Справа № 694/1611/25 1-кс/694/584/25
У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

про застосування запобіжного заходу - домашній арешт

30.05.2025 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000657 від 29.05.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ватутіне Звенигородського району Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, військовослужбовцем, учасником бойових дій, ліквідатором на ЧАЕС не є, не працюючого, раніше судимого: 14.03.2024 Ватутінським міським судом Черкаської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

з участю підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_7 (відеоконференцзв`язок)

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання вказує, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , близько 02 год. 00 хв. 29.05.2025, усвідомлюючи протиправний та незаконний характер своїх дій, шляхом вільного доступу, проник на територію домоволодіння потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що за адресою: АДРЕСА_2 , де в подальшому помітив припаркований скутер марки Honda Dio ZX 35 з об`ємом двигуна 49 куб.см., рожевого кольору, д.р.н. 25185, із ключами в замку запалення, після чого в останнього виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння вищевказаним мопедом, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, скориставшись відсутністю власника, ОСОБА_6 вивів вручну мопед за територію двору, виштовхавши його на проїжджу частину в напрямку мосту до с. Юрківка Звенигородського району Черкаської області.

Надалі ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, не маючи права керування вищевказаним мопедом та дозволу власника (користувача) на його експлуатацію, сів за кермо мопеда Honda Dio ZX 35 та за допомогою ключа привів в дію двигун на даному скутері поїхавши в напрямку своєї адреси: АДРЕСА_1 . Тим самим ОСОБА_6 заподіяв матеріальної шкоди потерпілому, незаконно заволодівши мопедом ОСОБА_8 .

Правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) КК України: ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України- незаконне заволодіння транспортним засобом (угон), поєднане з проникненням у сховище.

Відомості по даному факту 29.05.2025 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000657.

29.05.2025 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 30.05.2025 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

В матеріалах кримінального провадження міститься достатньо фактичних даних для обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, які містяться у протоколах слідчих дій та інших документах.

Крім того слідчий вказує, що в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовані тим, що підозрюваний ОСОБА_6 усвідомлює, що за вчинений злочин, в разі доведення його вини, йому загрожує максимальне покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі, яке згідно санкції інкримінованої статті ( ч.2 ст. 289 КК України) є безальтернативним найсуворішим видом кримінального покарання, а тому, зважаючи на тяжкість покарання, підозрюваний, з метою уникнення від покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Звільнення від кримінальної відповідальності чи звільнення від відбування покарання з випробуванням за вчинення цього злочину законодавством України не передбачено. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Ризик незаконного впливу на свідків чи потерпілого у даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 добре знає потерпілого та свідків в даному кримінальному провадженні, так як проживає в одному населеному пункті та на одій вулиці по сусідству, а тому може впливати на них шляхом погроз або вмовлянь. ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, володіє методами та знаннями вчинення кримінальних правопорушень, має знайомства у кримінальних колах та серед раніше судимих осіб, що свідчить про те, що він перебуваючи на волі може вчинити нове умисне кримінальне правопорушення.

Беручи до уваги вище викладене, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, репутації та характеристики підозрюваного, застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбачених ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали дане клопотання та просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначили, що тримання під вартою є занадто суворим та крайнім видом запобіжного заходу, який у цьому випадку не буде виправданим, оскільки ОСОБА_6 свою вину у скоєному визнає повністю, співпрацює зі слідством, тяжких наслідків кримінальний правопорушення не потягло, викраденим мопедом підозрюваний ніяк не розпорядився, а просто сховав його у себе на подвір`ї, зазначає, що причиною скоєного є перебування в стані алкогольного сп`яніння. Окрім того, підозрюваний має зареєстроване місце проживання, в якому безпосередньо мешкає разом з матір`ю, не працює офіційно, тому може перебувати під цілодобовим домашнім арештом та виконувати покладені на нього обов`язки щодо явки до слідчого, прокурора або суду.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши зміст та мотиви клопотання і додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 слідчий суддя виходить з того, що у даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього одного з запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження. Такими доказами є: протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_8 ; - дані протоколу огляду місця події за адресою АДРЕСА_2 від 29.05.2025; - дані протоколу обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , від 29.05.2025; - дані протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 від 29.05.2025; - дані протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 29.05.2025; - дані протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 29.05.2025; - дані протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 29.05.2025; - іншими матеріалами кримінального провадження.

Щодо наявності вказаних ризиків слідчий суддя приходить до наступного.

Стаття 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 передбачає, що при розгляді справ, суди застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Так, слідчий суддя вважає доведеним ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст.177 КПК, оскільки ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (злочин за ч.2 ст. 289 КК України, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 ) відповідальність за який передбачає безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі до восьми років. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Водночас, ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчим і прокурором в судовому засіданні в достатній та переконливій мірі не доведений.

Відтак, слідчий суддя вважає доведеним лише ризик, передбачений п.п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За результатами встановлених в судовому засіданні обставин та з врахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення, слідчий суддя вважає, що слідчим доведено наявність обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м"яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання щодо заявленого клопотання, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме справу «Харченко проти України», за якою встановлено порушення вимог п.3 ст. 5 Конвенції щодо тримання особи під вартою, а також те, що національні суди не розглядали жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів.

По справі «Мамедова проти Росії», ЄСПЛ зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа буде переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

При цьому ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії» ). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства ( суду ) можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів ( рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

Тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення підозрюваного на свободі у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Наразі слідчий суддя не вбачає виключних обставин для утримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, оскільки останній має досить молодий вік - 22 роки, зареєстровану адресу проживання, за якою мешкає разом з матір`ю, непрацює офіційно, при цьому суду не надано інформації про те, що під час виконання вироку Ватутінського міського суду Черкаської області від 14.03.2024, відповідно до якого ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, підозрюваний не дотримувався покладених на нього органом пробації обов`язків.

Слідчий суддя окремо зазначає, що прокурор та слідчий в судовому засіданні послалися на обставини знаходження підозрюваного на Д-обліку у лікарів, проте жодних підтверджень таким обставинами не надали.

Виходячи з такого, слідчий суддя не вбачає достатніх підстав та необхідності в обранні найтяжчого запобіжного заходу. Встановлений у судовому засіданні ризик можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, на думку слідчого судді, не дає достатніх підстав для застосування найтяжчого виняткового запобіжного заходу.

Слідчий суддя вважає достатнім запобіжним заходом цілодобовий домашній арешт, який зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. На переконання слідчого судді, на даній стадії досудового розслідування та за встановлених обставин під час розгляду клопотання цілодобовий домашній арешт у поєднанні з покладеними на підозрюваного обов`язками врівноважить можливі ризики і інтереси сторін, є співміврним з особою підозрюваного ОСОБА_6 , характером та тяжкістю діяння, яке йому інкримінується, упередить переховування від органів досудового розслідування та суду.

Окрім цього, відповідно до норм ст. 181 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись вимогами статтями 132, 176 178, 183, 184, 194, 196, 206, 372 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и л а:

У задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000657 від 29.05.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 відмовити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ватутіне Звенигородського району Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, військово службовцем, учасником бойових дій та ліквідатором на ЧАЕС не являється, не працюючого, депутатом не являється, раніше судимого: 14.03.2024 Ватутінським міським судом Черкаської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши останньому залишати житло за місцем реєстрації та постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , терміном 60 діб а саме до 28.07.2025.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчих із числа слідчої групи за першою вимогою;

- не залишати місце реєстрації та постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора та суду, окрім випадків необхідності надання підозрюваному невідкладної медичної допомоги за межами місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівниками органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою мають право з`явитися у житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту визначити до 28.07.2025 року включно.

Ухвалу направити на виконання до Звенигородського районного відділу поліції ГУ НП в Черкаській області.

Ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали складено 04.06.2025 о 16 год 10 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1