ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

представник органу пробації ОСОБА_3 ,

розглянувши питання про роз`яснення судового рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14.04.2025 відносно ОСОБА_4 , засудженої за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

На адресу суду надійшло клопотання в.о. начальника Фастівського районного відділу №2 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про роз`яснення виконання вироку Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14.04.2025 стосовно ОСОБА_4 в частині виконання обов`язків засудженою особою.

Представник органу пробації підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор та засуджена, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду до суду не прибули.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України за неявки усіх учасників кримінального провадження у судове засідання розгляд клопотання проведено без фіксування за допомогою технічних засобів.

Вивчивши матеріали клопотання та справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Таким чином, необхідність роз`яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю або суперечливістю викладених у ньому висновків, в тому числі можливістю різного їх тлумачення, тобто коли зміст рішення є незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або для осіб, які мають його виконувати.

Згідно ч. 4 ст. 380 КПК України за наслідками розгляду заяви може бути прийнято ухвалу про роз`яснення судового рішення або відмову у його роз`ясненні, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку особою, яка звернулася із заявою про роз`яснення судового рішення, та учасниками судового провадження.

Роз`яснення рішення - це викладення рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

Виходячи з аналізу вказаної норми, роз`ясненню підлягає суть прийнятого рішення, а не мотиви та підстави для його прийняття. При цьому, суд не має права змінювати зміст судового рішення та відомостей, викладених у ньому.

Зазначений вирок будь-яких положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо його розуміння, не містить.

Згідно з п.14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 4 ст. 539 КПК України має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя при виконанні вироків.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14.04.2025 ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два роки). На підставі пунктів 1, 2, 3 частини другої статті 59-1 Кримінального кодексу України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. На підставі частини першої статті 49-2 Кримінально-виконавчого кодексу України строк покарання у виді пробаційного нагляду обвинуваченій ОСОБА_4 обчислювати з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації. На підставі частини другої статті 49-1 Кримінально-виконавчого кодексу України строк виконання вироку встановити не пізніше десяти днів з дня набрання ним законної сили.

На підставі ст.ст.76, 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_4 обмежувальні заходи у виді: заборони перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 стоком на 3 місяці та дотримуватись обмеження у спілкуванні з ОСОБА_5 ; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо їй буде запропоновано відповідну посаду (роботу); виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Суд вважає за доцільне роз`яснити діючі норми законодавства щодо обов`язків засудженого до пробаційного нагляду.

Відповідно до ч.1 ст. 59-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Згідно ч. 2 ст. 59-1 КК України, суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до резолютивної частини вироку Фастівського міськрайонного суду Київської області №1-кп/381/172/25 від 14.04.2025, суд, діючи у межах процесуальної норми, ухвалив зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно ч.3 ст. 59-1 КК України, суд може покласти на засудженого до пробаційного нагляду обов`язки: 1) використовувати електронний засіб контролю і нагляду та проживати за вказаною у рішенні суду адресою; 2) дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля; 3) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу); 4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою; 5) пройти курс лікування від наркотичної, алкогольної залежності, розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст. 76 КК України, на осіб, засуджених за злочини, пов`язані з домашнім насильством, суд може покласти інші обов`язки та заборони, передбачені статтею 91-1 цього Кодексу.

За своїм характером ч.2 ст.76 КК України містить диспозицію відсильного характеру, оскільки диспозиція правової норми не містить повного правила поведінки, а відсилає до іншої статті Кодексу, а саме ст. 91-1 КК України.

У ст. 91-1 КК України передбачено інститут обмежувальних заходів щодо осіб, які вчинили домашнє насильство. Відповідно до ч.1 ст. 91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; 2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності; 3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; 4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; 5) направлення для проходження програми для кривдників.

Відповідно до резолютивної частини вироку Фастівського міськрайонного суду Київської області №1-кп/381/172/25 від 14.04.2025, суд, діючи у межах процесуальної норми, ухвалив застосувати до ОСОБА_4 обмежувальні заходи у виді: заборони перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 стоком на 3 місяці та дотримуватись обмеження у спілкуванні з ОСОБА_5 ; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо їй буде запропоновано відповідну посаду (роботу); виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

У клопотанні про роз`яснення вироку суду стосовно ОСОБА_4 ЕП-3116/25-Вх від 04.07.2025, вказано, що усі види обмежувальних заходів, визначених у ст. 91-1 КК України належать до категорії «спеціальні заходи щодо протидії домашньому насильству» (ст.24 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству»). Проте у ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників, що суперечить змісту та не є тотожним диспозиції ст. 91-1 КК України.

