ІЛЛІНЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 131/239/25
Провадження № 1-кс/131/130/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" квітня 2025 р. м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у м. Іллінці заяву адвоката ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.02.2024 року за № 0000030 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 307 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України, -

Учасники провадження:

Захисник ОСОБА_6 (заявник) адвокат ОСОБА_3 .

Обвинувачений ОСОБА_5

Захисник ОСОБА_7

Прокурор ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Іллінецького районного суду Вінницької області (суддя ОСОБА_4 ) перебуває кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.02.2024 року за № 0000030 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 307 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України,.

23 квітня 2025 року захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_3 подав до суду заяву про відвід судді Іллінецького районного суду Вінницької області ОСОБА_4 від розгляду даного кримінального провадження, яке мотивоване тим, що під час розгляду зазначеного провадження, адвокатом двічі 19.02.2025 та 07.04.2025, заявлялись клопотання про повернення обвинувального акту прокурору та про визнання доказу недопустимим відповідно.

У задоволенні цих клопотань мені було відмовлено.

Заявник вказав, що рішення про відмову у задоволенні зазначених клопотань прийнято з мотивів упередженості, а тому суддя ОСОБА_4 підлягає відводу згідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, зокрема, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Крім того, відмовляючи у задоволенні клопотання від 07.04.2025 про визнання доказів недопустимими, суд також проявив упереджене ставлення.

Так ним в ухвалі наводиться позиція Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у інформаційному листі №223- 1446/0/4 -12 від 05.10.2012. Ця позиція, як і в попередній ухвалі повністю потім заперечується і нівелюється.

Зокрема, у вищевказаному документові зазначається, що відомості, матеріали та інші фактичні дані, отримані органом досудового розслідування в непередбаченому процесуальним законом порядку чи з його порушенням, є очевидно недопустимими, а це відповідно до ч. 2 ст. 89 КПК України, тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочато.

Тобто, зазначено чіткі підстави для визнання доказів недопустимими, і їх головною ознакою, є порушення процесуального закону.

Суд з метою, перекручування вищевказаного та упереджено маючи за ціль визнання винним ОСОБА_6 , знову ж заперечує своє ж викладене і трактує по своєму в ухвалі за основу ознаки очевидності та неочевидності.

Разом з тим, в даній справі, наявність очевидності неможливо навіть нічим перевершити так, як мова іде про повну відсутність процесуальних документів, які б підтверджували би повноваження оперативних працівників під час обшуку, і з цього приводу захистом надавався флеш - носій сканованих матеріалів провадження.

Згідно ч. 3 ст. 81 КПК України при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 (заявник) адвокат ОСОБА_3 заяву про відвід підтримав.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечили щодо заяви про відвід, вказавши на її необгрунтованість.

Прокурор ОСОБА_8 заперечив щодо задоволення заяви про відвід

Особа якій заявлено відвід у судове засідання не з`явився.

Судом, з урахуванням положень частини 3 статті 81 КПК України, визнано можливим проводити розгляд заяви про відвід за відсутності особи, якій заявлено відвід.

Суд, розглянувши зазначену заяву про відвід судді, дослідивши матеріали додані до даної заяви, приходить до наступного висновку.

Так судом уставлено, що ухвалою Іллінецького районного суду (суддя ОСОБА_4 ) відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту, а саме адвокату ОСОБА_3 про повернення обвинувального акту. Крім того, судом відмовлено в задоволені клопотання про визнання доказів недопустимими.

Не погодившись з позицією суду адвокат ОСОБА_3 23 квітня 2025 року подав заяву про відвід головуючого судді ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження.

Згідно зі ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75 - 79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні, відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно зіст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини (надалі - також «ЄСПЛ») є обов`язковими для виконання Україною. У ст.16 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі також - «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності (неупередженості) має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово зазначав, що у контексті об`єктивного критерію, окремо від поведінки суддів, слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли-б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії»,заява №33958/96, п.44, ECHR 2000-XII, у справі«Газета «Україна-Центр» проти України», заява №16695/04, рішення від 15 липня 2010року, п.31,«Хаусшільдт проти Данії», рішення від 24 травня 1989року, п.48).

Потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При цьому, суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу, в ході об`єктивної перевірки, має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань щодо однієї зі сторін у справі. При цьому, враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу відводу, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Вивчивши матеріали провадження за заявою захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що доводи заявника про відвід не містять підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу судді, що передбачені ст.75 КПК України, а також доказів, що вказують на необ`єктивність чи упередженість судді під час розгляду справи.

Зокрема, заявник як на підставу відводу посилається на винесення, на його думку, незаконних ухвал про відмову в задоволені ряду клопотань. При цьому, слід зазначити, що винесення ухвали суду якими відмовлено в задоволені клопотань сторони захисту, та його незгода з зазначеним процесуальним рішенням не є підставою для відводу судді під час розгляду провадження та не є доказом упередженості головуючого у справі.

Таким чином, за результатом розгляду заяви про відвід, підстав що могли б свідчити про необ`єктивність та упередженість судді ОСОБА_4 передбачених ст. 75 КПК України не встановлено, а відтак суд не вбачає підстав для задоволення вищенаведеної заяви.

Керуючись ст.ст.75, 81, КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви адвоката ОСОБА_9 про відвід судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.02.2024 року за № 0000030, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст.307 КК Україн та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області ОСОБА_10