Справа № 308/8426/25
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 серпня 2025 року м. Ужгород
Слідчий ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із даним клопотанням, яке обґрунтовує тим, що у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, але не пізніше 30.12.2024 року, та у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у ОСОБА_5 , який діяв за попередньою змовою групою осіб разом із іншими на даний час невстановленими особами, виник злочинний умисел на протиправне збагачення шляхом організації незаконного переправлення осіб, що підлягають призову на військову службу під час мобілізації, через державний кордон України та сприяння їх вчиненню порадами та вказівками шляхом безпідставного внесення до Єдиного комплексу інформаційних систем Державної служби України з безпеки на транспорті (система «Шлях») недостовірної інформації про осіб, які виявили бажання протиправно перетнути державний кордон України, що, у подальшому, надає правові підстави таким особам безперешкодно виїхати за межі території України, при цьому укладаючи із зазначеними особами фіктивні трудові договори.
Так, ОСОБА_5 , за грошову винагороду, за попередньою змовою групою осіб, здійснював дії щодо незаконного переправлення гр. ОСОБА_6 через державний кордон України.
Однак ОСОБА_5 був викритий та затриманий працівниками правоохоронних органів.
13.04.2025 року ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України.
14.04.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
Слідчий зазначає, що обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Окрім цього, 13.04.2025 року в період з 22:00-22:15 год. за адресою м. Ужгород, вул. Заньковецької 5, на паркові спорткомплексу «Юність», проведено огляд місця події, в ході якого було виявлено та вилучено автомобіль мари «Ford» моделі «Transit» д.н.з. НОМЕР_1 .
При цьому, згідно Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухому майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна, житло та інші володіння, а також реєстраційних картонок на транспортні засоби, встановлено право приватної власності підозрюваного ОСОБА_5 , за наступними об`єктами.
-Автомобіль марки «Ford» моделі «Transit» д.н.з. НОМЕР_1 , 2005 р.в., білого кольору, кузов НОМЕР_2 ;
-Автомобіль марки «MEDCEDES-BENZ» моделі «312D ПЕ» д.н.з. НОМЕР_3 , 1999 р.в., білого кольору, кузов НОМЕР_4 .
Тому, враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за тяжкістю покарання якого, йому загрожує покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 7 (семи) до 9 (дев`яти) років з конфіскацією майна, з метою можливості конфіскації майна як виду покарання та спеціальної конфіскації майна особи, слідчий у клопотанні просить накласти арешт на вказане рухоме і нерухоме майно.
Від захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 до суду надійшли письмові заперечення на клопотання, а саме заперечує щодо накладення арешту на права відчуження та розпорядження майном - автомобілем марки «Ford» моделі «Transit» д.н.з. НОМЕР_1 , 2005 р.в., білого кольору, кузов НОМЕР_2 , оскільки питання щодо арешту даного транспортного засобу було вирішене ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області по справі № 308/5302/25 від 29.04.2025 року.
Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явилися,будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи.
Власник майна ОСОБА_5 у судове засідання також не з`явився, однак від його захисника адвоката ОСОБА_7 до суду надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі.
У відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, не здійснювалося.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
За змістом ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов),чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. За змістом ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
14.04.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження.
Разом з тим, відповідно до реєстраційних карток транспортного засобу, підозрюваний ОСОБА_5 є власником автомобілів марки «Ford» моделі «Transit» д.н.з. НОМЕР_1 , 2005 р.в., білого кольору, кузов НОМЕР_2 та «MEDCEDES-BENZ» моделі «312D ПЕ» д.н.з. НОМЕР_3 , 1999 р.в., білого кольору, кузов НОМЕР_4 .
Санкцією ч. 3 ст. 332 КК України передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі на певний строк з конфіскацією майна.
З урахуванням наведеного слідчий суддя приходить до переконання, що на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий довів необхідність накладення арешту на вищевказане рухоме та нерухоме майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Тяжкість покарання яке загрожує підозрюваному дає підстави вважати, що він може вдатися до дій з метою відчуження майна, з метою унеможливлення застосування до нього такого виду покарання як конфіскація майна.
Окрім цього, слідчий суддя враховує і те, що автомобіль «Ford» моделі «Transit» д.н.з. НОМЕР_1 , 2005 р.в. використовувався для вчинення злочину, а відтак до нього може бути застосована спеціальна конфіскація.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення клопотання та арешту майна з метою забезпечення конфіскації його як виду покарання та забезпечення спеціальної конфіскації, шляхом заборони відчуження та розпорядження таким майном.
Щодо доводів адвоката ОСОБА_7 , що питання арешту автомобіля марки «Ford» моделі «Transit» д.н.з. НОМЕР_1 , 2005 р.в., білого кольору, кузов НОМЕР_2 було вирішене ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області по справі № 308/5302/25 від 29.04.2025 року, слідчий суддя оцінює такі критично, оскільки жодних доказів на їх підтвердження слідчому судді надано не було.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Клопотання - задовольнити.
Накласти арешт на права відчуження та розпорядження майном, що на праві приватної власності належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
-Автомобіль марки «Ford» моделі «Transit» д.н.з. НОМЕР_1 , 2005 р.в., білого кольору, кузов НОМЕР_2 ;
-Автомобіль марки «MEDCEDES-BENZ» моделі «312D ПЕ» д.н.з. НОМЕР_3 , 1999 р.в., білого кольору, кузов НОМЕР_4 .
Роз`яснити, що у відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала слідчого судді не набрала законної сили.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Копію ухвали вручити слідчому, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1