УХВАЛА

15.08.2025 м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_2 , яка представляє інтереси заявника ОСОБА_3 , про поновлення процесуального строку на оскарження бездіяльності уповноваженої особи ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

15.08.2025 до канцелярії Київського районного суду м.Одеси надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 , яка представляє інтереси заявника ОСОБА_3 , на бездіяльність уповноваженої особи ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Одночасно з вимогою про визнання бездіяльності Реєстратора неправомірною і зобов`язання Реєстратора внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР представник заявника клопоче про поновлення процесуального строку на подачу скарги.

В обґрунтування клопотання про поновлення процесуального строку представник заявника зазначила, що заяву про кримінальне правопорушення була подана до названого правоохоронного органу 08.07.2025.

Поважність причин пропуску процесуального строку представник заявника мотивує тим, що інший адвокат, який раніше представляв інтереси заявника, упродовж періоду часу з 09.07.2025 по 04.08.2025 у телефонному режимі систематично цікавився станом розгляду поданої заяви про злочин, і йому з канцелярії правоохоронного органу доводили інформацію, що заява ще перебуває на розгляді, через що попередній представник заявника добросовісно помилявся про стан розгляду заяви, а тому не оскаржував бездіяльність Реєстратора.

Далі адвокат ОСОБА_2 зазначила, що інший адвокат, який раніше представляв інтереси заявника, з метою формального закріплення результату 04.08.2025 направив до вказаного правоохоронного органу адвокатський запит.

08.08.2025 на адвокатський запит надійшла відповідь ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, згідно якої відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР не вносилися.

13.08.2025 заявник уклала договір з іншим адвокатом адвокатом ОСОБА_2 , яка отримала наведену відповідь правоохоронного органу в той же день та відразу ж оскаржила бездіяльність Реєстратора до суду.

Наведені обставини представник заявника просить визнати поважними і поновити строк для оскарження вказаної бездіяльності правоохоронного органу.

Дослідивши надані представником заявника документи на підтвердження викладених ним доводів, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність законних підстав для поновлення процесуального строку.

Відповідно до ст.304 ч.1 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч.1 ст.303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Останнє речення, в даній ситуації не може бути застосоване, оскільки лист не є процесуальним рішенням у виді постанови.

Крім того, дану ситуацію слід сприймати через призму інших положень Кодексу, що регламентують процесуальні строки, а також судової практики з цих питань, у т.ч. Європейського суду з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні. У даному випадку контрольну функцію суду не слід розглядати як замасковане оскарження.

Процесуальні строки мають свою специфіку: по-перше, вони завжди мають імперативний характер; по-друге, процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій; по-третє, вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливові на учасників процесу (постанова ВП ВС від 12.06.2024 у справі №756/11081/20).

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, дізнавача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Дотримання процедури, встановленої законом, є важливою гарантією права кожного на свободу та особисту недоторканність в розумінні ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У Рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України» в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях ЄСПЛ також наголошує на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавиться провадженням у справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З аналізу наданих стороною документів видно, що заявник та її представник протягом місяця після подачі заяви про кримінальне правопорушення фактично не цікавилися провадженням у справі і своєчасно не оскаржували бездіяльність правоохоронного органу.

Наділення заявником нового адвоката повноваженнями на представництво інтересів заявника не є законною підставою для поновлення процесуального строку, оскільки негативні наслідки несвоєчасного оскарження бездіяльності Реєстратора попереднім адвокатом та тягар доказування поважності причин пропуску процесуального строку покладаються на нового адвоката. При цьому наведені адвокатом ОСОБА_2 причини пропуску процесуального строку не є поважними.

У рішенні від 21 листопада 2019 року у справі «Мельник проти України» (CASEOFMELNYKv.UKRAINE) (заява № 72286/01) Європейський Суд з прав людини наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

В основу прийнятого рішення слідчий суддя кладе правовий висновок Верховного Суду України, викладений в постанові від 21.01.2016 року у справі №5-259кс15, згідно якого правило дотримання процесуального строку для подання скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи, в яких порушуються відповідні питання, розглядалися впродовж розумного часу, не змушували органи влади та інші зацікавлені особи перебувати у стані невизначеності. Процесуальним Законом потенціальному заявнику встановлюється достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати скаргу. Процесуальні строки чітко окреслюють часові межі, після закінчення якого контрольна функція Суду не здійснюється.

При цьому слідчий суддя також виходить з принципу «юридичної визначеності», згідно якого, як про це зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 29.10.1999 у справі Брумареску проти Румунії, від 19.02.2009 у справі Христов проти України остаточне рішення, що набрало законної сили (за аналогією вказана у скарзі бездіяльність вважається правомірною, оскільки протягом встановленого процесуального строку її не було визнано неправомірною ухвалою слідчого судді), не може ставиться під сумнів. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду рішення лише з однією метою домагатися повторно розгляду справи та винесення нового рішення. У даному випадку контрольну функцію суду не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмету спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомій непереборні обставини.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.304 КПК України скарга повертається, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого ч.1 ст.304 КПК України, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Відповідно до ч.6 ст.304 КПК України ухвала про повернення скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.117, 303, 304 і 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити адвокату ОСОБА_2 , яка представляє інтереси заявника ОСОБА_3 , в поновленні процесуального строку для оскарження бездіяльності уповноваженої особи ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Повернути адвокату ОСОБА_2 скаргу разом з усіма доданими до скарги документами.

Направити адвокату ОСОБА_2 копію ухвали слідчого судді не пізніше наступного дня після її постановлення.

Роз`яснити адвокату ОСОБА_2 , що вона не позбавлена права на повторне звернення до правоохоронного органу із тією ж самою заявою про кримінальне правопорушення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси протягом п`яти діб з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1