Житомирський апеляційний суд
Справа №296/8401/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/214/25
Категорія ч.4 ст.187 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0002083 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 23 квітня 2024 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростишів Житомирської області, громадянина України, інваліда 2 групи, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК України,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок суду в частині визнання ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарана більш суворим, за сукупністю кримінальних правопорушень, призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять). На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Вважає вирок суд в цій частині незаконним та необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що кваліфікуючи дії ОСОБА_9 за ч.4 ст.187 КК України, суд першої інстанції не надав належної оцінки показам потерпілого ОСОБА_10 , який в день події перебував в стані алкогольного сп`яніння, обвинуваченого ОСОБА_9 та висновку експерта №1247 від 20.07.2023 року. Надає свою оцінку вказаним доказам, та вважає, що дії ОСОБА_9 слід кваліфікувати за ч.4 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що насилля, застосоване обвинуваченим до потерпілого ОСОБА_10 було небезпечним для його здоров`я. Вказує, що обвинувачений ОСОБА_9 має на утриманні неповнолітню дитину, є особою з інвалідністю ІІ-групи, критично ставиться до вчиненого та визнає вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.2 ст.28 ч.3 ст.357 КК України, а тому вважає, що відносно ОСОБА_9 при призначенні покарання можливо застосувати положення ч.1 ст.69 КК України, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.ст.75,76 КК України.

В запереченні на апеляційну скаргу, яке надійшло від прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_11 , йдеться про безпідставність доводів апелянта та про залишення вироку суду без зміни.

Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 23 квітня 2024 року ОСОБА_9 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 357 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років із конфіскацією всього належного йому на праві власності майна;

- за ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю кримінальних правопорушень, призначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років із конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 встановлено обчислювати з моменту фактичного його затримання на виконання вироку суду.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 1911 (одна тисяча дев`ятсот одинадцять) грн. 84 коп.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, 05 липня 2023 року близько 22 годин 24 хвилини ОСОБА_9 проходив разом із іншим обвинуваченим, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, повз приміщення магазину «Сільпо», розташованого за адресою: площа Житній ринок, 1, м. Житомир, де на лавочці навпроти магазину побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_10 .

В цей день, час та місці, в період запровадженого в Україні воєнного стану, у ОСОБА_9 та особи, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, які діяли за попередньою змовою групою осіб, виник спільний злочинний умисел, спрямований на розбійний напад з метою заволодіння чужим майном.

В рамках підготовки до вчинення злочину ОСОБА_9 за попередньою домовленістю з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, розробили спільний план, який передбачав узгодження маршруту пересування до та після вчинення кримінального правопорушення. На виконання розробленого плану, приблизно о 23 год 27 хв, перебуваючи неподалік магазину АТБ-маркет, що за адресою: м. Житомир, площа Житній ринок, 6, ОСОБА_9 та інша особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, запросили на розмову ОСОБА_10 , при цьому примусово почали штовхати його в напрямку за торгівельний модуль № 88, який розташований за адресою: площа Житній ринок, 1, м. Житомир, Житомирської області.

Перебуваючи за приміщенням торгівельного модулю № 88, що знаходиться за вищевказаною адресою о 23 год 28 хв, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 разом із особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, діючи з єдиним умислом, за попередньою змовою групою осіб, скориставшись створеними умовами для реалізації спільного злочинного умислу, впевнившись в тому, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, діючи в межах попередньої домовленості, з метою подолання можливого опору потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_9 наніс кулаком лівої руки два удари в область обличчя та голови ОСОБА_10 , а інша особо, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, в свою чергу наніс кулаком правої руки один удар в область обличчя та голови ОСОБА_10 , після чого продовжив наносити удари ногами та руками по голові та тулубу потерпілого, а саме: стопами ніг наніс два удари в область колін ОСОБА_10 , після чого наніс кулаком правої руки три удари в область обличчя та голови ОСОБА_10 , від чого останній впав на землю та втратив свідомість.

Таким чином, ОСОБА_9 та особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, подолали волю потерпілого до опору, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді синця, садна на обличчі та сколу емалі 4-го правого зубу верхньої щелепи, саден на правій верхній кінцівці, які по ступеню тяжкості належать до категорії легких тілесних ушкоджень, та вчинили насильство, небезпечне для здоров`я потерпілого.

В цей час, скориставшись створеними умовами та продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з іншою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, обшукавши речі ОСОБА_10 , знайшли та заволоділи майном та іншими важливими особистими документами потерпілого ОСОБА_10 , а саме: мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy А12» вартістю 3992 гривень 54 копійки, в чохлі чорного кольору, вартістю 73 гривень 86 копійок, в якому знаходилася карта пам`яті марки «ATLANFA micro SD» об`ємом пам`яті 16 GB, вартість якої встановити не виявилося можливим; грошовими коштами в сумі 1500 гривень; посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_10 ; посвідченням офіцера серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_10 ; паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_10 № НОМЕР_3 .

Після цього, ОСОБА_9 та особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, залишили місце вчинення кримінального правопорушення та викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 5566 гривень 40 копійок.

