справа № 208/3675/25
провадження № 1-кс/208/1513/25
УХВАЛА

28 квітня 2025 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області підполковника поліції ОСОБА_5 , погодженого прокурором відділу управління нагляду Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000180 від 05.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області підполковник поліції ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із клопотанням, в якому просив накласти арешт на вилучене 07.04.2025 майно під час проведеного обшуку приміщення кабінету «Ординаторська» (номер кабінету відсутній), розташованого на 2-му поверсі лівого крила будівлі «Травматологічне відділення» комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №3» Краматорської міської ради () за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Героїв України, буд. 17

В судовому засідання прокурор ОСОБА_3 просив клопотання задовольнити та накласти арешт на вказане у клопотанні майно, з підстав, зазначених у клопотанні.

Захисник ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 заперечував щодо накладення арешту, оскільки повідомлена ОСОБА_6 підозра необґрунтована, а вилучені під час обшуку грошові в ОСОБА_6 є його особистими коштами, які він планував витрачати упродовж перебування під домашнім арештом на їжу та поточні потреби для себе та своєї матері. Також просив повернути телефон та планшет, які не мають відношення до кримінального провадження, яке розслідується.

Слідчий суддя, вислухавши доводи прокурора, захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

Зі змісту клопотання та доданих документів вбачається, що наказом КНП «Міська лікарня № 2» Краматорської міської ради «Про зарахування працівників комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 3» Краматорської міської ради до штату його правонаступника комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 2» Краматорської міської ради» від 23.12.2024 № 404-К ОСОБА_6 зараховано до штату комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 2» Краматорської міської ради на посаду лікаря-ортопедатравматолога травматологічного відділення.

Наказом КНП «Міська лікарня № 2» Краматорської міської ради «Про здійснення заходів щодо виконання вимог законодавства у сфері запобігання корупції» від 10.03.2025 № 128 ОСОБА_6 включено до переліку працівників, які прирівняні чинним законодавством до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та ознайомлено з пам`яткою про положення законодавства у сфері запобігання корупції.

Проте, ОСОБА_6 у порушення вимог вказаних нормативних актів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою незаконного збагачення, став на шлях злочинної діяльності та скоїв умисне корисливе корупційне кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно в лютому 2025 року, більш точні дату та час слідством не встановлено, у ОСОБА_6 виник протиправний умисел, спрямований на отримання неправомірної вигоди від громадян, які відповідно до чинного законодавства здійснюють заходи з оцінювання повсякденного функціонування особи, використовуючи своє службове становище лікаря-травматолога-ортопеда КНП «Міська лікарня № 2» Краматорської міської ради.

Так, 25 лютого 2025 року ОСОБА_6 під час зустрічі з ОСОБА_7 , який прибув до КНП «Міська лікарня № 3» Краматорської міської ради за адресою: м. Краматорськ, вул. В. Стуса, 31, кабінет № 7, для отримання консультації щодо проходження комісії з оцінювання повсякденного функціонування особи з метою встановлення ІІ групи інвалідності в результаті отриманого 02.02.2024 поранення під час виконання бойового завдання за призначенням, висловив останньому вимогу надання неправомірної вигоди в сумі 500 доларів США за вплив на членів експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, погрожуючи відмовою у встановленні відповідної групи інвалідності у разі ненадання неправомірної вигоди та посилаючись на своє службове становище у зазначеному медичному закладі та вплив на інших членів експертної команди, які мають право проводити оцінювання повсякденного функціонування особи.

У свою чергу ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що дії ОСОБА_6 , пов`язані з вимаганням грошових коштів, є незаконними, 04.03.2025 звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення та з цього часу діяв під контролем працівників правоохоронних органів.

В подальшому ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, направленого на отримання неправомірної вигоди шляхом вимагання, 28 березня 2025 року приблизно об 11 годині 45 хвилин за допомогою телефонного зв`язку висловив ОСОБА_7 вимогу про надання останнім неправомірної вигоди в сумі 500 доларів США за вплив на інших членів експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за встановлення останньому групи інвалідності.

