Справа № 204/7150/25
Провадження № 1-кс/204/1990/25
ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 липня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

за участю підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

4 липня 2025 року старший слідчий в ОВС СВ Управління СБ України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що Слідчим відділом Управління СБ України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування № 0000048 від 10.01.2025 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України, та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1 та ч. 3 ст. 332 КК України. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який згідно указів Президента України в подальшому неодноразово продовжувався, в тому числі станом на момент вчинення злочину. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» до структури Збройних Сил України входять органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України. Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою КМУ від 23.02.2022 №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі ТЦК та СП) є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. На підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», який в подальшому неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України, на усій території України з 24.02.2022 оголошена та проводиться загальна мобілізація, в тому числі станом на момент вчинення злочину. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про оборону України» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством. Громадяни проходять військову службу, службу у військовому резерві та виконують військовий обов`язок у запасі відповідно до законодавства. Згідно ч.5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції яка діяла на момент вчинення злочину) не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії). Відповідно до п. 81 постанови Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 «Про затвердження порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (в редакції яка діяла на момент вчинення злочину) взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки здійснюється за їх особистої присутності. При цьому взяття на військовий облік, зняття або виключення з нього здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України та військово-облікових документів. Досудовим розслідуванням встановлено, що у громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше квітня 2025 року, в період запровадження в Україні режиму воєнного стану, виник злочинний умисел спрямований на пособництво у прийнятті пропозиції одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди в умовах воєнного стану. Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 28 квітня 2025 року, ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді лікаря комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5» Криворізької міської ради, під час спілкування з ОСОБА_9 , повідомила останній, що є особа на ім`я ОСОБА_10 , з яким ОСОБА_8 добре спілкується та яка має вплив на посадових осіб у підрозділах ІНФОРМАЦІЯ_4 та за грошову винагороду може вплинути на прийняття рішення посадовими особами відповідного ТЦК та СП щодо зняття з розшуку військовозобов`язаної особи, яка порушила правила військового обліку та надала ОСОБА_9 контактні номери телефону особи на ім`я ОСОБА_10 , а саме номери: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 . В подальшому, 29 квітня 2025 року, ОСОБА_9 з застосуванням додатку «WhatsApp» зателефонувала особі на ім`я ОСОБА_10 ( ОСОБА_5 ) на номер НОМЕР_2 , та повідомила, що їй необхідна консультація щодо питання пов`язаного зі зняттям з розшуку військовозобов`язаного ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (далі - військовозобов`язаного), який на момент звернення перебував у розшуку ІНФОРМАЦІЯ_6 , за порушення правил військового обліку, на що ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_9 , що вона має зустрітись з ним особисто та надати йому копії документів військовозобов`язаного, зокрема копію паспорта, копії свідоцтва про народження дітей та копії інших документів військовозобов`язаного. 30 квітня 2025 року, ОСОБА_5 під час спілкування з ОСОБА_9 , повідомив її про необхідність прибуття до будівлі Сервісного центру МВС № 1243, який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Вільної Ічкерії (Волгоградська), буд. 11/2. Прибувши до вказаного ОСОБА_5 місця, ОСОБА_9 надала йому копії документів військовозобов`язаного який перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 , та який відповідно перебуває у розшуку вказаного ТЦК та СП за порушення правил військового обліку. Після чого ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_9 , що він може здійснити вплив на прийняття посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_6 рішення щодо зняття з розшуку військовозобов`язаної особи, яка порушила правила військового обліку за грошову винагороду у розмірі 5 тисяч доларів США. В подальшому, 30 травня 2025 року, ОСОБА_5 з застосуванням додатку «WhatsApp» зателефонував ОСОБА_9 , та повідомив останню, що він може здійснити вплив на прийняття посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_6 рішення щодо зняття з розшуку військовозобов`язаної особи, яка порушила правила військового обліку, проте зазначив, що розмір грошової винагороди, яку йому треба надати збільшився з 5 тисяч доларів США до 6 тисяч доларів США. Після чого 18 червня 2025 року, ОСОБА_5 під час спілкування з ОСОБА_9 , повідомив її про необхідність прибуття до будівлі ресторану «Макдональдса», який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, проспект Гагаріна, 2, де ОСОБА_5 під час зустрічі з ОСОБА_9 , повідомив останню про те що вона має надати йому грошову винагороду у розмірі 6 тисяч доларів США за вплив на прийняття посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_6 рішення щодо зняття з розшуку військовозобов`язаної особи, яка порушила правила військового обліку. Крім того, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_9 , що у цю суму входить зняття з розшуку військовозобов`язаної особи, яка порушила правила військового обліку та видалення відомостей про факт порушення правил військового обліку, а також те, що окрім нього ніхто не зможе здійснити вплив на прийняття посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_6 вказаного рішення. Також ОСОБА_5 наголосив ОСОБА_9 , що якщо вона не надасть йому зазначену суму грошових коштів у найкоротший термін то сума грошової винагороди, зняття з розшуку військовозобов`язаної особи, яка порушила правила військового обліку, може значно збільшитись. В подальшому 19 червня 2025 року, ОСОБА_5 під час зустрічі з ОСОБА_9 , у приміщенні закладу з написом «PapaKarlo», який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вулиця Пушкіна, 10, повідомив останню про те, що він здійснить вплив на прийняття посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_6 рішення щодо зняття з розшуку військовозобов`язаної особи, яка порушила правила військового обліку, за грошову винагороду у розмірі 6 тисяч доларів США вона повинна передати адвокату, як плату за юридичні послуги. Після чого, о 15 год. 31 хв. 21 червня 2025 року військовозобов`язана особа, яка перебувала у розшуку ІНФОРМАЦІЯ_6 за порушення правил військового обліку, у додатку «Резерв +» отримала статус «Дані уточнено вчасно На обліку Документ оновлено». В подальшому, ОСОБА_5 надав ОСОБА_9 контактні дані адвоката, а саме номер мобільного телефону НОМЕР_3 та ім`я ОСОБА_12 та зазначив, що їй необхідно з ним зв`язатись та погодити дату та час передачі грошових коштів у розмірі 6 тисяч доларів США. 02 липня 2025 року, ОСОБА_9 зателефонувала на номер НОМЕР_3 , на який відповіла особа, що представилась адвокатом та повідомила ОСОБА_9 , що вони можуть зустрітись близько 09 год. 30 хв. поблизу будівлі за адресою: АДРЕСА_3 . Після чого ОСОБА_9 приблизно о 09 год. 30 хв. зустрілась з особою яка представилась як адвокат поблизу будівлі за адресою: Дніпропетровська обл., вул. Пушкіна, б. 2, де останній запропонував їй сісти до нього в авто марки «Opel» державний номерний знак НОМЕР_4 , в якому запропонував ОСОБА_9 надати йому грошову винагороду у розмірі 6 тисяч доларів США, нібито за надання юридичних послуг, для ОСОБА_5 , що остання і зробила. Також встановлено, що ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , мав намір отримати частину від вказаної грошової винагороди, яку він мав отримати за здійснення впливу на прийняття посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_6 рішення щодо зняття з розшуку військовозобов`язаної особи, яка порушила правила військового обліку, а саме у розмірі 1 500 доларів США, для себе особисто, а іншу частину грошових коштів надати невстановленим досудовим розслідуванням посадовим особам відповідного ТЦК та СП. Таким чином ОСОБА_5 , діючи умисно, достовірно знаючи про те, що на території України введено та не скасовано правовий режим воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер вчинюваного ним діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи настання таких, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення за попередньою змовою з ОСОБА_8 , та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, прийняв пропозицію одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення посадовою особою РТЦК та СП, уповноваженою на виконання функцій держави, щодо зняття з розшуку військовозобов`язаної особи, яка порушила правила військового обліку, спрямовану на отримання грошової винагороди у розмірі 6 тисяч доларів США, поєднане з вимаганням такої вигоди. Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися у прийнятті пропозиції одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення посадовою особою, уповноваженою на виконання функцій держави, за попередньою змовою з іншими особами, поєднане з вимаганням такої вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України.

