Провадження №11-сс/801/677/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного

у режимі відеоконференції ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18.08.2025, якою продовжено запобіжний захід до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в кримінальному провадженні № 0000399, внесеного до ЄРДР 22.06.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-2, ч. 2 ст. 436-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області віл 18.08.2025 до підозрюваного ОСОБА_8 був продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, у кримінальному провадженні № 0000399, внесеному до ЄРДР 22.06.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 463-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Своє рішення аргументує тим, що ризики передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім та доцільним у даному випадку.

Так, не погодившись із даною ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області віл 18.08.2025, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції безпідставно продовжив строк тримання під вартою підозрюваного, не надавши належної оцінки обставинам, які свідчать про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Захист вказує, що ризики, на які посилалася сторона обвинувачення, не набули нового розвитку, не зросли й фактично залишаються на тому ж рівні, а отже не можуть виправдовувати подальше тримання особи під вартою. Підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, проживає разом із батьками, не намагався переховуватись чи залишати територію України, навпаки добровільно співпрацював із правоохоронними органами. На думку захисту, це свідчить про відсутність реального ризику втечі чи перешкоджання досудовому розслідуванню.

Окремо звертається увага на стан здоров`я підозрюваного, який має хронічні захворювання та потребує постійного медичного нагляду й лікування. Умови тримання під вартою, на переконання сторони захисту, не дають можливості для належного медичного забезпечення, а отже продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може негативно позначитися на його стані.

Крім того, підозрюваний раніше не притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, характеризується позитивно, не мав конфліктів із законом і дотримувався вимог чинного законодавства. Захист підкреслює, що наявні характеристики особи, його сімейний стан та готовність виконувати покладені обов`язки свідчать про можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Також, апеляційна скарга містить доводи про те, що окремі докази у справі були отримані з порушенням права на захист, оскільки під час їх здобуття підозрюваний фактично залишався без допомоги адвоката. На думку захисту, використання таких матеріалів не може бути підставою для продовження найсуворішого запобіжного заходу.

Сторона захисту вважає, що висловлювання підозрюваного щодо питання громадянства, які використовує обвинувачення, є вирваними з контексту та не свідчать про його прихильність до агресивної ідеології чи підтримку ворожої держави. Вони, на думку захисту, зумовлені виключно особистими чи сімейними мотивами й не можуть тлумачитись як загроза суспільству чи доказ схильності до протиправної поведінки.

Колегія суддів, вислухавши думку захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які просили апеляційну скаргу задовільнити, скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області віл 18.08.2025 та постановити нову, у якій обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, позицію прокурора, який заперечував щодо задоволення вказаної апеляційної скарги, прийшла до висновку, що в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , слід відмовити.

Згідно з положеннями ст. 370 КПК України, судове рішення є законним, якщо його ухвалено з дотриманням вимог матеріального і процесуального закону; обґрунтованим якщо воно постановлене на підставі всебічного, повного й об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, підтвердженого допустимими доказами; та вмотивованим коли у ньому наведено логічне і послідовне пояснення прийнятого рішення, оцінку доводів сторін, мотиви відхилення чи прийняття доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції здійснює перегляд судового рішення виключно в межах апеляційної скарги та доводів, викладених у ній, якщо інше не передбачено законом.

На підставі ст. 419 КПК України, ухвала апеляційного суду має містити належне обґрунтування прийнятого рішення, з викладенням мотивів, оцінкою доводів апеляційної скарги, посиланням на докази, досліджені під час судового розгляду, а також поясненням, чому саме ці докази були прийняті чи відхилені.

Оскільки кожна кримінальна справа має унікальні фактичні обставини, суд не має права діяти за шаблоном чи формально, а зобов`язаний ухвалювати рішення, які є персоніфікованими, із врахуванням індивідуальних особливостей справи, конкретного обвинуваченого та специфіки доводів сторін у межах відповідного провадження.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів судової справи було встановлено, що на даний момент проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000399 від 22.06.2025, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України, у зв`язку із чим в органу досудового розслідування виникла необхідність в продовженні застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Під час розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та у подальшому неодноразово продовжено.

Так, 24.02.2022 військовослужбовці збройних сил російської федерації шляхом збройної агресії незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об?єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Так, 22.06.2025 близько 11:00 год., у с. Юзвин на вул. Вінницька, Якушинецької територіальної громади Вінницького району Вінницької області, під час здійснення поховальних заходів загиблого українського військовослужбовця, місцевими жителями прокладено живий коридор в знак його вічної пам?яті та шани, який мужньо боровся за незалежність та кордони України, виконуючи бойові завдання та який загинув, забезпечуючи оборону національної безпеки України, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.