Крім цього, ОСОБА_9 перебуваючи разом із особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, за приміщенням торгівельного модулю № 88, що знаходиться за адресою: площа Житній ринок, 1, м. Житомир, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, цього ж дні о 23 год 28 хв, здійснюючи пошук майна, яке б можна було викрасти у потерпілого ОСОБА_10 , виявили в кишені його штанів посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 від 25.11.2021 року, посвідчення офіцера серії НОМЕР_2 від 16.01.2023 року та паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 № НОМЕР_3 , виданого 08.02.2022 року відповідним органом за № 1819.

В цей же день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_9 , який діяв спільно із особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, виник злочинний умисел, направлений на викрадення вищевказаних документів, тобто вчинення незаконного заволодіння іншим важливим особистим документом, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Реалізовуючи свій спільний злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою із особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, розуміючи, що вказане посвідчення учасника бойових дій, посвідчення офіцера та паспорт громадянина України є важливими особистими документами, втрата яких істотно ускладнює реалізацію особою своїх прав, свобод та законних інтересів, діючи умисно, з особистих мотивів та з метою незаконного заволодіння вказаними документами, викрав зазначені посвідчення та паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , розпорядившись ними на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України; а також своїми умисними діями, які виразилися у незаконному заволодінні іншим важливим особистим документом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.28 ч.3 ст.357 КК України.

Потерпілий ОСОБА_10 , будучи належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явився. Просив проводити апеляційний розгляд у його відсутності, оскільки перебуває на службі в ЗСУ.

Сторони провадження не заперечували щодо проведення апеляційного розгляду у відсутності потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду на неодноразові виклики в судове засідання апеляційного суду не з`явився, клопотання про відкладення апеляційного розгляду не подавав, участь останнього в апеляційному розгляді не є обов`язковою відповідно до вимог ч.4 ст.405 КК України.

Вирішуючи клопотання захисника ОСОБА_8 щодо відкладення апеляційного розгляду у зв`язку із неявкою обвинуваченого ОСОБА_9 , враховуючи стан його здоров`я інвалідність, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки участь обвинуваченого в апеляційному розгляді не є обов`язковою, останній не клопотав про свою безпосередню участь, документів якіб підтверджували поважність неприбуття в судові засідання апеляційного суду обвинувачений не надсилав та захисник не надавав.

Відповідно до ч.1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Кримінальне провадження перебуває на розгляді в апеляційному суді майже рік, проте, обвинувачений ОСОБА_9 клопотання про свою безпосередню участь в апеляційному розгляді не подавав, будучи неодноразово повідомлений про час та місце апеляційного розгляду до апеляційного суду не з`являвся. Захисник підтвердила, що останньому відомо про час та місце апеляційного розгляду.

Таким чином, відсутність поважних причин неприбуття в судове засідання апеляційного суду обвинуваченого ОСОБА_9 , колегія суддів розцінює вказані обставини, як зловживання обвинуваченим своїми правами, а тому вважає можливим проводити апеляційний розгляд у його відсутності, враховуючи, що участь останнього не є обов`язковою в апеляційному розгляді, він належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду та клопотань про відкладення апеляційного розгляду не надходило.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дослідивши в судовому засіданні зібрані докази, які були оцінені судом у сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, а також у незаконному заволодінні іншим важливим особистим документом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб. Дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.4 ст. 187, ч.2 ст.28 ч.3 ст.357 КК України судом кваліфіковано вірно.

Вирок суду в частині визнання ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.3 ст.357 КК України та міра призначеного йому покарання за вказаний злочин в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про недоведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, то колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на таке.

Так, в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України не визнав. Надав показання, що літом минулого року близько 22 години з іншим обвинуваченим, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, проходив повз магазин «Сільпо» в м.Житомирі, де на лавці побачили двох осіб, що розпивали алкогольні напої, які запросили їх до себе. Один з цих осіб, а саме потерпілий запропонував піти в магазин «АТБ-маркет» щоб ще придбати алкогольні напої.

Разом з іншим обвинуваченим, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, та потерпілим вони пішли до магазину «АТБ-маркет», який розташований поруч. Оскільки потерпілий перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, він підтримував його за руку. Інший обвинувачений, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, йшов поруч. По дорозі до магазину потерпілий почав погрожувати, розмахувати руками та намагався вдарити. З метою самозахисту він підвів потерпілого до стінки торгівельного кіоску та наніс 2-3 удари долонею руки. Інший обвинувачений, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, відразу також наніс удар кулаком, куди саме не пам`ятає. Потерпілий впав. З кишень джинсів потерпілого він дістав мобільний телефон, гроші в сумі 1000 гривень та документи. Інший обвинувачений, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, у цей час стояв біля нього та бачив, як він забирав ці речі. З якою метою забрав документи пояснити не може. Одним із документів було посвідчення офіцера. Після цього, з іншим обвинуваченим, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, вони пішли з місця події та на пропозиція останнього він з мобільного телефону потерпілого дістав карту пам`яті та віддав йому, а той вставив її у свій телефон. Викрадені у потерпілого гроші у цей же день вони витратили на слабоалкогольні напої та цигарки. Наступного дня він звернувся до знайомого таксиста та попросив його через сина, який є військовослужбовцем, відшукати потерпілого та повернути йому викрадені документи та мобільний телефон.

