Справа № 438/707/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/634/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Бориславського міського суду Львівської області від 01 липня 2025 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Борислав, Львівської області, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовцю, розвіднику - кулеметнику розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановила:

оскаржуваною ухвалою клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, без визначення розміру застави, щодо ОСОБА_6 задоволено. Продовжено раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ "Львівська установа виконання покарань №19", терміном на шістдесят днів, а саме до 29 серпня 2025 року включно.

На ухвалу суду захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В мотивах апеляційної скарги зазначає, що продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 носить автоматичний характер. Ухвали Бориславського міського суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 аналогічні за своїм змістом. Досудове розслідування кримінального провадження №000135 від 07.02.2025 за обвинуваченням ОСОБА_6 завершено та матеріали скеровано до Бориславського міського суду. Останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та жодного разу не допускав зловживання своїми правами. Обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце проживання, перебуває у шлюбі з ОСОБА_9 , має на утриманні трьох дітей, ОСОБА_10 , 2024 р.н. та двох дітей дружини від попереднього шлюбу ОСОБА_11 , 2018 р.н. та ОСОБА_12 , 2014 р.н., позитивно характеризується за місцем проживання, що підтверджує міцні соціальні зв`язки, вважаю що запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою має бути змінений на більш м`який.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти її задоволення, дослідивши матеріали клопотання та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституція України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначених у ч. 1 цієї статті, деякі, зокрема, відноситься право на доступ до правосуддя (п.14 ч.1 ст.7 КК України).

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виглядіі тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, передбачено ст. 422-1 КПК України.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою без визначення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається із матеріалів контрольного провадження, на розгляді у Бориславському міському суді Львівської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України..

Ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою на строк 60 днів до 29 серпня 2025 року включно без визначення застави.

В мотивах свого рішення суд першої інстанції зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати, а тому, з врахуванням особи обвинуваченого, до нього неможливо застосувати більш м`які запобіжні заходи.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 199 КПК України, колегія суддів вважає, доведеним прокурором, що ризики переховування від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, не зменшились, а відтак, обґрунтованими є висновки суду, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання є недостатнім.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, раніше не судимий, є військовослужбовцем одружений, має неповнолітню дитину від шлюбу.

З врахуванням вищевказаних обставин, віку та стану здоров`я обвинуваченого, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про наявність достатніх підстав вважати, що для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду, вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, обвинуваченому слід продовжити строк тримання під вартою без визначення застави, що є необхідним та достатнім для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків.

Доводи апелянта про те, що матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження вчинення ним кримінального правопорушення, на думку колегії суддів, підлягають з`ясуванню в процесі розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Відтак, істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали Бориславського міського суду Львівської області від 01 липня 2025 року щодо ОСОБА_6 колегією суддів не встановлено, а тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Бориславського міського суду Львівської області від 01 липня 2025 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4