Справа №333/4296/25
Провадження № 1-кс/333/1777/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року м. Запоріжжя

Слідча суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, клопотання слідчого СВ відділу поліції № 4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000522, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадження слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 надійшло вищевказане клопотання, яке обґрунтоване наступним.

Слідчим відділенням ВП № 4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000522 від 22.04.2025 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 22.04.2025 до чергової частини відділу поліції № 4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надійшов рапорт ДОП СП ВП № 4 ЗРУП ГУНП про те, що під час розгляду матеріалу ЄО № 8498 від 15.04.2025 за зверненням адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо встановлення факту заволодіння невстановленими особами майном останніх та придбання права на таке майно шляхом обману, вчиненого за попередньою змовою групою осіб. Сума матеріальної шкоди встановлюється.

Допитаний в якості потерпілого, ОСОБА_5 пояснив, що є сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 , 1951 року народження, та спадкоємцем за законом належного останньому майна квартири АДРЕСА_1 .

З його слів, згідно з рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.06.2023 у справі № 333/8902/21, було встановлено факти родинних відносин, спільного проживання спадкодавця зі спадкоємцем, а також визнано за ОСОБА_7 право власності на вказану квартиру в порядку спадкування після смерті його сестри ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Потерпілий зазначив, що квартира належала ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності від 25.12.1994. За словами потерпілого, вона проживала у цій квартирі до самої смерті, була в ній зареєстрована, оплачувала комунальні послуги, не передавала житло у користування та не укладала жодних правочинів щодо відчуження нерухомості. ОСОБА_5 наголосив, що про існування Договору дарування від 14.06.2000 між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також про подальший Договір купівлі-продажу від 29.12.2022, йому стало відомо лише під час апеляційного провадження, ініційованого ОСОБА_9 .

Він підкреслив, що вважає дані правочини підробленими, оскільки ОСОБА_7 ніколи не згадувала про будь-які наміри передавати квартиру іншим особам, не підтримувала жодних відносин із особами на прізвище ОСОБА_10 , і після 2000 року в квартирі проживала виключно вона.

Крім того, потерпілий зазначив, що ні ОСОБА_8 , ні будь-яка інша особа не була зареєстрована в зазначеній квартирі, не проживала там, не укладала договорів із комунальними службами та не здійснювала жодних платежів.

На підставі вищевказаного, ОСОБА_5 висловив сумнів щодо достовірності Договору дарування та припустив, що той міг бути підроблений. За його заявою приватним нотаріусом ОСОБА_11 заведено спадкову справу № 37/2024 після смерті його батька, однак через наявність апеляційного провадження свідоцтво про право на спадщину наразі не отримане. Потерпілий заявив, що вважає свої спадкові права порушеними та наполягає на необхідності перевірки законності укладених правочинів щодо квартири.

В ході додаткового допиту потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що у травні 2021 року батько звернувся до Вознесенівського районного суду із заявою про встановлення родинних відносин та факту спільного проживання, однак ухвалою від 13.10.2021 по справі № 335/5136/21, заяву залишено без розгляду. Згодом, 16.12.2021, той звернувся з позовом до Комунарського районного суду, який 13.06.2023 у справі № 333/8902/21 задовольнив його вимоги в повному обсязі, визнавши право власності на квартиру. Потерпілий також повідомляє, що з березня 2020 по серпень 2023 року його батько разом із рідним ОСОБА_12 регулярно навідувалися до квартири, доглядали за нею, прибирали та залишалися там на ніч. За словами потерпілого, приблизно в середині серпня 2023 року його батько виявив, що замки в квартирі змінено, а з помешкання зникли телевізор, холодильник та інші речі. Він викликав поліцію та подав заяву до Комунарського РВ щодо факту шахрайства і крадіжки, однак вона залишилась без розгляду. Також потерпілий пояснює, що з розмови з головою ОСББ стало відомо, що до квартири приходила жінка, яка нібито має рішення районного суду м. Полтави щодо цього житла. У вересні 2023 року стало відомо, що рішення Комунарського районного суду від 13.06.2023 оскаржено ОСОБА_9 в апеляційному порядку.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 придбала квартиру АДРЕСА_1 за договором купівлі - продажу у ОСОБА_8 , від імені якої діяла ОСОБА_13 . Вказаний договір купівлі-продажу посвідчений 29.12.2022 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_14 та зареєстрований в реєстрі за № 1746. Вказана квартира належала продавцю - ОСОБА_8 , яка стала власницею майна на підставі Договору дарування, укладеного останньої з померлою ОСОБА_7 . Договір дарування 14.06.2000 посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_15 за реєстровим номером № 1597.

У ході розслідування було направлено запит до приватного нотаріуса Запорізького міжміського нотаріального округу ОСОБА_14 , у відповідь на який було надано належним чином засвідчені копії документів, а саме: договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 № 1746 від 29.12.2022 та договір дарування зазначеної квартири № 1597 від 14.06.2000.

В порядку ст. 40, 41 КПК України було надано доручення оперативному підрозділу, в ході виконання якого було встановлено, що у ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» відсутні будь-які записи в документах щодо договору дарування прав власності на квартиру № 1597, виданий 14.06.2000 посвідчений нотаріальним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької обл. ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване на ОСОБА_9 .

Також, згідно Наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №121 від 09.06.1998 в редакції діючий станом на укладання Договору дарування 14.06.2000, який затверджує Інструкцію про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, п. 1.6 Державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов`язковою для власників, незалежно від форми власності, п 2.7 поточна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, як і первинна реєстрація, провадиться на підставі правовстановлювальних документів, передбачених додатком 1 до цієї Інструкції.

Згідно додатку 1 вищевказаного Наказу встановлений перелік правовстановлювальних документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, зокрема договір дарування.

Всупереч вищенаведеному, державна реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_8 здійснена не була.

Так, є підстави вважати, що в діях невстановлених осіб, вбачаються ознаки кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України.

У даному випадку об`єкт нерухомості розташований за адресою: АДРЕСА_2 , а саме квартира, є об`єктом кримінально-протиправних дій, тобто предметом, на яке безпосередньо спрямоване кримінально протиправне посягання. Адже, є підстави вважати, що невстановлені особи шляхом обману заволоділи зазначеним нерухомим майном, що призвело до подальшого відчуження квартири.

З метою запобігання відчуження об`єкту нерухомості, а саме: квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , яка є об`єктом кримінально-протиправних дій, слідча просить накласти арешт на дану квартиру.

В судове засідання слідча не з`явилась, надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, на задоволенні клопотання наполягає.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 172 КПК України, власник вищевказаної квартири, для розгляду даного клопотання не викликався.

Дослідивши клопотання і додані до нього матеріали у їх сукупності, слідча суддя дійшла висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим відділенням ВП № 4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000522 від 22.04.2025 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

З огляду на те, що наразі в межах вищевказаного кримінального провадження перевіряються обставини щодо кримінального правопорушення, за ознаками ч. 2 ст. 190 КК України, об`єктом якого є квартира за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_9 , з метою збереження цього майна, яке має доказове значення у кримінальному провадженні, зокрема запобігання подальшого відчуження його та як наслідок залучення ще потенційних потерпілих, враховуючи тимчасовий характер заявленого слідчого заходу кримінального провадження, слідча суддя вважає обґрунтованим клопотання слідчої про арешт майна.

Керуючись ст.ст. 170-175, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання слідчого СВ відділу поліції № 4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000522, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060), зареєстрованого на ОСОБА_9 (картка платника податків: НОМЕР_1 ), а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , зі встановленням заборони відчуження та розпорядження вказаним майном.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її проголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1