Проте, вина ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, підтверджується сукупністю доказів оцінених судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності.

Зокрема, висновки суду ґрунтуються на:

- показах потерпілого ОСОБА_10 , який в судовому засіданні суду першої інстанції підтвердив, що в липні 2023 року, ввечері, знаходився в районі Торгівельного центру біля Житнього ринку в м.Житомирі, де з особою, яку раніше не знав, вживав алкогольні напої. При собі мав грошові кошти на суму близько 1500 грн, мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А12», а також особисті документи: посвідчення учасника бойових дій, посвідчення офіцера, паспорт громадянина України. Через стан сп`яніння не пам`ятає як саме контактував з обвинуваченими та як вони виглядали. Пам`ятає, як обвинувачені вели його за Торгівельний центр до магазину «АТБ-маркет». Припускає, що йшов з ними добровільно. Потім наносились удари кулаками по обличчю та тулубу. Як наносився перший удар та чи били ногами не пам`ятає, оскільки втратив свідомість. Коли отямився відчував біль, запаморочення в голові, та виявив, що в кишенях його джинсів не було мобільного телефону, документів та грошових коштів. На футболці виявив плями крові. Поліцейським, які прибули на місце події, вирішив нічого не пояснювати про те, що трапилось. На другий день погано себе почував, а тому звернувся в поліцію, оскільки були втрачені документи. Претензій до обвинувачених не має. Щодо призначення обвинуваченим покарання покладається на розсуд суду;

- показах свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що знає ОСОБА_9 близько п`яти років по роботі. В липні 2023 року, вранці, в який день не пам`ятає, ОСОБА_9 підійшов до нього на перехресті вулиць Князів Острозьких-Київська та сказав, що знайшов мобільний телефон, а також документи військовослужбовця: посвідчення учасника бойових дій, посвідчення офіцера, які ще, не пам`ятає. ОСОБА_9 було відомо, що його син служить у військовому училищі, тому попросив передати телефон та документи сину, щоб знайти їх власника. Він забрав у ОСОБА_9 телефон, документи та передав їх сину - ОСОБА_13 . Наступного дня син повідомив, що вказані речі повернув власнику;

- показах свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні суду першої інстанції підтвердив, що в липні 2023 року, вранці, близько 7 години, під`їхав його батько - ОСОБА_12 , який передав йому мобільний телефон та документи військовослужбовця: посвідчення учасника бойових дій, посвідчення офіцера. Попросив знайти їх власника та повернути ці речі. Документи належали військовослужбовцю ОСОБА_10 . Він дізнався, де проходить службу ОСОБА_10 та повернув йому мобільний телефон з документами;

- показах свідка ОСОБА_14 , який в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що працює поліцейським. 05.07.2023 року знаходився на чергуванні у складі оперативної групи. Близько 23 години отримали повідомлення про те, що на Житньому ринку на землі лежить невідома особа. Коли прибули на місце події побачили невідомого чоловіка. Розбудили його, виявили, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Цей чоловік ні на що не жалівся, не повідомляв що у нього щось пропало. Потім передивились відеозаписи з Торговельного центру та виявили, що цього чоловіка побили двоє осіб та щось викрали з кишень його штанів. Удари наносились здебільшого по голові потерпілого. Вони доставили цього чоловіка у відділ поліції, він представився ОСОБА_15 . На його одягу були плями, схожі на кров, на обличчі також була кров, під оком синець;

- показах свідка ОСОБА_16 , який в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що працює охоронцем у торгівельному центрі біля Житнього ринку. Літом, у 2023 році, у який день не пам`ятає, близько 21 години побачив потерпілого, який з іншою особою зайшов у магазин «Сільпо». Безпосередньо стояв біля ескалатора та бачив, як потерпілий перед заходом у магазин з банкомату зняв 2000 гривень. В магазині вони купили пляшку горілки та почали її розпивати на лавці навпроти центрального входу у Торгівельний центр. Потім до них підійшли двоє обвинувачених та всі вчотирьох продовжили розпивати алкогольні напої. Через деякий час двоє осіб, одного з яких впізнає, як обвинуваченого ОСОБА_9 , повели потерпілого за будівлю Торгівельного центру. Потерпілий був одягнений у футболку та джинси. Пізніше начальник караулу - ОСОБА_17 повідомив, що по камерах відеоспостереження виявив, що за будівлею торгівельного центру двоє осіб побили чоловіка. Доповів йому, що бачив, як ці особи разом розпивали алкогольні напої;

- показах свідка ОСОБА_17 , який в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що працює начальником караулу по охороні Торгівельного центру. В липні 2023 року знаходився на чергуванні. По камерах відеоспостереження виявив, що за Торгівельним центром, зі сторони магазину «АТБ-маркет», в кутку біля павільйонів лежить особа чоловічої статі (потерпілий), без будь-яких рухів. По відеозаписах встановив, що двоє чоловіків затягнули потерпілого, який перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, у темний куток. Потерпілого підтримували та вели під руки. Коли завернули за куток, нанесли йому, як мінімум п`ять ударів, та витягли з кишень речі. Хто саме витягував з кишені речі не пам`ятає. Під час нанесення ударів потерпілий впав, обличчя осіб, які наносили удари, не пам`ятає;

