Справа №567/556/25
Провадження №1-кп/567/92/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.05.2025 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше не судимиого

у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України

встановив:

27 лютого 2025 року приблизно о 17 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в дворі домогосподарства в АДРЕСА_2 , під час конфлікту, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно хапав з послідуючим стисненням пальцями рук та з наступним нанесенням удару долонною поверхнею кисті по гомілці ОСОБА_5 , чим заподіяв їй тілесні ушкодження у вигляді: синця на лівому плечі по зовнішній поверхні в середній третині, синець на лівому плечі по зовнішній поверхні в нижній третині, синець на лівій гомілці по зовнішній поверхні в нижній третині, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №18 від 20.03.2025 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

28.03.2025 між потерпілою ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було досягнуто угоди про примирення.

Згідно з умовами вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме у виді штрафу в розмірі 40 неоподаткованих доходів громадян, що становить 680 грн.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, та просить затвердити угоду і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні просив зазначену угоду затвердити та призначити узгоджене ними покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України в обсязі обвинувачення, вказавши що здатен реально виконати визначене угодою покарання.

Потерпіла ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просить зазначену угоду затвердити та призначити узгоджене ними покарання. Вказала, що угода про примирення укладена добровільно, без застосування насильства, погроз, примусу чи обіцянок.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення суд виходить з такого.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468, ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

За змістом ч. 1 ст. 469 КПК України право ініціювати укладення угоди про примирення є виключним правом потерпілого та підозрюваного або обвинуваченого.

Угода про примирення у кримінальних провадженнях щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , є кримінальним проступком за вчинення якого передбачено альтернативу видів покарання.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч.1 ст. 125 КК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений та потерпіла повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Також, судом встановлено, що умови угоди про примирення відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалений вирок, постільки умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним. Крім того, суд бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення та характеристиці особи обвинуваченого.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення.

Підстав для відмови в її затвердженні, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлено.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке кваліфікується як нетяжкий злочин.

Беручи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує, що він офіційно працевлаштований, по місцю проживання характеризується позитивно.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинив умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень, тому кваліфікує його дії за ч.1 ст. 125 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди про примирення покарання.

Цивільний позов не заявлявся, витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 377, 475 КПК України суд

ухвалив

затвердити угоду від 28.03.2025 про примирення, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподаткованих доходів громадян, що становить 680 грн.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтями 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1