Справа №295/5819/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі кримінальне провадження №0000868 від 18.06.2022 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коростки Любарського району Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

встановив:

На розгляді в суді знаходиться зазначене кримінальне провадження, у якому ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, за наступних обставин.

17.06.2022 близько 14 год ОСОБА_5 перебував за адресою: м. Житомир, пров. 4-й Вільський, 30, а саме на території ГК «Світанок».

В цей же час та місці у ОСОБА_5 на ґрунті виниклих неприязних відносин, виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій умисел, в цей же день, час, місці та за вказаних обставин ОСОБА_5 спустившись зі сходинок адміністративної будівлі ГК «Світанок», що за адресою: пров. 4-й Вільський, 30, та підійшовши ззаду до ОСОБА_4 своєю правою рукою наніс один удар в область шиї останнього. Не припиняючи свої дії, ОСОБА_5 почав наносити хаотичні удари по обличчю та верхніх кінцівках ОСОБА_4 . В подальшому ОСОБА_5 притиснув ОСОБА_4 своїми обома руками до адміністративної будівлі ГК «Світанок» та надалі взявши останнього за сорочку кинув його через свою праву ногу на асфальтне покриття.

Вказаними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді 1 синця на волосистій частині голови справа, 2 синців та 2 саден на правій верхній кінцівці, 1 синця на лівій нижній кінцівці та забій зовнішнього виростку лівої стегнової кістки, які у своїй сукупності відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Під час судового розгляду надійшло клопотання від захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження у зв?язку із закінченням строків давності, яке він та його підзахисний підтримали у судовому засіданні. В обґрунтовання клопотання захисник зазначив, що подія кримінального правопорушення відбулася 17.06.2022, тобто з моменту вчинення кримінального правопорушення минуло понад 3 років, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, за яке передбачено покарання у виді обмеження волі. Зазначив, що при вирішенні питання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України необхідність врахування позиції обвинуваченого щодо визнання чи невизнання ним вини у пред`явленому обвинуваченні нормами не передбачена згідно позиції Верховного Суду. Стосовно заявленого потерпілим ОСОБА_4 цивільного позову, просив залишити без розгляду.

Прокурор підтримав клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження. При цьому прокурор зазначив, що обвинувачений інших кримінальних правопорушень не вчиняв, що підтверджується відповідним документом - вимогою про відсутність наявності судимостей щодо обвинуваченого та з моменту вчинення кримінального правопорушення минуло понад 3 років. Не ухилявся від суду. Є всі умови для застосування ст. 49 КК України.

Обвинуваченому роз`яснено наслідки закриття кримінального провадження за нереабілітуючою обставиною. Однак, ОСОБА_5 не заперечував проти закриття справи відповідно до положень ст. 49 КК України.

Потерпілий заперечував проти заявленого обвинуваченим клопотання, оскільки обвинувачений ухилявся від суду.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Звільнення від кримінальної відповідальності за строками давності, передбачені у ст. 49 КК України.

Дослідивши санкцію ч. 2 ст. 125 КК України, можна зробити висновок, що дане кримінальне правопорушення, відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло 3 роки, у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

З наведеного можна зробити висновок, що строк давності в даному випадку складає три роки з дня вчинення кримінального проступку.

Згідно ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

У даному кримінальному провадженні строк давності не призупинявся. В розшуку обвинувачений не перебував.

Згідно ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

У кримінальному провадженні відсутні відомості, що ОСОБА_5 вчинено новий злочин. Крім того, в судовому засіданні було досліджено вимогу відносно обвинуваченого станом на 16.07.2025 року, надану прокурором, згідно якої ОСОБА_5 інших кримінальних правопорушень після 17.06.22 не вчиняв. Усі данні відносно обвинуваченого у даній вимозі співпадають в тому числі у ньому вказано номер даного кримінального провадження, дата, коли предявлено обвинувачення по інкримінованому кримінальному правопорушені ОСОБА_5 , яке згідно вимоги направлено до суду 27.06.22 та суд дійсно отримав цього ж дня обвинувальний акт (а.с.1). Не вірне зазначення слідчим у вимозі місця народження обвинуваченого суд після обговорення з учасниками судового провадження визнав опискою, оскільки жоден з учасників судового провадження в тому числі і потерпілий вважають це опискою та клопотань про витребовування іншої вимоги не заявляли. Разом з тим, у наданій довідці № на вимогу слідчого вказано вірне місце народження обвинуваченого Коростки Житомирського району та області, яке збігається з місцем народження обвинуваченого вказаного в його паспорті (а.с. 215).

Згідно матеріалів справи, подія кримінального правопорушення відбулася 17.06.2022. З цього виходить, що проміжок часу з моменту вчинення кримінального правопорушення складає понад 3 роки, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності за кримінальний проступок, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29.05.2019 року у справі № 287/359/14-к, суд прийшов до висновку, що у нормах КПК не вбачається, що при вирішенні питання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України необхідно враховувати позицію обвинуваченого щодо визнання чи невизнання ним вини у пред`явленому обвинуваченні.

В мотивувальній частині постанови Верховного Суду від 12.11.2019 року у справі №566/554/16-к вказується про те, що у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КПК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закривається кримінальне провадження та звільняється особа від кримінальної відповідальності. Визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 284 КПК закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Суд роз`яснив обвинуваченому наслідки закриття провадження. У судовому засіданні, обвинувачений не заперечував проти закриття кримінального провадження.

З огляду на наведене та враховуючи всі доводи сторін, правові мотиви та рішення прийняті Верховним Судом, клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає до задоволення, а кримінальне провадженню закриттю, оскільки спливли строки давності, передбачені ст. 49 КК України та перебіг давності не зупинявся та не переривався, обвинувачений в розшук не оголошувався.

Арешт в рамках даного кримінального провадження не накладався.

Речовий доказ, а саме оптичний диск, слід залишити при матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати та речові докази у вказаному кримінальному провадженні відсутні.

Позовну заяву (уточену) потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 16818,07 грн та моральної шкоди у сумі 35000,00 грн заявлену до обвинуваченого слід залишити без розгляду та роз`яснити, що за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України не перешкоджає потерпілому пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 49 КК України та ст.ст. 100, 128, 284 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження у зв?язку із закінченням строків давності задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження №0000868 від 18.06.2022 - закрити.

Речовий доказ, а саме оптичний диск, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Позовну заяву потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 16818,07 грн та моральної шкоди у сумі 35000,00 грн заявлену до обвинуваченого ОСОБА_5 - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1