- показах експерта ОСОБА_18 , допитаного за клопотанням сторони провадження, яка в судовому засіданні суду першої інстанції, роз`яснюючи свій висновок за результатами проведеної судово медичної експертизи № 1247 від 20.07.2023 пояснила, що у ході проведеної експертизи встановила, що тілесних ушкоджень, які б були небезпечними для життя та здоров`я, або такі, що призвели до непритомного стану потерпілого виявлено не було. Тобто, не було встановлено наявності таких тілесних ушкоджень, як відкрита рана на голові, пошкодження кісток черепа тощо, які могли призвести до непритомного стану. Водночас, поняття «непритомний стан» охоплює втрату, затьмарення чи затміння свідомості особи. У ході огляду відеозапису події, яким зафіксовано обставини нанесення обвинуваченими тілесних ушкоджень потерпілому, зауважила, що удари наносились із значною силою, після отриманих ударів потерпілий впав, та знаходився в лежачому положенні на спині. Спочатку спостерігалась повна нерухомість тіла потерпілого та через кілька секунд незначна активність нижніх кінцівок. Тому не виключається, що у потерпілого мало місце затьмарення свідомості. Нанесені удари обвинуваченими могли бути небезпечними для життя та здоров`я потерпілого, внаслідок чого останній втратив свідомість.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 підтверджується наступними доказами, які були досліджені безпосередньо судом під час судового розгляду та яким була надана оцінка у відповідності до вимог ст.94 КПК України :

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_10 про вчинене кримінальне правопорушення від 07.07.2023 року, згідно якого заявник повідомив, що 05.07.2023 року близько 23 години двоє невідомих осіб чоловічої статі перебуваючи по вул. Житній ринок у м. Житомирі застосували відносно нього фізичну силу та в подальшому відкрито заволоділи його мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy А12», грошовими коштами в сумі 2000 грн, а також документами: посвідченням офіцера на ім`я ОСОБА_10 , паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , посвідченням учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_10 (т.1 а.п.105);

- копією фіскального чеку з вказаною вартістю мобільного телефону марки «Samsung Galaxy А12» (т.1 а.п.107);

- заявою іншого обвинуваченого, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження від 10.07.2023 року, згідно якої останній дозволив працівникам поліції провести огляд його мобільного телефону марки «Redmi 9T», а також на вилучення необхідних об`єктів, які стосуються безпосередньо даної події та їх часткове або повне знищення (а.п.109);

- протоколом огляду місця події від 10.07.2023 року, таблиць зображень до нього, згідно якого в кабінеті № 4, який розташований в приміщенні Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області за адресою: м. Житомир, вул. Лесі Українки, 17, інший обвинувачений, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження добровільно надав на огляд власний мобільний телефон марки «Redmi 9T» в чохлі прозорого кольору IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_4 , в якому наявна SIM-картка НОМЕР_5 . В ході детального огляду вказано телефону в галереї виявлено фотознімки в кількості п`ять штук, зокрема, військового квитка серії НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_10 , особистий номер НОМЕР_7 , які зберігаються на карті пам`яті ємністю 16 GB, марки «ATLANFA micro SD», яку вилучено та поміщено до спецпакету (т.1 а.п.110-114);

- актом судово-медичного обстеження № 1172 від 10.07.2023 року, згідно якого у ОСОБА_10 виявлено синець, садна на обличчі та скол емалі 4-го зуба верхньої щелепи, садно на правій верхній кінцівці, які утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, не виключено в термін та за обставин вказаних обстеженим та відносяться до легких тілесних ушкоджень (т.1 .а.п.119);

- заявою ОСОБА_13 від 10.07.2023 року, згідно якої останній дозволив працівникам поліції провести огляд його мобільного телефону та документів на ім`я ОСОБА_10 , а також на вилучення необхідних об`єктів, які стосуються безпосередньо цієї події та їх часткове або повне знищення (т.1 а.п.120);

- протоколом огляду місця події від 10.07.2023 року, таблиць зображень до нього, згідно якого ОСОБА_13 добровільно видав мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А12» без SIM-картки та карти пам`яті в чохлі чорного кольору, посвідчення офіцера НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_10 , посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_10 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 № НОМЕР_3 , які вилучено та поміщено до спецпакету (т.1 а.п.121);

- протоколом огляду предмету від 10.07.2023 року з долученою фототаблицею, згідно якого за участю потерпілого ОСОБА_10 , в кабінеті № 2 Житомирського РУП, що за адресою: вул. Лесі Українки, 17 м. Житомир, слідчим проведено огляд мобільного телефону марки «Samsung Galaxy А12» в корпусі червоного кольору IMEI 1: НОМЕР_8 , IMEI 2: НОМЕР_9 , який був у чохлі чорного кольору, без SIM-картки та карти пам`яті, посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_10 , посвідчення офіцера НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_10 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 № НОМЕР_3 (т.1 а.п.122-123);

