Справа № 185/9907/25
Провадження № 1-кс/185/759/25
У Х В А Л А

01 вересня 2025 року м. Павлоград

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , у присутності підозрюваного ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_6 , педагога ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Павлоград Дніпропетровської області, учня 11-А класу ліцею № 11 Павлоградської міської ради, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернувся слідчий СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_9 з клопотанням, погодженим з прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.08.2025 за № 0001513, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Відповідно до зазначеного клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у невстановлений у ході досудового розслідування час, використовуючи належний йому мобільний телефон марки Tecno Spark 30 imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора «Vodafone» та номером НОМЕР_3 , з обліковим записом у загальнодоступному ресурсі мережі Інтернет «Telegram», з метою заробітку грошових коштів, встановив зв`язок з невстановленою під час досудового розслідування особою, яка запропонувала роботу у вигляді підпалів різних об`єктів, розміщених на території України.

У невстановлений в ході досудового розслідування час громадянин України ОСОБА_5 в ході листування з невстановленим у ході досудового розслідування користувачем загальнодоступного ресурсу мережі Інтернет «Telegram» отримав пропозицію про здійснення підпалу Комунального підприємстві «Юріївські житлово-комунальні послуги» Юріївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області, яке належить до територіальної громади і підпорядковується Юріївській селищній раді за грошову винагороду, на що ОСОБА_5 погодився з корисливих мотивів.

У невстановлений у ході досудового розслідування час, у невстановленому у ході досудового розслідування місці, при невстановлених обставинах ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою підпалу будівлі Комунального підприємстві «Юріївські житлово-комунальні послуги», запропонував гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спільно, з метою заробітку грошових коштів, здійснити підпал Комунального підприємства «Юріївські житлово-комунальні послуги» Юріївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області, яке належить до територіальної громади і підпорядковується Юріївській селищній раді, на що останній відповів згодою.

В подальшому, у невстановлений у ході досудового розслідування час, але не пізніше 29.08.2025, ОСОБА_5 разом з малолітнім ОСОБА_10 на мопеді «Viper Active», чорного кольору, приїхали до АЗС «Укрнафта», що розташоване за адресою: вулиця Харківська, 14а, Павлоград, Дніпропетровська область, придбали наливом 7 літрів бензину, які налили до заздалегідь підготовленої каністри та приїхали до Комунального підприємства «Юріївські житлово-комунальні послуги» Юріївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області за адресою: Дніпропетровська область, Павлоградський район, с-ще Юріївка, вул. Центральна, 89 А.

В подальшому, приблизно о 21:00 год. 29.08.2025, перебуваючи поблизу Комунального підприємства «Юріївські житлово-комунальні послуги» Юріївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області за адресою: Дніпропетровська область, Павлоградський район, с-ще Юріївка, вул. Центральна, 89-А, ОСОБА_5 разом з малолітнім ОСОБА_10 , продовжуючи свій спільний злочинний умисел, заздалегідь домовившись між собою про роль кожного з них у вчиненні злочину, усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, перелізли через паркан території комунального підприємства та, діючи групою осіб, за попередньою змовою, ОСОБА_5 облив заздалегідь придбаним пальним вікно адміністративної будівлі Комунального підприємства «Юріївські житлово-комунальні послуги» Юріївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області та за допомогою запальнички здійснив підпал даної будівлі. ОСОБА_10 в цей момент на мобільний телефон ОСОБА_5 марки Tecno Spark 30 imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора «Vodafone» та номером НОМЕР_3 здійснював відеозапис підпалу Комунального підприємстві «Юріївські житлово-комунальні послуги» Юріївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області, яке належить до територіальної громади і підпорядковується Юріївській селищній раді та із застосуванням месенджеру «Telegram» передавав невстановленому користувачу у вигляді звіту про виконане замовлення. В результаті підпалу виникла пожежа в будівлі Комунального підприємства «Юріївські житлово-комунальні послуги» Юріївської селищної ради та було пошкоджено приміщення та майно комунального підприємства.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ознакам злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, а саме - як умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу.

30 серпня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні злочину повністю обґрунтована та підтверджується наступними доказами:

-протоколами огляду місяця події від 29 серпня 2025 року;

-протоколом огляду речей від 30 серпня 2025 року;

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 30 серпня 2025 року;

-показами свідка ОСОБА_11 ;

-протоками пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_11 та іншими зібраними під час розслідування доказами.

Враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, вказана обставина дає підстави вважати, що перебуваючи під загрозою кримінальної відповідальності та розуміючи реальність та невідворотність її настання, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового слідства та суду. Також існує ризик впливу на свідків у кримінальному провадженні, знаючи їх анкетні дані, у ОСОБА_5 буде реальна можливість на них впливати з метою зміни показань. Крім того, враховуючи також той факт, що ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків, останній може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Таким чином, оцінюючі в сукупності всі зібрані обставини у кримінальному провадженні та наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України: серед яких - переховуватися від органів досудового розслідування; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, доцільно застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки інший - більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти ризикам, яка вказані у клопотанні.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні просили застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, однак не заперечували щодо застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний, його законний представник ОСОБА_6 , захисник - адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечували щодо обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вивчивши клопотання слідчого та матеріали додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання слідчого, зокрема, міркування прокурора та слідчого щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, підозрюваного, законного представника, захисника, щодо можливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого ст. 176 КПК України, проаналізувавши та зіставивши результаті розгляду клопотання слідчого між собою, та в сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням приходжу до наступного висновку.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, у провадженні Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.08.2025 за № 0001513 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

30 серпня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, а саме в умисному пошкодженні чужого майна шляхом підпалу.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших учасників цього ж кримінального провадження;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім того, статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" (п. 55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

При розгляді справи слідчий суддя враховує принцип призначення альтернативного запобіжного заходу, викладеного у рішеннях ЕСПЛ «Летельє проти Франції» та правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12 січня 2012 року у справі «Тодоров проти України», згідно якої «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

У рішенні по справі "Александровська проти України" від 25 березня 2021 року ЄСПЛ відзначив, що Конвенція вимагає, щоб під час обрання запобіжного заходу суди розглядали також і не пов`язані з позбавленням свободи заходи. При цьому рішення про тримання під вартою чи його продовження не може ґрунтуватися винятково на серйозності висунутих обвинувачень, а його обґрунтування не може бути абстрактним, узагальненим чи стереотипним.

Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від 29 вересня 2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, враховуючи його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, враховуючи те, що підозрюваний раніше не судимий, вчинив тяжкий злочин, є учнем 11-А класу ліцею № 11 Павлоградської міської ради, має постійне місце проживання, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, на обліках у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, слідчий суддя вважає, що достатнім тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Враховуючи вказані обставини слідчий суддя вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно із п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Таким чином, строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту під час досудового розслідування не може перевищувати двох місяців, що обраховується з дня повідомлення особі про підозру.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 186, 187, 193-194, 196, 197, 202, 205, 309, 372,395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- не покидати місце проживання, а саме квартиру АДРЕСА_2 , цілодобового;

- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду у визначений ними час;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Зобов`язати орган Національної поліції негайно поставити на облік ОСОБА_5 , щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому.

Контроль за виконанням підозрюваним ОСОБА_5 домашнього арешту покласти на слідчого, в провадженні якого перебуває справа.

Строк дії ухвали до 30 жовтня 2025 року

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1