07 квітня 2025 року приблизно о 14 год. 30 хв. ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний намір, знаходячись в коридорі другого поверху будівлі КНП «Міська лікарня № 3» Краматорської міської ради, за адресою: м. Краматорськ, вул. Героїв України, 17, отримав від ОСОБА_7 , який діяв під контролем працівників правоохоронних органів з метою викриття злочинної діяльності ОСОБА_6 , неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 22 тисячі гривень (що згідно курсу НБУ становить 535 доларів США) за вплив на інших членів експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи під час встановлення ОСОБА_7 ІІ групи інвалідності.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Вказаний факт злочинної діяльності ОСОБА_6 задокументовано працівниками правоохоронних органів в ході розслідування кримінального провадження № 0000180 від 05.03.2025 за ч. 3 ст. 369-2 КК України.

07.04.2025 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

08.04.2025 за наявності достатніх доказів ОСОБА_6 повідомлено про підозру у кримінальному правопорушенні передбаченому ч. 3 ст. 369-2 КК України.

07.04.2025 проведено обшук у кабінеті за місцем роботи ОСОБА_6 , який має позначення «Ординаторська» (номер кабінету відсутній) та розташований на 2-му поверсі лівого крила будівлі «Травматологічне відділення» комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №3» Краматорської міської ради () за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Героїв України, буд. 17, під час якого виявлено та вилучено:

- мобільний телефон Iphone 15 pro з сім-картою НОМЕР_1 ;

- флеш-носій «Apacer» в корпусі чорного кольору;

- флеш-носій «Apacer» в корпусі чорного кольору з ковпачком чорного кольору;

- флеш-носій «Jaster» в корпусі фіолетового кольору;

- планшет Apple Ipad sK4Q5F93LTW;

- копії документів на ім`я ОСОБА_7 на 9 арк.;

- картонна папка з копіями особистих та медичних документів на ім`я ОСОБА_7 на 25 арк., ОСОБА_8 на 1 арк., ОСОБА_9 на 32 арк. (всього на 58 арк.).

Постановою слідчого від 08.04.2025 вилучені документи та речі визнані речовими доказами по кримінальному провадженню.

Враховуючи той факт, що вищевказані речі та документи були вилучені під час проведеного обшуку у службовому кабінеті ОСОБА_6 одразу після фіксування факту отримання останнім неправомірної вигоди, а також той факт, що вказані речі та документи несуть у собі відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення та слугують доказами у кримінальному провадженні, існує необхідність у накладенні арешту на вищевказане вилучене під час обшуку майно.

У зв`язку із вищевказаним у ході досудового розслідування існує необхідність у проведенні подальшого аналізу відомостей, які містяться у вилучених медичних документах, зокрема шляхом проведення судових почеркознавчих та/або інших видів експертиз.

Окрім того, існує необхідність накладення арешту на вилучене під час обшуку майно з метою їх забезпечення збереження як речових доказів, які несуть у собі відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення.

На теперішній час у сторони обвинувачення є достатньо підстав вважати, що вилучені під час проведеного обшуку у кабінеті за місцем роботи ОСОБА_6 за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Героїв України, буд. 17, флеш носії з відомостями, мобільний телефон, планшет та документи мають значення для подальшого досудового розслідування, можуть бути використані у якості доказів у кримінальному провадженні.

Крім того 07.04.2025 під час затримання ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України, проведено особистий обшук останнього, у ході якого вилучено грошові кошти в сумі 15 700 (п`ятнадцять тисяч сімсот) гривень банкнотами номіналом 1 000 грн. в кількості 14 одиниць, банкнотами номіналом 500 грн. в кількості 3 одиниці, банкнотою номіналом 200 грн. в кількості 1 одиниця.

Постановою слідчого від 08.04.2025 вказані грошові кошти визнані речовими доказами.

Відповідальність, яка настає за вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, визначеного зокрема ч. 3 ст. 369-2 КК України, передбачає покарання у виді конфіскації майна.

З урахуванням викладеного, з метою збереження вищевказаних речей і документів, в якості речових доказів та забезпечення завдань кримінального провадження в цілому, на думку слідчого, слід накласти на них арешт, оскільки вони є доказами вчинення злочину та містять у собі необхідну для встановлення істини у кримінальному провадженні інформацію, а на вилучені особисті грошові кошти також слід накласти арешт з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно до п.1 ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

В силу ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову (ч. 3 ст.170 КПК України).