- розпискою ОСОБА_10 від 10.07.2023 року, згідно якої останній отримав від слідчого на відповідальне зберігання власні документи, а саме посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_10 , посвідчення офіцера НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_10 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 № НОМЕР_3 (т.1 а.п.124);

- протоколом зняття показань технічних приладів (засобів), що мають функції відеозапису від 07.07.2023 року, згідно якого власником технічного приладу ТЦ «Житній» надано копії відеозаписів станом на 05.07.2023 в період часу з 21 год 00 хв по 24 год 00 хв на цифровому носії диску DVD-R, які виконані камерами відеоспостереження ТЦ «Житній», що розташований за адресою: м. Житомир, площа Житній Ринок,1 (т.1 а.п.130);

- протоколом огляду предметів від 12.07.2023 року, згідно якого, слідчим за участю свідка ОСОБА_17 оглянуто оптичний DVD-R диск з відеозаписом, на якому наявні відео файли з відеозаписами камер відеоспостереження, які належать ТЦ «Житній», що за адресою: площа Житній ринок, 1, м. Житомир. Так, на даному відео від 05.07.2023 зображені троє невідомих осіб чоловічої статі, перша особа із яких одягнена в кросівки, штани, футболку та вказану особу штовхає друга особа, яка одягнена в кросівки, штани, футболку, на спинні має рюкзак. Позаду яких рухається третя особа, яка одягнена у кросівки, штани, футболку, сорочку, кашкет чорного кольору, на собі має барсетку. Друга особа спирає першу особу до стінки торгівельного вагончика та наносить кулаком лівої руки два удари в область обличчя та голови першій особі. В цей час третя особа наносить кулаком правої руки один удар в область обличчя та голови першій особі, крім цього стопами ніг наносить два удари в область колін першій особі. Також третя особа додатково наносить кулаком правої руки три удари в область обличчя та голови першій особі. Від нанесених ударів перша особа падає на землю та втрачає свідомість, в цей момент друга особа із кишень першої особи забирає особисте майно. В подальшому друга особа разом із третьою особою рухаються у невідомому напрямку (т.1. а.п.131-158);

- висновком експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи від 28.07.2023 року № 1407/1459/23-25, згідно якого ринкова вартість мобільного телефону торгівельної марки «Samsung» моделі «Galaxy А12» SM-A127F/DSN серійний номер НОМЕР_10 в корпусі червоного кольору, індивідуальний ідентифікаційний номер ІМЕІ 1: НОМЕР_8 , ІМЕІ2: НОМЕР_9 , об`єм вбудованої пам`яті 32ГБ, об`єм оперативної пам`яті 3ГБ, бувшого у використанні станом на 05.07.2023 могла складати 3992 грн 54 коп, при умові, що на дату оцінки виріб був працездатний, технічно-справний та з аналогічним на момент проведення експертизи товарним станом (т.1. а.п.167-173);

- протоколом огляду місця події від 10.07.2023 року з таблицею зображень, згідно яких слідчим за участю потерпілого ОСОБА_10 , оглянуто прилеглу територію до торгівельного модулю № 88, що розташований за адресою: площа Житній Ринок, 1, м. Житомир. У ході огляду потерпілий ОСОБА_10 вказав на саме місце вчинення злочину (т.1 а.п.175-176);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.07.2023 року, з ілюстрованою таблицею, згідно якого потерпілий ОСОБА_10 вказав на приміщення торгівельного модулю № 88, за яким відносно нього вчиняли кримінальне правопорушення. Продемонстрував яким саме чином йому спричинено тілесні ушкодження, при цьому встановлено, що тілесні ушкодження спричиняла особа чоловічої статті, яка мала на спині рюкзак. Дана особа лівою рукою схилила потерпілого ОСОБА_10 до стінки торгівельного модулю № 88, при цьому кулаком правої руки нанесла два удари в область лівої частини голови потеплілого ОСОБА_10 . Також, тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 спричиняла інша особа чоловічої статті, яка підійшла до нього і кулаком правої руки нанесла удари в область голови. Від отриманих ударів потерпілий ОСОБА_10 втратив свідомість. В подальшому потерпілий ОСОБА_10 продемонстрував в якому саме місці він прийшов до тями та виявив відсутність особистого майна та документів (т.1. а.п.177-183);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 04.08.2023 року, з оптичним DVD-R диском, згідно якого обвинувачений, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, за участі захисника, відтворив обставини вчиненого кримінального правопорушення; викладені обставини щодо вчинення кримінального правопорушення зафіксовані на оптичному DVD-R диску (т.2 а.п.164-167);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.08.2023 року, з оптичним DVD-R диском, згідно якого обвинувачений ОСОБА_9 , за участі захисника ОСОБА_8 , відтворив обставини вчиненого кримінального правопорушення; викладені обставини ОСОБА_9 , щодо вчинення кримінального правопорушення зафіксовані на оптичному DVD-R диску (т.2 а.п.160-163);

- висновком експерта № 1247 від 20.07.2023 року, згідно якого у ОСОБА_10 виявлено синець, садна на обличчі та скол емалі 4-го правого зуба верхньої щелепи, садно на правій верхній кінцівці, які утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, відносяться до легких тілесних ушкоджень. Локалізація та характер тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 на обличчі та правій верхній кінцівці виключає можливість їх утворення при падінні на поверхні, як з наданням тілу прискорення та й без нього.

Враховуючи морфологічні особливості виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 , на обличчі та правій верхній кінцівці, дані обставин заподіяння йому тілесних ушкоджень вказаних ним при судово-медичному обстеженні та враховуючи обставини справи, що вказані в постанові про призначення судово-медичної експертизи, не виключається можливість заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому 05.07.2023. У ОСОБА_10 будь-яких тілесних ушкоджень, які б були небезпечними для життя та здоров`я, або такі, що призвели до непритомного стану потерпілого виявлено не було (т.2.а.п.168);

- рапортом слідчого Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області від 05.07.2023 року, згідно якого отримано заяву ОСОБА_19 та зареєстровано ЄО за №27038 від 05.07.2023 року, з приводу надходження повідомлення зі служби 102 про те, що 05.07.2023 року о 23 год 41 хв за адресою: площа Житній Ринок, м. Житомир, біля маркету «АТБ» дві невідомі особи (один в кепці, інший лисий) побили чоловіка, який в стані а/с, та відкрито викрали у нього речі, а саме гаманець та мобільний телефон, особа при тямі з ознаками життя, побачив це все по камерах відеоспостереження (т.1 .а.п.187-188);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.07.2023 року, складеного слідчим СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_20 , у присутності свідка ОСОБА_12 , згідно якого останній заявив, що впізнає особу під № 4, яка на початку липня 2023 року підійшла до нього на перехресті вул. Київської та вул. Князів Острозьких та попросила передати до військової частини документи: військовий квиток, посвідчення учасника бойових дій та мобільний телефон. Згідно довідки до протоколу впізнання на фотознімку за № 4 зображений ОСОБА_9 (т.1 а.п.195-197);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.07.2023 року, складеного слідчим СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_20 , у присутності свідка ОСОБА_16 , згідно якого останній заявив, що впізнає особу під № 4, яка 05.07.2023 року за адресою: Площа Житній Ринок, 1, м. Житомир, вчинила кримінальне правопорушення відносно іншої особи, яка була одягна у футболку синього кольору та штани. Згідно довідки до протоколу впізнання на фотознімку за № 4 зображений ОСОБА_9 (т.1 .а.п.201-203);

- протоколом огляду предметів від 19.07.2023 року, згідно якого слідчий за участю потерпілого ОСОБА_10 оптичний диск DVD-R, на якому наявні відео файли з відеозаписами камер відеоспостереження, які належать ТЦ «Житній», що за адресою: площа Житній ринок, 1, м. Житомир. Так, на даному відео зображені особи чоловічої статті одна із яких одягнена в кросівки чорного кольору, джинси темного кольору, футболку сірого кольору, на спинні має рюкзак біло-чорного кольору, а інша особа одягнена в сірі кросівки, чорні титани, білу футболку, сорочку в клітку блакитно-чорного кольору, із капюшоном помаранчевого кольору, кашкет чорного кольору, на собі має сумку чоловічу, третя одягнена в кросівки чорного кольору, джинси темного кольору, футболку сірого кольору та на спинні має рюкзак біло-чорного кольору. Дані особи застосували відносно потерпілого ОСОБА_10 фізичну силу, внаслідок її застосування ОСОБА_10 втратив свідомість, а вище вказані особи чоловічої статі скористатися цим та заволоділи майном та офіційними документами ОСОБА_10 , а саме: мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy А12» в чохлі чорного кольору, в якому знаходилася карта пам`яті марки «ATLANFA micro SD» об`ємом пам`яті 16 GB, вартістю 4066 грн 40 коп; грошовими коштами в сумі 1500 гривень; посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_10 ; посвідчення офіцера серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_10 ; паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_10 № НОМЕР_3 (т.1. а.п.204-230);

- протоколом огляду предметів від 23.07.2023 року, згідно якого, слідчим за участю потерпілого ОСОБА_10 оглянуто карту пам`яті марки «ATLANFA micro SD», об`ємом пам`яті 16 GB (т.2 .а.п.9-15);

Проаналізувавши сукупність зібраних доказів, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, доведена повністю.

З висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Відповідно до п.65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, при оцінці доказів, як правило, суд застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Таким чином, установивши в порядку статті 91 КПК України обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, належність та допустимість доказів, з урахуванням доводів сторони захисту та наведенням мотивів на їх спростування, місцевий суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки показам потерпілого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_9 та письмовим доказам, а саме висновку експерта № 1247 від 20.07.2023 року, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у вироку суду наведено аналіз вказаних доказів, як кожного окремо так і у сукупності у відповідності до ст.94 КПК України.

Доводи апелянта щодо наявності підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_9 із ч.4 ст.187 КК України на ч.4 ст.186 КК України, колегія суддів вважає непереконливими та такими, що не ґрунтуються на нормах матеріального права та фактичних обставинах кримінального провадження, які були встановлені під час судового розгляду.

Так, судом першої інстанції встановлено, що своїми діями обвинувачений ОСОБА_9 та інший обвинувачений, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження посягали на суспільні відносини, що забезпечують охорону права власності (основний безпосередній об`єкт) та здоров`я особи, яка зазнала нападу (додатковий безпосередній об`єкт).

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, у якому обвинувачується ОСОБА_9 , полягає у дії, а саме: в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє до цього часу.

Тобто вчинення обвинуваченим розбійного нападу відбувалося в умовах воєнного стану, що не заперечується стороною захисту під час апеляційного розгляду.

Частиною 2 ст. 28 КК України визначено, що кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

Учиненню злочину групою осіб за попередньою змовою притаманне таке: у вчиненні злочину беруть участь дві чи більше особи, які відповідають вимогам суб`єкта злочину; між цими особами ще до початку злочину відбулася змова про спільне його вчинення.

У ході дослідження в судовому засіданні відеозапису з камер відеоспостереження, які належать Торгівельному центру «Житній», встановлено, що між обвинуваченими відбулася змова щодо місця та способу вчинення злочину ще до початку його скоєння. Поведінка ОСОБА_9 та іншого обвинуваченого, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження була узгодженою та послідовною, а обопільність їхнього умислу підтверджується також спільними діями обвинувачених, як співвиконавців.

Так, ОСОБА_9 та інший обвинувачений, матеріали відносно, якого виділено в окреме провадження, під час спілкування з потерпілим, усвідомлюючи, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, досягли змови на вчинення злочину. З цією метою ОСОБА_9 , підтримуючи потерпілого за руку, примусово повів його за Торгівельний центр, у місце, приховане від сторонніх очей. У цей час інший обвинувачений, матеріали відносно, якого виділено в окреме провадження супроводжував їх, рухаючись позаду. Дійшовши до торгівельних модулів обвинувачені спільно застосували до потерпілого насильницькі дії, після чого заволодіння майном останнього та залишили місце злочину. У подальшому обвинувачені разом використали грошові кошти, якими заволоділи, на власні потреби. Крім того, ОСОБА_9 з викраденого мобільного телефону потерпілого дістав карту пам`яті та передав іншому обвинуваченому, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, який її використовував у власному телефоні до моменту вилучення правоохоронними органами.

Стороною захисту не оспорюється сама подія кримінального правопорушення, лише висловлюється незгода з кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_9 ..

Таким чином, наведені обставини підтверджують, що ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.187 КК України, а тому в його діях наявна кваліфікуюча ознака «вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб».

Розбій належить до усічених складів злочину та вважається завершеним з моменту вчинення самого нападу.

Відповідно до п. 6 ППВСУ України № 10 від 06.11.2009 «Про судову практику про злочини проти власності» нападом за статтею 187 КК України є умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства.

Обов`язковою ознакою розбою є застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погроза застосування такого насильства.

Згідно положень п.9 вищевказаної ППВСУ № 10 під небезпечним для життя чи здоров`я насильством розуміється умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.

Тобто, якщо під час вчинення розбою потерпілій стороні було умисно спричинено один із видів вищевказаних тілесних ушкоджень, то їх спричинення окремої кваліфікації не потребує та охоплюється диспозицією ст.187 КК України.

Дослідженими судом першої інстанції письмовими доказами доведено, що обвинувачений ОСОБА_9 з метою подолання опору потерпілого та позбавлення його фізичної можливості протидіяти, раптово, агресивно цілеспрямовано наносив ОСОБА_10 численні удари, зокрема, у життєво важливий орган голову. Внаслідок отриманих ударів потерпілий впав на асфальтоване покриття та певний час залишався лежати у нерухомому стані. У подальшому ОСОБА_9 з кишень штанів потерпілого дістав гроші, мобільний телефон, документи та разом з іншою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, залишили місце вчинення кримінального правопорушення.

Вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 злочину, поєднаного із насильством, небезпечним для здоров`я потерпілого, окрім відеозапису із камер відеоспостереження Торгівельного центру «Житній», підтверджуються протоколами слідчих експериментів з обвинуваченими та потерпілим; висновком експерта № 1247 від 20.07.2023 року, згідно якого у ОСОБА_10 виявлено синець, садна на обличчі та скол емалі 4-го правого зуба верхньої щелепи, садно на правій верхній кінцівці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Більш того, допитана безпосередньо в судовому засіданні для роз`яснення вказаного висновку № 1247 від 20.07.2023 за результатами проведеної судово-медичної експертизи експерт ОСОБА_18 підтвердила, що нанесені обвинуваченим ОСОБА_9 спільно з іншою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, удари потерпілому саме в голову з великою силою є небезпечними для його здоров`я, а тому внаслідок отриманих потерпілим таких ударів мало місце затьмарення свідомості, оскільки після падіння він деякий час перебуває в нерухомому стані.

