УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

02 липня 2025 рокуСправа № 495/3151/25
Номер провадження 1-кс/495/1352/2025

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгороді-Дністровському клопотання старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Болеславчик Первомайського району Миколаївської області, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ., фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , із середньою освітою, працює водієм в ТОВ "Нова пошта", неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не депутата, раніше судимого вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 29.01.2025 за ч.2 ст.263 КК України із присудженням покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадя,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

30.06.2025 старший слідчий СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області майор поліції ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження №0000624 від 03.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України .

Виклад обставин, зазначених у клопотанні

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , 02.05.2025 року о 15.20 годині, порушив Правила дорожнього руху України (далі ПДР), що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, які зобов`язують водія: - п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Так, керуючи технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz Atego 1828» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , у світлий період доби, рухаючись по асфальтобетонному сухому дорожньому покриттю вулиці Приморська, в місті Білгород-Дністровський, Одеської області, з боку вулиці Івана Котляревського у напрямку села Салгани, де організований односторонній рух по смугах відповідно до встановлено дорожнього знаку «5.16» Правил дорожнього руху України.

Далі, ОСОБА_5 , здійснюючи подальший рух у вищезазначеному напрямку, зайнявши крайню ліву смугу руху відповідно до встановлено дорожнього знаку «3.24» з табличкою «7.5.1» (який забороняє розворот на вантажні автомобілі з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т.), перед дорожньої розміткою «1.16.2» (яка позначає острівці, що розділяють транспортні потоки попутних напрямків), порушуючи вимоги п.п. 10.1 ПДР, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, почав перестроювання в середню смугу руху ( яка призначена для руху прямо).

Водій ОСОБА_5 , маючи реальну та об`єктивну можливість стежити за дорожньою обстановкою, вкрай уважний не був, заходів, що сприяють безпечному проїзду цієї ділянки дороги не вжив, порушуючи вимоги п.п. 13.1 та 16.2 ПДР, які зобов`язують водія:

- п. 13.1 Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

- п. 16.2 На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

по мірі наближення до велосипеда марки «Україна» під керуванням ОСОБА_7 , який рухався попутно попереду, та в процесі його випередження, не врахував безпечного бічного інтервалу до нього, здійснив маневр зміщення праворуч в напрямку лінії його руху та контактував середньою частиною правого борту кузова з передньою частиною лівого борту велосипеда.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, травмовано велосипедиста ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який отримав наступні тілесні ушкодження: закритий перелом тіла лівої ключиці, закритий перелом лівого ІІ ребра, забійні рани лівої тім`яно-скроневої ділянки голови, лівої надлопаткової ділянки, лівих колінного суглоба та стегна. Закриті переломи лівої ключиці та ІІ лівого ребра не були небезпечними для життя в момент спричинення, і зазвичай викликають тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня, тому відповідно до п. 2.2.2. та 4.6. «ПРАВИЛА судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р. відноситься до категорії СЕРЕДНЬОЇ ТЯЖКОСТІ.

У скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Болеславчик, Первомайського району, Миколаївської області, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтування повідомленій підозри ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується зібраними під час проведення досудового розслідування доказами, а саме:

-витяг із ЄРДР; повідомлення про кримінальне правопорушення, оглядом місця події дорожньо-транспортної пригоди, допиту свідків, допитом потерпілого ОСОБА_7 , вилученим відеозаписом з камер спостереження, висновками авто технічних та трасологічної експертиз, висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_7 , іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Так, у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Заява N 42310/04) Справа від 21.04.2011 йдеться, що суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Крім того, обрання стосовно підозрюваного такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не передбачає необхідності щодо подання чітких доказів, про що сказано у рішенні Європейського суду з прав людини «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v Italy) (ріш.), 9627/81, 14 березня 1984, DR 37, 15 «3. … Комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому й має тримання під вартою».

Про те, саме йдеться й у рішенні ЄСПЛ «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v United Kingdom), 14310/88, 28 жовтня 1994 р. «… Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 , покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання передбаченим п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам:

1. Ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органів досудового розслідування, суду, ОСОБА_5 , оскільки підозрюється у скоєнні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді карається штрафом від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, тому є підстави вважати, що підозрюваний, знаючи про покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб переховуватися від органу досудового розслідування.

2. Ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Так, на теперішній досудове розслідування не завершено, а тому, перебуваючи на свободі підозрюваний ОСОБА_5 , матиме можливість ухилення від слідства з метою перешкоджання встановленню органом досудового розслідування всіх об`єктивних обставин кримінального правопорушення тощо.

При врахуванні перелічених ризиків особливу увагу слід звернути на фактичні обставини справи в частині дій, які інкримінуються підозрюваному та вагомість доказів, якими обґрунтовується підозра, відомості, що характеризують його особу, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

3. Ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Беручи до уваги викладене, на теперішній час існує наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб зашкодити кримінальному провадженню.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж домашній арешт не може запобігти зазначеним ризикам особі підозрюваного та встановленим під час досудового розслідування ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Особиста порука не може бути застосована, крім того, в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини. За таких обставин, зазначені в клопотанні ризики: переховуватись від органів досудового розслідування, суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення є належно обґрунтованими. У провадженні наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому суд має оцінити суворість можливого покарання ОСОБА_5 , вагомість доказів, та інші обставини, тому слідчий просив клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту підтримали, та просили задовольнити таке з мотивів наведених у ньому.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні просив відмовити у застосуванні домашнього арешту, вказав, що підозрюваний співпрацює зі слідством, свою виу не визнає, щоб доказати невинуватість у вказаному кримінальному правопорушенні, просив застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний підтримав думку свого адвоката.

Заслухавши сторін судового провадження, суд приходить до висновку, що клопотання захисту підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя доходить таких висновків.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Також, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України, слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту крім обставин, зазначених у статті 194 КПК України, має з`ясувати чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують домашній арешт.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ізст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбаченихстаттею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Крім того, слідчий суддя враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, обґрунтування доцільності застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 178 КПК, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

З матеріалів справи вбачається, що 30.06.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України і на які вказує слідчий чи прокурор.

Вирішуючи питання наявності ризиків, які дають підстави слідчому судді застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя не вважає доведеним ризик, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш мякого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, слідчий суддя зазначає таке.

Частиною 4 ст.194 КПК України передбачено, що вразі, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш мякий запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обовязки, передбачені частиною 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим та прокурором обґрунтування клопотання.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор довів обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 ст. 194 КПК України, але не довів обставини, передбачені пунктом 3 частини 1 цієї статті, тому доцільно застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

На переконання слідчого судді, застосування щодо ОСОБА_5 більш мякого запобіжного заходу, аніж домашній арешт, буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання реалізації ним встановлених ризиків. Ця позиція слідчого судді обґрунтовується сукупністю усіх без винятку обставин, наведених раніше у цій ухвалі, в тому числі поведінкою підозрюваного, яка стосується об`єктивних ознак складу злочину та відношенням до вчиненого.

Тому вирішуючи питання про відмову в задоволенні клопотання слідчого суд враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, при цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а також загальну спрямованість реформи кримінального судочинства на гуманізацію та підвищення гарантій захисту прав особи, згідно з яким домашній арешт має бути винятковим запобіжним заходом.

Отже, прокурором не доведено обставин, які б свідчили про можливість запобігти цим ризикам виключно шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя дійшов висновку про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з домашнім арештом.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти існуючим ризикам. Обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання не порушує права та свободи підозрюваного, зважаючи на наявні ризики.

За таких обставин, суддя приходить до висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим у кримінальному провадженні щодо обставин кримінального провадження, за винятком їх участі у процесуальних діях;

- повідомляти суд та прокурора про зміну місця проживання та роботи.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 206, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_5 - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України запобіжний захід у вигляді у вигляді особостого зобов`язання в межах строків досудового розслідування, а саме до 29.08.2025 включно, з покладенням таких обов`язків:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим у кримінальному провадженні щодо обставин кримінального провадження, за винятком їх участі у процесуальних діях;

- повідомляти суд та прокурора про зміну місця проживання та роботи.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу надіслати для виконання до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення.

Дата та час оголошення повного тексту ухвали: 03.07.2025 о 16:40 год.

Слідчий суддя ОСОБА_8