В цей час, ОСОБА_8 , будучи проросійсько-налаштованою особою, що підтримує агресивну політику російської федерації в розв?язанні війни та в збройній агресії проти українського народу, перебуваючи на території свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , будучи громадянином України, цинічно та привселюдно обгорнув своє тіло прапором країни-агресора та голосно, щоб його почуло якомога більше людей, викрикував фрази «слава расії», демонструючи в такий спосіб, що відносно України та що він вважає себе громадянином російської федерації, чим здійснив виправдовування, визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, зокрема представників збройних формувань російської федерації.

Таким чином, ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, тобто виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Окрім того, 22.06.2025 у період часу з 17:26 по 20:24 год. на підставі повідомлення про злочин, що надійшов по спеціальній лінії «102», працівниками відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області спільно із працівниками Служби безпеки України та Роти Поліції Особливого Призначення у Вінницькій області, які являються працівниками правоохоронних органів, під час виконання своїх службових обов`язків, прибули для проведення слідчих дій - невідкладного обшуку на території домоволодіння ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , де з працівником Служби безпеки України ОСОБА_9 та ОСОБА_8 відбулась розмова наступного змісту:

ОСОБА_10 : «росія напала на України, росія агресор?»

ОСОБА_8 : «ну расія частічно і напала і не напала ето советского союза ето біла расійськая земля ето земля і даже ОСОБА_11 ето біла польськая земля і їйо продалі за 40 злотих за годовоє російського флага»

ОСОБА_10 : «росія мала право зайти на нашу територію?»

ОСОБА_8 : « как бі частічно права і какбі не савсем»

ОСОБА_10 : «росія напала чи не напала?»

ОСОБА_8 : «как бі напала і не напала»

ОСОБА_10 : «раніше був Радянський Союз а зараз незалежна Україна»

ОСОБА_8 : « я бі не сказал что независима»

ОСОБА_10 : «Ви народились у 95 році уже було незалежна Україна»

ОСОБА_8 : «я хотел палучить свайо гражданства как мне по

праву положено я родился гражданином расії мне положено два свідетелства вашей страні і расії»

ОСОБА_10 : «Ви підтримуєте ті дії, що росія робить, що вона намагається забрати наші території незалежної України, особисто Ваша думка, підтримуєте чи ні»

ОСОБА_8 : «ну как сказать частічно да»

ОСОБА_10 : « Ви б хотіли, щоб тут була росія?»

ОСОБА_8 : «я хачу уєхать с етого государства і больше тут

никогда не біть я хочу поставить точку і війхать, всьо»

ОСОБА_10 : «А куди Ви хочете виїхати?»

ОСОБА_8 : « В расію так ка я являюсь гражданіном расії. Україна

біла кагдато».

3 огляду на висловлювання ОСОБА_8 , останній категорично заперечував факт нападу російської федерації на Україну та зазначив, що територія України являється російською землею, посилавшись на минулу історію походження держави України та те, що росія мала право розпочинати військові дії проти України, чим здійснив виправдовування, визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, зокрема представників збройних формувань російської федерації.

Таким чином, ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, тобто виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, вчинена повторно.

22.06.2025 о 17:30 год. ОСОБА_8 затримано, в порядку ст. 208 КПК України, та 23.06.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України.

24.06.2025 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 436-2 КК України виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, вчинена повторно.

24.06.2025 ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вказаний запобіжний захід визначено слідчим суддею до 20.08.2025.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 01.07.2025 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був залишений без змін та був визначений розмір застави.

Вина підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доводиться наступними зібраними доказами, які перебувають в кримінальному провадженні, зокрема: протоколом обшуку від 22.06.2025; протоколами огляду відеозапису з інтернет додатку «Телеграм», а саме каналу «Труха»; протоколами допитів свідків, а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Водночас закінчити досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні в строк, який спливає 23.08.2025 неможливо внаслідок складності цього кримінального провадження, що зумовлено обсягом та специфікою слідчих та процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування, поведінкою підозрюваного.

