ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/276/25 Справа № 193/507/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, одруженого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 11.10.2018 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень; 31.10.2018 року вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області, зміненого ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18.03.2019 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ч. 3 ст. 72 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців, попереднє покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. виконувати окремо; 07.07.2020 року Софіївським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, 15.05.2023 р. звільненого за відбуттям строку покарання

визнано винним за ч. 4 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки 6 (шість) місяців,-

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінальних правопорушень при таких обставинах.

22.02.2024 р. приблизно о 22:00 годині ОСОБА_7 , переслідуючи раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, в умовах воєнного стану, запровадженого на території України згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 р., шляхом поштовху руки відчинив металопластикове вікно, через отвір якого проник у середину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_3 , який належить потерпілій ОСОБА_9 , звідки з різних кімнат таємно викрав належний потерпілій мобільний телефон марки "Huawei" моделі "Y5 2018" блакитного кольору, випрямлювач для волосся «Imetec Bellissima GM9 90 Multistyler 9-in-1», плойку для завивки «Ferro arricciacapelli 38 millimetri МР hair model 2768D», ручний відпарювач «Аврора А7 1400 Вт», два комплекта цифрових тюнерів «DVB Т 2 TERRESTRIAL U-006» та тример садовий електричний марки «Зеніт» моделі ЗТС- 1800 зеленого кольору. Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_7 спричинив матеріальні збитки потерпілій ОСОБА_9 , загальний розмір яких, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1326/24 від 13.03.2024 р., складає 9716 грн. 70 коп.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

На вказаний вирок суду подав апеляційну скаргу прокурор, в якій вказує, що вирок суду незаконний та підлягає скасуванню в частині формулювання пред`явленого обвинувачення. Просить вирок Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11.04.2024 року відносно ОСОБА_7 скасувати, ухвалити новий вирок, зазначити в мотивувальній частині вироку визнану вірною кваліфікацію дій ОСОБА_7 як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор підтримала апеляційну скаргу.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку суду, в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, не є предметом апеляційного розгляду.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку, зокрема, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, а також статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_7 , суд першої інстанції не в повній мірі дотримався наведених положень Закону, виключивши при викладенні кваліфікації дій обвинуваченого кваліфікуючі ознаки: «вчиненого повторно» та «поєднаного з проникненням у житло».

Так, до суду першої інстанції надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , з правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 185 КК України щодо викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

В ході судового розгляду суд погодився з висунутим прокурором обвинуваченням та визнав ОСОБА_7 винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, при цьому не змінюючи обвинувачення, визнав його доведеним у тому обсязі, який вважав доведеним прокурор.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 раніше судимий, останній раз 07.07.2020 року за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років позбавлення волі. 15.05.2023 року звільнений за відбуттям строку покарання, тобто ОСОБА_7 в силу вимог КК України має не зняту та не погашену судимість.

Положеннями ст. 32 КК України визначено повторність кримінальних правопорушень, яка передбачає вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу, а отже в діях ОСОБА_7 наявна кваліфікуюча ознака «повторність».

Крім того, правовими орієнтирами Верховного Суду України, викладеними в постанові Пленуму № 7 від 04.06.2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» визначено, що передбачене у відповідних статтях (частинах статей) Особливої частини КК України вчинення злочину повторно або особою, яка раніше вчинила відповідний злочин, є кваліфікуючою ознакою певного злочину. Тому, якщо за вчинення попереднього злочину (кількох попередніх злочинів) особу не було засуджено, кожен із злочинів, які утворюють повторність, має бути предметом самостійної кримінально-правової оцінки.

При цьому, якщо вчинені злочини, крім повторності утворюють ще й сукупність, вони відповідно до ч. 2 ст. 33 КК України повинні отримувати окрему кваліфікацію. Якщо ж злочини, які утворюють повторність, відповідають одному й тому самому складу злочину, їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК України. У таких випадках повторність злочинів повинна зазначатися у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуюча ознака відповідних злочинів.

Крім того, під час досудового розслідування та судового розгляду встановлено, що ОСОБА_7 проник до житла потерпілої, з якого вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку). Тож в діях ОСОБА_7 також наявна кваліфікуюча ознака «поєднана з проникненням у житло».

Перевіряючи апеляційні доводи прокурора про необхідність в даному випадку скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити свій вирок, колегія суддів не може з ними погодитись з огляду на таке.

У висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду, викладеному в постанові у справі № 359/2693/23 від 24.02.2025 р., встановлено, що апеляційний суд зобов`язаний постановити свій вирок у разі повного або часткового скасування вироку суду першої інстанції лише у випадках, передбачених частиною 1 статті 420 КПК. У інших випадках рішення про зміну вироку суду першої інстанції може бути постановлено у формі ухвали.

В даному провадженні підстав, передбачених ч. 1 ст. 420 КПК України, не встановлено.

Згідно з частиною 1 статті 421 КПК України обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Відповідно до положень частини 1 статті 418 КПК України суд апеляційної інстанції ухвалює вирок у випадку, передбаченому пунктом 3 частини першої статті 407 цього Кодексу, при цьому повністю чи частково скасовуючи вирок місцевого суду. Будь-яке інше рішення суд апеляційної інстанції приймає у формі ухвали.

За своєю правовою природою включення кваліфікуючих ознак «повторність» та «поєднана з проникненням у житло» не є кримінальним покаранням, не означає збільшення обсягу обвинувачення, не є перекваліфікацію на більш тяжке кримінальне правопорушення та не свідчить про неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання. І хоча включення до кваліфікації дій обвинуваченого кваліфікуючих ознак повторність та поєднана з проникненням у житло є «іншим кримінально-правовим наслідком діяння» в розумінні частини 2 статті 4 КК України, такий наслідок не підпадає під визначення тих наслідків, які вимагають винесення апеляційним судом вироку.

Згідно п.п. 2, 4, ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції в т.ч. є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо, зокрема, висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

За змістом ст. 414 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є, серед іншого, неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Таким чином, колегія суддів приходить висновку, що вирок суду підлягає зміні внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також через неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Отже, вирок Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11.04.2024 року відносно ОСОБА_7 необхідно змінити, зазначивши в мотивувальній частині вироку визнану вірною кваліфікацію дій ОСОБА_7 як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 411, 414 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11.04.2024 року відносно ОСОБА_7 змінити.

Зазначити в мотивувальній частині вироку визнану вірною кваліфікацію дій ОСОБА_7 як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: