ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/1365/24 Номер провадження 11-кп/814/667/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю секретаря судового засідання прокурораОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 лютого 2024 року за №0000076, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Крюківського районного суду м. Кременчук від 10 квітня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Литва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимого,

визнано винуватим і засуджено за ч.4 ст.186 КК України на 7 років позбавлення волі, строк якого ухвалено обчислювати з дня затримання ОСОБА_7 .

До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби та покладено на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Вирішено питання щодо речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за те, що він 22 січня 2024 року приблизно о 18 годині біля закладу «Бар» по вул. Театральній 33-А в м. Кременчук Полтавської обл. в умовах воєнного стану, діючи повторно, відкрито викрав із рук ОСОБА_8 мобільний телефон, заподіявши останньому майнової шкоди в розмірі 11 199 гривень 20 копійок.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок Крюківського районного суду м. Кременчук від 10 квітня 2024 року: призначити йому покарання за ч.4 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку й покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Свої вимоги мотивує тим, що: суд першої інстанції під час призначення покарання не врахував те, що він вчинив зазначене вище кримінальне правопорушення за складних життєвих обставин, має намір відшкодувати завдані його діями збитки потерпілому та здійснює з цією метою пошуки контактів останнього, який виїхав із території України; обставинами, що пом`якшують його покарання є: щире каття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, те, що він ініціював розгляд кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України та в умовах воєнного стану добровільно мобілізувався для проходження військової служби з метою оборони України.

Обвинувачений ОСОБА_7 , якому до набрання вироком законної сили застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в тому числі прибувати за викликом до суду, та потерпілий ОСОБА_8 були належним чином повідомлені про місце, дату й час апеляційного розгляду, що підтверджується довідками про доставку судових повідомлень за допомогою SMS-повідомлень за належними їм абонентськими номерами мобільних телефонів: НОМЕР_1 (номером телефону обвинуваченого, який, зокрема, було вказано ОСОБА_7 в апеляційній скарзі для здійснення його повідомлення про судове засідання апеляційної інстанції), НОМЕР_2 (номером телефону потерпілого). У судове засідання апеляційної інстанції вони не з`явились і будь-яких клопотань, зокрема, щодо причин неявки до суду чи відкладення судового засідання від них не надходило.

У цьому апеляційному провадженні не порушується питання про погіршення становища обвинуваченого та його участь у здійсненні апеляційного розгляду в розумінні положень ст.ст.401, 405 КПК України не є обов`язковою.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

За таких обставин, кримінальне провадження підлягає апеляційному розгляду.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку прокурора про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, дослідила й перевірила матеріали кримінального провадження, обговорила доводи апелянта та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки місцевого суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій за ч.4 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст.404 КПК України в зазначеній частині оскаржуваний вирок не переглядається.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 судом першої інстанції розглянуто в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ст.ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст.403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 КК України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України.

Згідно з ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст.403, 405, 407, 408, 429 КК України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене ч.3 ст.127 КК України, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Санкцією ч.4 ст.186 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Суд першої інстанції при призначенні покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, що відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, його обставини та наслідки, особу обвинуваченого, який судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, є наркозалежною особою, бере участь у підтримувальній замісній терапії, думку потерпілого про призначення ОСОБА_7 суворого покарання, наявність обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та обставини, що його обтяжує - рецидив злочинів.

За таких обставин, місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання у вигляді позбавлення волі з реальним відбуттям.

Разом з тим, ураховуючи: мету покарання, яка насамперед полягає в необхідності виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами; те, що єдиною кваліфікуючою ознакою для надання діям ОСОБА_7 правової оцінки за ч.4 ст.186 КК України було їх здійснення в умовах воєнного стану та після вчинення таких протиправних дій обвинувачений у період воєнного стану мобілізувався до Збройних Сил України та брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України (наразі звільнений з військової служби за станом здоров`я), щиро розкаявся, надавши належний критичний осуд своїй кримінально протиправній поведінці, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, що суд апеляційної інстанції визнає обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 ; дані про особу обвинуваченого й тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, колегія суддів уважає, що обставини цього конкретного кримінального провадження, які підлягають обов`язковому врахуванню, і додержання принципу співмірності та індивідуалізації покарання свідчать, що зазначені вище три обставини, які пом`якшують покарання, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та є достатньою і доцільною підставою для призначення йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією цієї норми закону України про кримінальну відповідальність, у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки.

Водночас, зважаючи на наявність неодноразових судимостей ОСОБА_7 , в тому числі за злочини проти власності, за що він як відбував покарання в місцях позбавлення волі, так і звільнявся від відбування заходу примусу з випробуванням, думку потерпілого про призначення обвинуваченому суворого покарання, у зв`язку з тим, що останній не відшкодував шкоду, та відсутність у матеріалах кримінального провадження даних, які би свідчили про можливість досягти мети заходу примусу лише в умовах певного контролю за поведінкою ОСОБА_7 , то підстави для застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України є відсутніми.

Посилання ж апелянта на вчинення ним кримінального правопорушення за складних життєвих обставин не знайшли свого підтвердження перевіркою матеріалів провадження. Не конкретизовано та не аргументовано такі обставини й у апеляційній скарзі.

Таким чином, саме наведене вище покарання із визначеним способом його виконання буде законним, справедливим та сприятиме його меті, тобто буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Отже, оскаржуваний вирок належить змінити, а апеляційну скаргу - задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Крюківського районного суду м. Кременчук від 10 квітня 2024 року в частині призначення ОСОБА_7 покарання змінити.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст.186 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4