На даний час у кримінальному провадженні необхідно виконати наступне:

-отримати висновки експертиз холодної зброї (предмету ззовні схожий на нунчаки);

-предмету ззовні схожому на кастет; предмету ззовні схожому на ніж до рукоятки якого прикріплений металевий ланцюг, предмету ззовні схожому на ніж з чохлом з наявним металевим отвором на рукоятці; предмету, ззовні схожий на ніж із наявним металевим отвором на руків`ї; два металеві предмети, ззовні схожих на тичкові ножі;

-15 предметів, ззовні схожих на сурікени металевого походження;

-отримати висновки судової комп`ютерно технічної експертизи (мобільного телефону, марки «Redmi Note 5»; мобільного телефону, марки «Redmi 5G»; ноутбуку, марки «Asus K50IP»

-отримати висновок судово-лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи;

-отримати висновок амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи;

- завершити досудове розслідування та стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України відкрити матеріали кримінального провадження для їх ознайомлення;

- провести інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, в яких виникне необхідність під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Здійснення вказаних процесуальних дій під час досудового розслідування має суттєве значення для всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин вчиненого підозрюваним кримінальних правопорушень та об`єктивного судового розгляду, дотримання основних засад кримінального провадження, зокрема верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо.

При цьому, обставини, що перешкоджали здійснити ці названі слідчі (розшукові) та процесуальні дії раніше пов`язані з великим об`ємом судових експертиз, які знаходяться на виконанні експертної установи, за різними напрямками експертної діяльності, об`єктами дослідження яких і одні ті ж самі предмети, результати проведення яких мають суттєве значення для кримінального провадження, а також для встановлення всіх обставин вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України та завершення яких потребує додаткового часу.

Підставою для застосування запобіжного заходу, а надалі і для продовження стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , є наявність обгрунтованої підозри та ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

-переховування підозрюваного від органу досудового розслідування (п.1 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років з конфіскацією майна або без такої, та те, що ОСОБА_8 , неодноразово у грубій формі зазначав, що не бажає проживати на території України скільки вважає себе громадянином російської федерації, бажає виїхати туди та там проживати;

-продовження своєї злочинної діяльності, оскільки в ході проведення слідчих дій викрикував фрази зі змістом підтримки агресії російської федерації по загарбницьких діях відносно України, у зв?язку з чим, будучи на волі ОСОБА_8 зможе продовжувати викрикувати гасла з приводу підтримки загарбницьких дій російської федерації відносно України, що може призвести до підриву національної безпеки України під час військового стану;

-незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки, згідно ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а тому, ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може здійснювати вплив на свідків у кримінальному провадженні з метою подальшого уникнення кримінальної відповідальності, так як останній особисто з ними знайомий та проживає в одному населеному пункті.

Твердження захисту про відсутність «нових» ризиків не спростовує законності оскаржуваної ухвали.

Колегія суддів зазначає, що для продовження тримання під вартою достатньо встановити, що заявлені раніше ризики не зменшилися і не втратили актуальності.

Із змісту клопотання сторони обвинувачення та мотивів ухвали вбачається, що такі ризики залишаються реальними: існує імовірність ухилення підозрюваного від правосуддя з огляду на тяжкість інкримінованого діяння та рівень можливої санкції; зберігається небезпека незаконного впливу на свідків, а також спотворення чи знищення відомостей, що мають доказове значення.

Сторона захисту не подала належних і переконливих доказів, які б свідчили про істотне зниження або усунення цих ризиків, а наведені загальні посилання на «позитивну поведінку» підозрюваного не спростовують установленого слідчим суддею.

Посилання скарги на міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, спільне проживання з батьками та добровільну співпрацю зі слідством не є безумовними підставами для відмови у продовженні тримання під вартою. Такі дані характеризують особу, однак не усувають процесуальні ризики самі по собі. З огляду на характер інкримінованого діяння, стадію досудового розслідування та коло контактів підозрюваного, застосування більш м`яких заходів, таких як цілодобовий домашній арешт, не гарантуватиме досягнення мети запобіжного заходу, оскільки не унеможливлює дистанційний вплив на свідків, узгодження показань чи інше перешкоджання встановленню істини.

Доводи захисту про стан здоров`я підозрюваного належно перевірені судом першої інстанції й мотивовано відхилені. Подані медичні документи свідчать про наявність хронічних захворювань і потребу в лікуванні, однак не підтверджують такого стану, який був би несумісним із перебуванням під вартою або вимагав би негайного припинення запобіжного заходу. За потреби медична допомога може бути забезпечена у відповідних закладах охорони здоров`я системи виконання покарань або у профільних цивільних закладах у встановленому порядку. Скарга не містить конкретних відомостей про відмову в лікуванні чи неможливість його організації.

