире каяття, оскільки щире каяття - це обставина, яка відображає психічний стан особи, яка вчинила злочин і передбачає глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї злочинної поведінки, почуття сорому, докорів сумління і готовність нести кримінальну відповідальність. Щире каяття проявляється у самозасудженні особою вчиненого злочину, його наслідків, прагненні усунути нанесену шкоду та рішенні не вчиняти більше злочинів. Вказана форма посткримінальної поведінки особи свідчить про те, що в особи відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь її соціальної небезпечності. Щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінального правопорушення, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному кримінальному правопорушенні, тобто - щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки.

Водночас, із перемінних показань обвинуваченого ОСОБА_5 не вбачалось, що останній визнав свою вину, виразив осуд своїй поведінці та покаявся, на що додатково вказує і та обставина, що обвинувачений під час свого допиту зазначив про те, що причиною падіння потерпілої ОСОБА_7 під колеса автобуса, була не його необережність та не недотримання ним вимог ПДР України, а те, що потерпіла ОСОБА_7 , ніби то, перечепилась об бордюрний камінь, та сама впала під колеса автобуса.

У зв`язку із викладеним, суд дійшов до висновку про відсутність щирого каяття з боку обвинуваченого ОСОБА_5 .

Вказаний висновок суду узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними в його постановах від 22.03.2018 у справі № 759/7784/15-к, та від 23.12.2021 р. у справі № 182/1539/19, від 03.07.2019 у справі №288/1158/16-к, провадження №13-28кс19.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, конкретних обставин справи, а також особи обвинуваченого ОСОБА_5 , який має стійкі соціальні зв`язки, позитивну характеристику за місцем роботи, враховуючи стан здоров`я обвинуваченого, його вік, наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, які його обтяжують, а також - тяжкість негативних наслідків, які настали внаслідок вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_7 , суд доходить до висновку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, та доходить до висновку, що виправлення засудженого можливе без ізоляції останнього від суспільства, у зв`язку із чим призначає обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, із звільненням обвинуваченого від відбування основного покарання у виді позбавлення волі із випробуванням із визначенням іспитового строку терміном на 3 роки, та покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 76 КПК України.

Призначаючи обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки, в умовах офіційного працевлаштування обвинуваченого на посаді водія у комунальному підприємстві, суд керується тим, що відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а також - вимогами ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

У п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Доцільність призначення обвинуваченому додаткового покарання обумовлена тяжкістю вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, що проявилось у негативних наслідках, які настали внаслідок ДТП, а саме - смерті потерпілої, та необхідністю досягнення мети покарання у виді запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Тому, призначення обвинуваченому ОСОБА_5 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, на переконання суду, допоможе у досягненні мети, визначеної ст. 50 КК України.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні становлять 8 896, 60 грн., які відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого судом не обирається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 337, 349, 368, 369, 370, 373, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши 3 (три) роки іспитового строку.

Відповідно до ст. 76 КК України впродовж іспитового строку на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти наступні обов`язки:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем свого проживання;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання або роботи;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Держави витрати на залучення експертів у сумі 8 896, 60 грн.

Вирішити долю речових доказів:

Автобус «МАЗ-203065» д.н.з. НОМЕР_1 , - залишити у власності КП «КИЇВПАСТРАНС».

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Солом`янський районний суд міста Києва протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії вироку.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1