Суд звертає увагу на те, що п.3 ч.1 ст. 2 Закону України «Про пробацію», визначає термін «нагляд» як заходи, що здійснюються органом пробації за місцем проживання, роботи та навчання засуджених з метою дотримання обов`язків, визначених законом та покладених на них судом.

Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про пробацію», наглядова пробація - це здійснення наглядових та соціально-виховних заходів щодо засуджених до покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, громадських робіт, виправних робіт, пробаційного нагляду, осіб, яким покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк замінено покаранням у виді пробаційного нагляду, громадських робіт або виправних робіт, осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, звільнених від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, виконання покарання у виді штрафу, а також направлення засуджених до обмеження волі для відбування покарання до виправних центрів.

Згідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про пробацію», орган пробації під час наглядової пробації реалізовує пробаційні програми стосовно осіб, засуджених до пробаційного нагляду або звільнених від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до п. 1 розділу 10 Порядку затвердженого Наказ Міністерства юстиції України 29 січня 2019 року № 272/5 (далі Порядок), здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого до пробаційного нагляду, одержавши копію судового рішення, здійснює поставлення засудженого до пробаційного нагляду на облік у порядку, встановленому розділом IV цього Порядку.

Якщо на засудженого до пробаційного нагляду покладено обов`язок дотримуватись встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля, персонал уповноваженого органу з питань пробації протягом строку покарання отримує інформацію про дотримання обов`язку від державних органів, громадських організацій, інших осіб, які можуть повідомити про ухилення від виконання обов`язку, в тому числі шляхом відвідування звільненого з випробуванням за місцем проживання, роботи, згідно з п. 5 розділу 10 Порядку.

Відповідно до п.6 розділу 10 Порядку, засудженому до пробаційного нагляду, на якого покладено обов`язок працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу), уповноважений орган з питань пробації у день ознайомлення з порядком відбування покарання видає направлення до центру зайнятості державної служби зайнятості, якщо до цього часу засуджений самостійно не працевлаштувався (що підтверджено довідкою з місця роботи). Засудженому надається десять календарних днів для звернення за направленням уповноваженого органу з питань пробації до центру зайнятості для реєстрації як безробітного. Якщо засуджений до пробаційного нагляду у встановлений строк без поважної причини не з`явився до центру зайнятості та самостійно не працевлаштувався, уповноважений орган з питань пробації відбирає у засудженого письмове пояснення про причини ухилення від виконання обов`язку, застосовує до нього письмове попередження про притягнення до кримінальної відповідальності та надає ще десять календарних днів для звернення до центру зайнятості. Протягом перебування засудженого до пробаційного нагляду на обліку центру зайнятості уповноважений орган з питань пробації запитує інформацію про запропоновані посади та причини відмови від неї засудженої особи. У разі відмови засудженого від запропонованої підходящої роботи без поважних причин уповноважений орган з питань пробації відбирає у нього письмове пояснення та застосовує письмове попередження про притягнення до кримінальної відповідальності. Після працевлаштування засуджений до пробаційного нагляду повинен надати до уповноваженого органу з питань пробації довідку з місця роботи.

Зважаючи на призначення вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14.04.2025 покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два роки), та роз`яснити, що орган пробації зобов`язаний забезпечити виконання вироку в частині призначеного покарання у вигляді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки, здійснювати пробаційний нагляд на підставі ст. 91-1 КК України за дотриманням ОСОБА_4 заборони перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 стоком на 3 місяці та дотримання обмеження у спілкуванні з ОСОБА_5 ; за дотриманням встановленої судом вимоги щодо працевлаштування ОСОБА_4 , здійснювати заходи, передбачені пробаційною програмою.

На підставі викладено та керуючись ст. 59-1, 91-1 КК України, ст.107, 380, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання в.о. начальника Фастівського районного відділу №2 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про роз`яснення виконання вироку Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14.04.2025 стосовно ОСОБА_4 в частині виконання обов`язків засудженою особою - задовольнити.

Роз`яснити, що Фастівський районний відділу № 2 філіїДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області повинен забезпечити виконання вироку Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14.04.2025 стосовно ОСОБА_4 у частині призначеного покарання у вигляді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки. На підставі ст. 59-1 КК України покладено на засуджену такі обов`язки, як періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити, що Фастівський районний відділу № 2 філіїДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області повинен здійснювати пробаційний контроль за дотриманням встановленої судом вимоги щодо працевлаштування ОСОБА_4 або видати направлення до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітної; здійснювати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1