Аргументи щодо «позитивної характеристики» та відсутності попередніх судимостей колегія суддів бере до уваги як дані про особу, однак наголошує, що вони не мають наперед визначального значення при оцінці наявності ризиків.

Завдання запобіжного заходу не покарати особу, а забезпечити належну процесуальну поведінку та убезпечити провадження від протидії. За встановлених у справі обставин саме тримання під вартою є тим заходом, який реально здатний нейтралізувати зазначені ризики.

Посилання апеляційної скарги на нібито недопустимість окремих доказів у зв`язку з порушенням права на захист є передчасними.

На стадії досудового розслідування суд перевіряє наявність обґрунтованої підозри та існування процесуальних ризиків, а не вирішує питання допустимості кожного доказу по суті. Оцінка належності, допустимості та достовірності доказів здійснюється під час судового розгляду справи по суті, з дотриманням принципів безпосередності та змагальності. Наявні в матеріалах дані у своїй сукупності достатні для висновку про обґрунтованість підозри на даному етапі.

Колегія суддів зазначає, що слідчий суддя залишив незмінним розмір застави, що додатково свідчить про дотримання принципу пропорційності та врахування можливості альтернативної зміни запобіжного заходу в разі виконання відповідних умов.

Також, як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 436-2, ч.3 ст. 436-2 КК України, яке є тяжким за правовою кваліфікацією та становить підвищену суспільну небезпеку. Характер обвинувачення, а також дані про особу підозрюваного в сукупності дають підстави вважати, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, зокрема ризик впливу на свідків, знищення доказів або ухилення від слідства та суду.

Крім того, матеріали кримінального провадження свідчать про наявність обґрунтованого ризику впливу підозрюваного ОСОБА_8 на свідків, показання яких мають істотне значення для встановлення обставин справи. Зокрема, допитані особи ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 перебувають у колі знайомств або соціальних зв`язків підозрюваного, що підтверджується їх проживанням в одному населеному пункті, а також особистими контактами з ним.

З огляду на зазначене, у разі перебування ОСОБА_8 на волі, він може вплинути на їх поведінку з метою зміни або спотворення показань на свою користь, зокрема шляхом психологічного тиску, залякування, переконування або спонукання до відмови від дачі показань.

Ураховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, а показання учасників кримінального провадження отримуються усно в судовому засіданні, забезпечення свободи волевиявлення свідків є критично важливим для ефективного здійснення правосуддя.

Більше того, наявні реальні підозри вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може умисно ухилитися від досудового розслідування або суду, зокрема шляхом виїзду за межі України. В матеріалах кримінального провадження містяться дані про неодноразові висловлювання ОСОБА_8 щодо його неприйняття державного устрою України, заперечення легітимності її територіальної цілісності та бажання виїхати до російської федерації, яку він відкрито визнає своєю батьківщиною. Ці заяви зафіксовано в рапорті слідчого та підтверджуються показаннями свідків. Ураховуючи, що російська федерація є державою-агресором та не здійснює належного співробітництва з Україною в частині екстрадиції осіб, які вчинили злочини проти національної безпеки чи в контексті збройної агресії, виїзд ОСОБА_8 на її територію фактично унеможливить забезпечення його участі у кримінальному провадженні.

Таким чином, ризик переховування підозрюваного є реальним і достатньо обґрунтованим, що відповідає положенням п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у своїй усталеній практиці визнає, що ризик втечі особи є допустимою та достатньою підставою для обрання тримання під вартою відповідно до п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Підсумовуючи, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді постановлена з дотриманням вимог закону, із належним мотивуванням та у межах дискреції суду при вирішенні питання про запобіжний захід.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки обставин, яким слідчим суддею вже дана вичерпна оцінка, та не містять фактичних даних, які б свідчили про усунення або істотне зменшення встановлених ризиків чи про неможливість забезпечити мету запобіжного заходу іншим чином, ніж шляхом тримання під вартою. Обраний і продовжений запобіжний захід є необхідним і співмірним поставленій процесуальній меті, тому правових підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18.08.2025, якою продовжено підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в кримінальному провадженні № 0000399, внесеного до ЄРДР 22.06.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-2, ч. 2 ст. 436-2 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4