Дата документу 20.05.2025 Справа № 335/2660/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/652/25 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №335/2660/23Доповідач у 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 22 квітня 2025 року (станом на день апеляційного розгляду найменування суду змінено на Вознесенівський районний суд м.Запоріжжя на підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» №4273-ІХ від 26.02.2025 року) про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрований у АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.4 ст.185, ч.2 ст.194 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою районного суду до 20.06.2025 року включно продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі обвинувачений, посилаючись на порушення ряду норм Конституції України та норм міжнародного права, просив ухвалу суду скасувати, постановити нове судове рішення, яким застосувати до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із одночасним покладенням на нього передбачених ст.194 КПК обов`язків, у тому числі носити електронний засіб контролю. На переконання апелянта, районним судом не враховано, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має спеціальності у різних сферах професій. Обвинувачений вказує, що він не перебуває на обліках у лікарів нарколога і психіатра та посилається на незадовільний стан свого здоров`я. ОСОБА_7 має зареєстроване місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, на його утриманні перебуває малолітня дитина. Таким чином, апелянт вважає, що більш м`який запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дотримання ним процесуальних обов`язків.

Захисник ОСОБА_8 була належним чином повідомлена про дату, час і місце апеляційного розгляду. Клопотання про забезпечення її участі в апеляційному розгляді не надходило, обвинувачений на участі захисника не наполягав. Тому колегія суддів, з огляду на положення ч.4 ст.422-1 КПК вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд без участі захисника.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; з`ясувавши позицію обвинуваченого, який повністю підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні; прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст.115, ч.4 ст.185, ч.2 ст.194 КК перебувало в провадженні Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя (станом на день апеляційного розгляду найменування суду змінено на Вознесенівський районний суд м.Запоріжжя на підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» №4273-ІХ від 26.02.2025 року).

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою.

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, виходив з того, що у справі існує ризик того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, тому необхідно продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 . При цьому, інші більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання встановленому ризику.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим ст.177 КПК ризикам.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності зазначених у ст.177 КПК ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст.178 КПК обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

На переконання судової колегії, рішення суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 ґрунтується на зазначених вимогах кримінального процесуального закону.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності передбачених ст.177 КПК ризиків, суд першої інстанції правильно встановив, що заявлений ризик переховування від суду об`єктивно існує, і для його запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 .

На підтвердження існування передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК ризику свідчать ті обставини, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні двох тяжких злочинів проти власності та особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, що становить підвищений ступінь суспільної небезпеки, і за їх вчинення передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.

З матеріалів провадження встановлено, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, стабільне та законне джерело доходу у нього відсутнє.

Крім того, ОСОБА_7 неодружений, що вказує на відсутність у обвинуваченого стійких соціальних зв`язків.

З урахуванням перелічених вище відомостей колегія суддів не вбачає стримуючих факторів належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 .

Вказані обставини, на переконання колегії суддів, у сукупності дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений, будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначено у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, за відсутності стримуючих факторів його належної процесуальної поведінки, потенційно може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому злочини.

Відтак, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, колегія суддів вважає, що прокурором було доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі.

Наведені вище відомості у їх сукупності дали суду достатні підстави для висновку, що передбачений ст.177 КПК ризик на момент постановлення оскаржуваної ухвали продовжував існувати, а підстави для застосування до обвинуваченого жодного більш м`якого запобіжного заходу були відсутні.

Колегія суддів зауважує, що доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений є особою раніше не судимою, має зареєстроване місце проживання, спеціальності у різних сферах професій, а також відомості щодо перебування на його утриманні малолітньої дитини, не можуть бути беззаперечними підставами для зміни запобіжного заходу за відсутності інших достатніх та вагомих підстав для прийняття такого рішення.

Разом з тим, навіть за наведених обставин, які характеризують особу ОСОБА_7 , офіційне джерело доходу у останнього відсутнє.

Перевіряючи доводи апелянта щодо його незадовільного стану здоров`я, судова колегія виходить з наступного.

Апеляційний суд приймає до уваги, що відповідно до оскаржуваного судового рішення начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» доручено організувати медичний огляд обвинуваченого ОСОБА_7 та за потреби забезпечити його належне лікування.

Проте на момент апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали районного суду достовірних відомостей про неможливість перебування обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора за станом здоров`я надано не було та з матеріалів провадження не встановлено.

Відтак, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою відповідає характеру і тяжкості інкримінованих діянь та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Отже, колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі обвинуваченого мотивів, не вбачає законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги, що відповідно до ухваленого в рамках даного кримінального провадження вироку Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 06.05.2025 року запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 залишено без змін до моменту набрання вироком законної сили.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 22 квітня 2025 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4