УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, -

в с т а н о в и в:

Слідчий, у рамках кримінального провадження № 0000042 від 30.01.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, звернувся до слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області із вказаним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_5 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, що відповідно до ст. 60 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», особливій охороні підлягають природні території та об`єкти, що мають велику екологічну цінність як унікальні та типові природні комплекси, для збереження сприятливої екологічної обстановки, попередження та стабілізації негативних природних процесів і явищ.

Природні території та об`єкти, що підлягають особливій охороні, утворюють єдину територіальну систему і включають території та об`єкти природно-заповідного фонду, курортні та лікувально-оздоровчі, рекреаційні, водозахисні, полезахисні та інші типи територій та об`єктів, що визначаються законодавством України.

Відповідно до ст. 1 Лісового кодексу України, ліс - тип природних комплексів (екосистема), у якому поєднуються переважно деревна та чагарникова рослинність з відповідними ґрунтами, трав`яною рослинністю, тваринним світом, мікроорганізмами та іншими природними компонентами, що взаємопов`язані у своєму розвитку, впливають один на одного і на навколишнє природне середовище. Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні,, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Лісова ділянка - ділянка лісового фонду України з визначеними межами, виділена відповідно до цього Кодексу для ведення лісового господарства та використання лісових ресурсів без вилучення її у землекористувача або власника землі.

Статтею 3 Лісового кодексу України визначено, що лісові відносини в Україні регулюються Конституцією України, Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», цим Кодексом, іншими законодавчими актами України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 4 Лісового кодексу України, до лісового фонду України належать лісові ділянки, в тому числі захисні насадження лінійного типу, площею не менше 0, 1 гектара.

Згідно із ст. 13 Конституції України, ст. 7 Лісового кодексу України, ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.

Відповідно до ст. 8 Лісового кодексу України та ст. 84 Земельного кодексу України, у державній власності перебувають усі ліси та землі України, крім лісів та земель, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси та землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону.

Земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства. (ст. 57 ЗК України, ч. 1 ст. 17 ЛК України).

Згідно ст. 69 Лісового Кодексу України та п. 55 постанови Кабінету Міністрів України № 754 від 12 травня 2007 року для проведення рубок лісів видається лісорубний квиток в установленому порядку.

Відповідно до п. 2 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 №761 (далі - Порядок), лісорубний або лісовий квиток є основним документом, на підставі якого: здійснюється спеціальну використання лісових ресурсів; ведеться облік дозволених до відпуску запасів деревини та інших продуктів лісу, встановлюються строки здійснення лісових користувань та вивезення заготовленої продукції, строки і способи розчищення лісосік від порубкових решток, а також облік природного поновлення лісу, що підлягає збереженню; ведеться облік плати, нарахованої за використання лісових ресурсів.

Згідно п. 3 вказаного Порядку, лісорубний квиток видається органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, територіальними органами Держлісагентства на заготівлю деревини під час проведення рубок головного користування на підставі затвердженої в установленому порядку розрахункової лісосіки.

Наказом директора Філії «Поліський лісовий офіс» ДП «Ліси України» від 23.12.2024 № 403-К «Про призначення, прийняття працівників Перебродівського лісництва Сарненського надлісництва» ОСОБА_5 призначено на посаду майстра лісу Перебродівського лісництва Сарненського надлісництва у порядку переведення з філії «Сарненське лісове господарство» Поліського лісового офісу державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» з 01.01.2025.

Відповідно до п. 1.5. посадової інструкції майстра лісу Перебродівського лісництва Сарненського надлісництва Філії «Поліський лісовий офіс» затвердженої 01.01.2025 директором філії «Поліський лісовий офіс» ДП «Ліси України» (далі-Посадова Інструкція), з якою ОСОБА_5 ознайомлений під підпис, документами, що регламентують діяльність майстра лісу є: Конституція України, Лісовий кодекс України, законодавчі та нормативно-правові акти України, статут Підприємства, положення про Філію, накази та розпорядження ДП «Ліси України», накази та розпорядження директора Філії, посадова інструкція, правила внутрішнього трудового розпорядку.

Згідно п. 2.1. Посадової інструкції майстер лісу здійснює згідно з чинним законодавством та положеннями Філії охорону лісу та іншого ввіреному йому майна в закріпленому за ним обході. Веде керівництво та контроль на лісокультурних, лісомеліоративних, лісозахисних, протипожежних та інших лісогосподарських роботах, вирощуванні лісового садивного матеріалу та заготівлі лісового насіння та інших лісогосподарських роботах на закріпленій за ним ділянці. Бере участь в патрулюванні лісових масивів в місцях найбільш ймовірного виникнення пожеж та їх гасіння. Бере участь в патрулюванні лісових масивів від самовільних рубок та порушення правил полювання.

Відповідно до п. 2.2. Посадової інструкції, проводить державний контроль за станом, використанням, відтворенням, охороною та захистом лісу, що перебуває у користуванні Філії. Дає вказівки щодо усунення порушень лісового законодавства, правил пожежної безпеки, встановленого порядку ведення лісового господарства. Затримує у встановленому порядку осіб, винних у лісопорушеннях і порушеннях правил полювання, з накладенням арешту на незаконно добуту в лісі та на шляху з лісу продукцію. Проводить у встановленому порядку огляд речей, а також вилучення у порушників лісової та мисливської продукції, знарядь порушень і документів на них. Складає протоколи про виявлені порушення лісового законодавства, правил пожежної безпеки, правил полювання на землях лісового фонду або лісові пожежі і передає їх у лісництво. В межах закріпленого обходу надає допомогу в організації і проведенні лісогосподарських та лісокультурних робіт, контролю за відведенням лісосік, а також лісових ділянок під сінокосіння, пасовища та інші види користувань, показі в натурі при проведенні лісовпорядкування меж, межових знаків, квартальних просік, візирів тощо.

Згідно ч. 2.6. Посадової інструкції здійснює нагляд та охорону майстерського обходу на довіреній території лісу та являється матеріально-відповідальною особою. Відповідає за охорону лісу від незаконних рубок та при виявленні порушень здійснює комплекс заходів згідно вимог чинного законодавства.

Статтею 89 Лісового кодексу України визначено, що охорону і захист лісів на території України здійснює державна лісова охорона, яка діє у складі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань лісового господарства та підприємств, установ і організацій, що належать до сфери їх управління, лісова охорона інших постійних лісокористувачів і власників лісів.

У відповідності до ст. 93 Лісового кодексу України, завданнями контролю за охороною, захистом, використанням та відтворенням лісів є: забезпечення додержання лісового законодавства власниками лісів, постійними і тимчасовими лісокористувачами; запобігання порушенням законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення.

При цьому, відповідно до п.1 Положення «Про Державну лісову охорону», затверджене постановою Кабінету Міністрів України №976 від 16.09.2009, Державна лісова охорона (далі - держлісоохорона) діє у складі Держлісагентства, Республіканського комітету Автономної Республіки Крим з питань лісового і мисливського господарства, обласних управлінь лісового та мисливського господарства і підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Держлісагентства. Держлісоохорона має статус правоохоронного органу.

Згідно Додатку до Положення «Про Державну лісову охорону» майстер лісу державного лісогосподарського підприємства відноситься до посадових осіб держлісохорони.

Отже, ОСОБА_5 , обіймаючи посаду майстру лісу Перебродівського лісництва Сарненського надлісництва Філії «Поліський лісовий офіс», наділений правозастосовними функціями та відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» та Положення «Про Державну лісову охорону», лісову охорону інших лісокористувачів та власників лісів, є працівником правоохоронного органу.

28 січня 2025 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, майстер лісу Перебродівського лісництва Сарненського надлісництва Філії «Поліський лісовий офіс» Поліського лісового офісу державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» ОСОБА_5 , порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання і відтворення лісу, як важливого елементу навколишнього природного середовища, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у виді шкоди довкіллю, незаконно, без спеціального на те дозволу, який посвідчується відповідним документом (лісорубним квитком, ордером), виданим уповноваженим органом, маючи прямий умисел направлений на незаконну порубку дерев, використовуючи бензопилу в якості засобу для незаконної вирубки лісу, під час проведення робіт з розкопування протитанкового рову по межі Державного кордону України, перебуваючи у кварталі 1 виділі 3 Перебродівського лісництва Сарненського надлісництва Філії «Поліський лісовий офіс» ДП «Ліси України», самовільно здійснив незаконну порубку 17 (сімнадцяти) сироростучих дерев породи «сосна», спричинивши шкоду лісу у сумі 127521 грн. 90 коп., що у шістдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян і є тяжкими наслідками.

14.07.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, тобто у незаконній порубці дерев у лісах, що спричинило тяжкі наслідки.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами, а саме:

- заявою Філії «Поліський лісовий офіс» ДП «Ліси України» від 03.02.2025 року;

-протоколом огляду місця події від 29.01.2025 року відповідно до якого у кварталі 1 виділ 3 Перебродівського лісництва виявлено 17 пнів деревини породи «сосна» та близько 12 куб. метрів деревини та здійснено зрізи;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 30.01.2025;

-висновком трасологічної експертизи від 18.02.2025 СЕ-19/118-25/2137-ТР за спеціальністю 4.2 «Дослідження знарядь, агрегатів, інструментів і залишення ними слідів, ідентифікація цілого за частинами»;

-протоколом огляду місця події від 17.02.2025;

-прогнозованим розрахунком розміру шкоди, заподіяної лісу незаконним вирубуванням дерев у кварталі 1 виділ 3 Перебродівсього лісництва Філії «Поліський лісовий офіс» ДП «Ліси України» від 17.02.2025 у розмірі 127 521 грн. 90 коп.;

- висновком інженерно-екологічної експертизи від 17.03.2025 №937-Е у ході проведення якої документально та розрахунково розмір шкоди заподіяного лісу внаслідок незаконної порубки 17 сироростучих дерев породи «сосна», проведений Державною екологічною інспекцією Поліського округу відповідно до прогнозованим розрахунком розміру шкоди від 17.02.2025 у сумі 127 521 грн. 90 коп. підтверджується;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 21.04.2025;

-протоколом впізнання по фотознімках від 21.04.2025;

-протоколом огляду предмета від 21.04.2025 мобільного телефону марки «Iphone 13», який належить ОСОБА_9

-протоколами допиту свідка ОСОБА_10 від 29.04.2025 та від 12.06.2025;

-протоколами допиту свідка ОСОБА_11 від 29.04.2025 та від 12.06.2025;

-протоколами допиту свідка ОСОБА_12 від 07.05.2025 та від 12.06.2025;

-договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 06.01.2025;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 12.06.2025;

-висновком службового розслідування від 24.06.2025;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 08.07.2025;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 08.07.2025;

-іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності.

В ході досудового розслідування встановлено, наявність ризиків передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема підозрюваний може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Таким чином, застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, застави не зможе забезпечити своєчасного проведення основних слідчих дій та контролю за місцем перебування підозрюваного, а тому є підстави вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти заявленим ризикам, та не зможуть гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали за викладених в ньому обставин, і просили застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання за безпідставністю.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000042 від 30.01.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.

За вищевказаних обставин, 14.07.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Так, відповідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до якого, зокрема, відноситься: верховенство права.

Згідно ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Узагальнююче визначення «обґрунтованість підозри» у вчиненні кримінального правопорушення, доведення якої, як одного з трьох обов`язкових елементів, визначених КПК України для можливості взагалі обрання запобіжного заходу, покладено на прокурора, сформульовано у правових позиціях Європейського суду з прав людини.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року вказав, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. ЄСПЛ в даному рішенні наголошує, що вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою.

Крім того, як зазначено у матеріалі ВССУ від 11.07.2016р. «захист прав людини у кримінальному провадженні: доказування та докази», передумовою для подання клопотання стороною обвинувачення про застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри про те, що особа вчинила кримінальне правопорушення. Слідчий, прокурор зобов`язані з належним обґрунтуванням викласти обставини, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначив, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню, знищення, сховати або спотворити річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ризик незаконного впливу на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення є недостатньою для обґрунтування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, у справі «Бойченко проти Молдови» №41088/05, рішення від 11 липня 2006 року «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу».

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Так, слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, та прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, наявність достатніх даних, що існують ризики переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Потреба у застосуванні відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту обумовлена наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, який обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до семи років.

Даний ризик є реальним зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого ОСОБА_5 підозрюється. Усвідомлюючи тяжкість ймовірного покарання та чітку перспективу у його настанні, може переховуватися, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, що не сприятиме завданням кримінального судочинства.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії», Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Також ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, як особисто, такі і через інших осіб, з метою зміни ними показань про обставини вчинення злочину як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду. Будучи посадовою особою Перебродівського лісництва Сарненського надлісництва Філії «Поліський лісовий офіс», користуючись своїми зв`язками може впливати на свідків у різноманітних способах та формах. Такі ризики є актуальними та існують до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків.

При обранні більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, розуміючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні.

Також, слід врахувати, що злочин, передбачений ч. 4 ст. 246 КК України, є суспільно небезпечним діянням, вчиненим у сфері довкілля, що завдає шкоди природним ресурсам, навколишньому середовищу, здоров`ю людини та майну.

Будучи посадовою особою Перебродівського лісництва Сарненського надлісництва ОСОБА_5 , зміст диспозиції ст. 246 КК України був достатньо ясним і передбачуваним, а тому він не міг не усвідомлювати, що здійснювані ним дії є суспільно небезпечними кримінально - караним діянням.

Так, застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 177, 178, 181 КПК України.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню ним правопорушення чи його втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Згідно п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особливості підозрюваного і його поведінки.

Враховуючи, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слід взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, №182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, слідчий суддя вважає, що у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, слід застосувати відносно останнього запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби. Оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та попередить вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на нього, обов`язки, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 193, 194, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, тобто до 14 вересня 2025 року.

Заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період доби з 22 год 00 хв до 07 год 00 хв.

Покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області свій паспорт громадянина України та паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон, інші документи що дають право на виїзд за кордон;

- утримуватися від спілкування без дозволу слідчого чи прокурора зі свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Встановити строк дії ухвали та термін дії обов`язків, покладених судом до 14.09.2025.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п"яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Слідчий суддя