02.07.2025 ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України. Підозра ОСОБА_5 у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України, у повній мірі обґрунтовується зібраними доказами, зокрема: протоколом затримання ОСОБА_5 від 02.07.2025; повідомленням ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 03.07.2025; протоколом обшуку за місцем фактичного мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , від 02.07.2025; протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій; іншими матеріалами досудового розслідування у сукупності. При цьому, ОСОБА_5 відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна. Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою щодо ОСОБА_5 є винятковим та вбачається єдино можливим запобіжним заходом, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна. Метою та підставами застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та експертів у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може здійснити вищезазначені дії. Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання за вчинення злочину, який є тяжким і за який передбаченого покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, ОСОБА_5 може змінити місце фактичного мешкання, виїхати за межі території України, оскільки вказана особа не підпадає під дію мобілізаційних та/або інших заходів, які можуть обмежити його у праві перетину державного кордону України, виїхати на тимчасово окуповану територію України, та переховуватися від органів досудового слідства та суду. Крім того, невідворотність покарання за злочини вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України). Так, ОСОБА_5 перебуваючи на волі, враховуючи тяжкість інкримінованого йому злочину, останній може вчинити дії спрямовані на знищення документальних носіїв інформації, що мають доказове значення, облікових записів та листувань, що підтверджують його протиправну діяльність, а також знищення листувань, які ще не були виявленні досудовим розслідуванням, знищити додаткові пристрої, з яких здійснювалось листування з посадовими особами підрозділів ТЦК та СП, та іншими особами, знищити документи та чорнові записи, які на даний час не виявлено досудовим розслідуванням, тощо. Так, обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення ОСОБА_5 незаконного впливу на свідків, зокрема на ОСОБА_9 , яка під час досудового розслідування надала викривальні покази щодо протиправних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , та вчинення інших кримінальних правопорушень. При цьому, застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_5 не є доцільним та можливим, оскільки обставини злочину, у вчиненні якого ОСОБА_5 об`єктивно підозрюється, свідчать про нехтування ним встановленими чинним законодавством України, гарантіями захисту прав і свобод людини та зневажливе відношення до загальнолюдських цінностей і дають підстави вважати, що аналогічним чином він, у разі обрання інших запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, віднесеться до вимог та обмежень запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, та зможе перешкоджати виконанню процесуальних рішень, взагалі не виконувати покладених на нього обов`язків, переховувати від слідства і суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Так, хоча органом досудового розслідування на даний час виконано значний обсяг слідчих дій, завдяки яким вдалось встановити особу правопорушника, на даний час по кримінальному провадженню встановлюються інші особи, які причетні до скоєння вказаного злочину та збираються докази на доведення їх вини у вчиненні злочинів, оскільки очевидно, що ОСОБА_5 у своїй протиправній діяльності діяв не самостійно, а за попередньою змовою групою осіб. Таким чином, ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може повідомити зазначених осіб про його переслідування правоохоронними органами, а вказані особи можуть знищити або сховати предмети злочинної діяльності, які мають доказове значення для провадження, уникати прибуття до органу досудового розслідування для проведення процесуальних дій. Отримавши матеріали обґрунтування підозри та перебуваючи на волі існує ризик, що ОСОБА_5 може розголосити відомості досудового розслідування та надавати вказівки іншим особам, які причетні до скоєння вказаного злочину, що в подальшому перешкоджатиме проведенню досудового розслідування у кримінальному провадженні, виконанню необхідних слідчих та розшукових дій. Наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому ОСОБА_5 підозрюється, обґрунтовується фактом того, що в період запровадження в Україні режиму воєнного стану, останній може продовжувати вчиняти протиправну діяльності, зокрема здійснювати влив на посадових осіб у підрозділах ІНФОРМАЦІЯ_4 та за грошову винагороду здійснювати зняття з розшуку військовозобов`язаних осіб, які порушили правила військового обліку. Враховуючи, що ОСОБА_5 вчинено тяжкий злочин злочини, поєднаний з вимаганням одержання неправомірної вигоди, наявна необхідність у обранні, щодо нього застави в розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який станом на дату обрання запобіжного заходу становить 3028 гривень, тобто у розмірі 1 514 000 гривень (один мільйон п`ятсот чотирнадцять тисяч гривень). Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити, з підстав зазначених у клопотанні.

Підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання, просив обрати відносно нього домашній арешт.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просила обрати відносно її підзахисного домашній арешт.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує положення ст. 178 КПК України, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, роботи.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України.

Відповідно до приписів ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Так, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні зазначено, що існують ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або пошкодити будь-яку з речей, що має значення для досудового розслідування; здійснювати незаконний вплив на свідків, потерпілих та інших підозрюваних; перешкоджати провадженню іншим чином; продовжити вчиняти свою протиправну діяльність або ж вчинити нове кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні належним чином було підтверджено наявність всіх зазначених ризиків, окрім ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 01 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У судовому засідання прокурором було повністю обґрунтовано той факт, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, наявність яких встановлена у судовому засіданні.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, а також враховуючи, що існують ризики, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності за вчинення кримінального правопорушення в якому він підозрюється може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або пошкодити будь-яку з речей, що має значення для досудового розслідування; здійснювати незаконний вплив на свідків, потерпілих та інших підозрюваних; продовжити вчиняти свою протиправну діяльність або ж вчинити нове кримінальне правопорушення, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, встановлено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З урахуванням вищевикладеного, виходячи з характеру вчиненого підозрюваним ОСОБА_13 кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що достатньою заставою, яка зможе забезпечити виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, необхідно визначити суму в розмірі 700 000 гривень.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 182-186, 193-197, 205 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 30 серпня 2025 року.

Визначити заставу у розмірі 700 000 (сімсот тисяч) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали у національній грошовій одиниці на депозитний рахунок з наступними реквізитами: отримувач ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, код отримувача (ЄДРПОУ) 26239738, МФО 820172, р/р UA0017442 в ГУДКСУ у м. Київ.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до СВ Управління СБУ в Дніпропетровській області, та до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвалу направити до СВ Управління СБУ в Дніпропетровській області - для виконання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1