При цьому, ч.3 та ч.5 ст.132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при вирішенні питання надання накладення арешту на майно (п.7 ч.2 ст.131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно положень ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Характер та обсяг доказів, що збираються стороною обвинувачення, мають відповідати фактичним обставинам справи та правовій кваліфікації кримінального провадження.

У відповідності до ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

У ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Враховуючи вимоги ст.170 КПК України, обставини встановлені під час розгляду клопотання у їх сукупності, прокурором доведено, що частина вилученого майна, а саме: флеш-носій «Apacer» в корпусі чорного кольору; флеш-носій «Apacer» в корпусі чорного кольору з ковпачком чорного кольору; флеш-носій «Jaster» в корпусі фіолетового кольору; планшет Apple Ipad sK4Q5F93LTW; копії документів на ім`я ОСОБА_7 на 9 арк.; картонна папка з копіями особистих та медичних документів на ім`я ОСОБА_7 на 25 арк., відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, є речовими доказами, та має доказове значення для встановлення фактичних обставин події кримінального правопорушення, а тому з метою їх збереження, унеможливлення пошкодження та знищення, що може призвести до нівелювання доказової бази, арешт майна є в достатній мірі необхідним та таким, що забезпечить потреби кримінального провадження.

Крім того, слідчий суддя погоджується з доводами прокурора, що є доцільним на підставі п.3 ч.2 ст. 170 КПК України, накласти арешт на вилучені 07.04.2025 року під час особистого обшуку ОСОБА_6 , проведеного під час затримання в порядку ст. 208 КПК України, грошові кошти в сумі 15 700 (п`ятнадцять тисяч сімсот) гривень банкнотами номіналом 1000 грн. в кількості 14 одиниць, банкнотами номіналом 500 грн. в кількості 3 одиниці, банкнотою номіналом 200 грн. в кількості 1 одиниця, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Разом з цим, слідчий суддя вважає неприйнятним накладення арешту на вилучені під час обшуку у картонній папці копії особистих та медичних документів на ім`я ОСОБА_8 на 1 арк., ОСОБА_9 на 32 арк., оскільки вказані документи не відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України, а прокурором не доведено, що ці документи можуть мати доказове значення для кримінального провадження. Доводи прокурора про можливість вчинення ОСОБА_6 інших злочинів, пов`язаних з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не підтверджуються наданими матеріалами кримінального провадження.

Відтак, з огляду на ч.3 ст.173 КПК України, часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення тимчасово вилученого майна

Керуючись ст.36, 131-132, 170-171, 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області підполковника поліції ОСОБА_5 , погодженого прокурором відділу управління нагляду Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000180 від 05.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на вилучене 07.04.2025 майно під час проведеного обшуку приміщення кабінету «Ординаторська» (номер кабінету відсутній), розташованого на 2-му поверсі лівого крила будівлі «Травматологічне відділення» комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №3» Краматорської міської ради () за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Героїв України, буд. 17, а саме:

- мобільний телефон Iphone 15 pro з сім-картою НОМЕР_1 ;

- флеш-носій «Apacer» в корпусі чорного кольору;

- флеш-носій «Apacer» в корпусі чорного кольору з ковпачком чорного кольору;

- флеш-носій «Jaster» в корпусі фіолетового кольору;

- планшет Apple Ipad sK4Q5F93LTW;

- копії документів на ім`я ОСОБА_7 на 9 арк.;

- картонна папка з копіями особистих та медичних документів на ім`я ОСОБА_7 на 25 арк.,

Накласти арешт, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, на вилучені 07.04.2025 під час особистого обшуку ОСОБА_6 , проведеного під час затримання в порядку ст. 208 КПК України, грошові кошти в сумі 15 700 (п`ятнадцять тисяч сімсот) гривень банкнотами номіналом 1000 грн. в кількості 14 одиниць, банкнотами номіналом 500 грн. в кількості 3 одиниці, банкнотою номіналом 200 грн. в кількості 1 одиниця

В іншій частині клопотання відмовити.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та проголошено о 17:00 год. 29 квітня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1