Заволодіння грошовими коштами та мобільним телефоном ОСОБА_10 стороною захисту ні в судовому засіданні суду першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду не заперечувалось. Окрім показань обвинуваченого ОСОБА_9 , вказаний факт доведено показаннями потерпілого, а також протоколом прийняття його заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.07.2023 року; показаннями свідка ОСОБА_16 , який вказав, що бачив, як потерпілий перед купівлею в магазині «Сільпо» горілки з банкомату зняв 2000 гривень, а також свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які на прохання ОСОБА_9 повертали потерпілому викрадене майно; протоколом огляду від 10.07.2023, згідно з яким у ході огляду мобільного телефону іншого обвинуваченого, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, марки «Redmi 9T» виявлено фотознімки в кількості п`ять штук, зокрема, військового квитка серії НОМЕР_6 на ОСОБА_10 , особливий номер , які зберігались на карті пам`яті ємністю 16 GB, марки «ATLANFA micro SD».

З урахуванням обставин події, судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 діяв з прямим умислом, корисливим мотивом та спеціальною метою заволодіння чужим майном, що вказує на наявність у його діях суб`єктивної сторони, як елементу складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Також судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 є фізичною осудною особою, яка досягла на момент вчинення кримінального правопорушення віку, визначеного ст. 22 КК України, тобто є суб`єктом злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

З урахуванням викладеного, оцінивши зазначені докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, та правильно кваліфікував його дії за ч.4 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Висунута стороною захисту версія, що ОСОБА_10 свідомість не втрачав, а лише заснув внаслідок перебування в стані алкогольного сп`яніння, спростовується відео з місця події, висновком експерта № 1247 від 20.07.2023 року та показами експерта ОСОБА_18 , наданих в судовому засіданні суду першої інстанції, згідно яких не виключається, що у потерпілого внаслідок отриманих ударів з великою силою прикладання в життєво важливий орган голову, мало місце затьмарення свідомості.

Таким чином, колегія суддів вважає, що з огляду на те, що ОСОБА_9 наносив потерпілому ОСОБА_10 удари, зокрема, у життєво важливий орган голову, тобто вчиняв відносно потерпілого насильство, яке є небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, відсутні законні підстав для зміни вироку щодо ОСОБА_9 в частині перекваліфікації його дій на ч.4 ст.186 КК України.

Що стосується призначеного ОСОБА_9 покарання за ч.4 ст.187 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 за ч.4 ст.187 КК України, суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_9 суд першої інстанції визнав вжиття обвинуваченим заходів щодо повернення потерпілому викрадених документів та мобільного телефону.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 судом не встановлено.

Крім того, судом враховано особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який раніше не судимий, на обліку в психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, має на утриманні одну неповнолітню дитину та є інвалідом 2-ї групи.

Також судом враховано обставини, що передували вчиненню цих злочинів, зокрема, створення потерпілим передумов для насильства через перебування в громадському місці у стані сильного алкогольного сп`яніння, що супроводжувалося втратою ним реальної оцінки обстановки, пам`яті та координації рухів, а також думку потерпілого, який претензій до обвинувачених не має та не наполягав на суворому покаранні.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що приймаючи до уваги обставини, що передували вчиненню кримінального правопорушення, ОСОБА_9 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 4 ст. 187 КК України, із конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, та застосував положення ч.1 ст.70 КК України при призначенні остаточного покарання.

З наведеними висновками місцевого суду погоджується і колегія суддів.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що призначене ОСОБА_9 покарання за ч.4 ст.187 КК України є занадто суворим, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до позиції ОП Верховного Суду, викладеної в постанові від 06.12.2021 у справі №243/7758/20 (провадження №51-113кмо21) термін "явно несправедливе покарання" означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_9 покарання суд першої інстанції, дотримуючись вимог статей 50 і 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, характер та конкретні обставини його скоєння, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Виходячи з мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не враховано належним чином пом`якшуючі покарання обставини, зокрема те, що ОСОБА_9 частково визнає свою вину, а саме у викраденні майна та документів, які були повернуті потерпілому, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказані обставини були враховані судом першої інстанції, що підтверджується мотивувальною частиною вироку і саме тому суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_9 покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.4 ст.187 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що з урахуванням пом`якшуючих обставин та даних про особу ОСОБА_9 , відносно нього можливо призначення покарання із застосуванням положення ст.69 КК України, колегія суддів вважає необґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, … призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

При цьому, виходячи зі змісту ст. 69 КК України, призначення більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції відповідної норми, можливе лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.

Проте, стороною захисту не наведено обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення. Під час судового розгляду в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду таких обставин також не встановлено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що саме таке покарання, яке призначене ОСОБА_9 судом першої інстанції повністю відповідає тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, а тому його не можна вважати явно несправедливим.

Переконливих аргументів, які б ставили під сумнів законність рішення суду першої інстанції, вмотивованість його висновків при призначенні обвинуваченому покарання в апеляційній скарзі не наведено.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_9 є законним та обгрунтованим, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 23 квітня 2024 року щодо ОСОБА_9 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання законної сили.

Судді :