Справа № 646/8246/25
Провадження № 1-кс/646/2092/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2025 року м. Харків

Слідчий суддя Основ`янського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу голови ГО «НОН-СТОП» ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Харківської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінальних правопорушень до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за його заявою від 09.08.2025,

в с т а н о в и в:

20.08.2025 року до Основ`янського районного суду міста Харкова засобом Електронного суду надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Харківської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 09.08.2025 року.

В обґрунтування скарги зазначає, що 09.08.2025 року він, як голова ГО «НОН-СТОП», на офіційну електронну адресу Харківської обласної прокуратури надіслав заяву про вчинення кримінального правопорушення, відповідно до якої зазначив, що ОСОБА_4 , залучивши ряд підконтрольних фізичних та юридичних осіб, таких як ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , екс-Заступник начальника Управління екс-начальник відділу аукціонної діяльності Управління дозвільної та аукціонної діяльності - ОСОБА_8 , екс-директор Державної служби геології та надр України - ОСОБА_9 , екс-міністр екології та природніх ресурсів України - ОСОБА_10 , Голова Комітету з питань екологічної політики та природокористування Верховної Ради України (IX скликання) - ОСОБА_11 , Голова Підкомітету з питань охорони і раціонального використання надр Верховної Ради України (IX скликання) - ОСОБА_12 , ТОВ «ПЕРЖАНСЬКА РУДНА КОМПАНІЯ» (), КОМПАНІЯ «БІ ДЖИ ВІ ГРУП ЛІМІТЕД» (КІПР), перебуваючи у злочинній корупційній змові з представниками Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України, Державної служби геології та надр України, Житомирської обласної ради, створив організовану злочинну групу, діяльність якої полягає у незаконному отриманні спеціального дозволу на користування надрами в межах Поліського природного заповідника. Учасники організованої злочинної групи, надавши неправомірну вигоду посадовцям Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України і Державної служби геології та надр України, порушили встановлену процедуру, уникнувши обов`язкового проведення конкурсного відбору. Після отримання дозволу діяльність була спрямована на незаконний видобуток берилію, без належного обліку його фактичних обсягів. У процесі здійснення видобутку порушувалися норми екологічного законодавства, зокрема щодо заборони господарської діяльності у природоохоронних зонах. З метою ухилення від сплати податків значно занижувалися обсяги видобутих корисних копалин, що дозволяло уникати сплати рентних платежів до державного бюджету. Крім того, діяльність призвела до знищення унікальної екосистеми заповідника, включаючи флору та фауну, чим було завдано значної шкоди довкіллю. ТОВ «ПЕРЖАНСЬКА РУДНА КОМПАНІЯ» () здійснює видобуток берилію на Пержанському родовищі, розташованому в безпосередній близькості до державного кордону з Республікою Білорусь, що підриває стабільність прикордонної зони, створює передумови для витоку конфіденційної інформації та загрожує національній безпеці. Окрім цього, посадові особи, які входять до організованої злочинної групи, зловживаючи службовим становищем, маючи вплив на представників ТЦК та СП сприяють організації схем по ухиленню від мобілізації особам, які працюють на підприємствах, зокрема на тих, які приймають безпосередню участь у реалізації злочинних схем.В діях зазначених суб`єктів, на думку заявника, вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 114-2, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 236, ч. 1 ст. 239, ч. 3 ст. 240, ч. 1 ст. 241, ч. 1 ст. 242, ч. 1 ст. 252, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 258-5, ч. 1 ст. 336, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України. Однак, до теперішнього часу відомості, викладені в його заяві, до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені, тому просив зобов`язати уповноважених осіб Харківської обласної прокуратури внести відомості, які містяться в його заяві від 09.08.2025 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Особа, яка подала скаргу, ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, у скарзі зазначив, що скаргу підтримує та просить проводити судове засідання за його відсутності.

Представник Харківської обласної прокуратури в судове засідання не з`явився, від заступника начальника Спеціалізованої екологічної прокуратури ОСОБА_13 до суду надійшла заява, в якій зазначено, що вказану скаргу, у зв`язку з відсутністю питань, які віднесені до компетенції Харківської обласної прокуратури, направлено за належністю для розгляду по суті до Спеціалізованої екологічної прокуратури Житомирської обласної прокуратури, про що повідомлено ОСОБА_3 13.08.2025 р., тому просить залишити вказану скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Оскільки учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 09.08.2025 ОСОБА_3 направив на офіційну електронну пошту Харківської обласної прокуратури заяву про вчинення кримінального правопорушення від 09.08.2025 за вих. № 09/08/2025-1-5.

Разом із тим, на момент розгляду скарги ані заявнику, ані слідчому судді доказів того, що відомості із заяви про вчинення кримінального правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудовий розслідувань не надано.

В той же час, завданням слідчого судді відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, ч. 5 ст. 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою.

Відповідні до висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №818/15/18 (провадження № 11-1466апп18), які беруться слідчим суддею до уваги в силу вимог ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права, слідчий суддя має з`ясувати обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Таким чином, перш ніж дійти висновку про наявність бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР необхідно встановити, що подана заява дійсно є заявою про вчинення кримінального правопорушення та містить відповідні відомості.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України передбаченого, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться, зокрема відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Статтею 11 КК України встановлено, що кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Згідно з п. 1 глави 1 розділу IІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Офісу Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298, до Реєстру вносяться відомості про: дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 2 глави 3 розділу ІІ цього Положення, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо).

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року, у п. 5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».

Крім того, у своїй постанові від 16 травня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК України визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Відповідно до висновку, зробленому у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Таким чином, аналіз положень ст. 214 КПК України, ст. ст. 2, 11 КК України дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Дослідивши зміст долученої до скарги заяви про вчинення, на думку голови ГО «НОН-СТОП» ОСОБА_3 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 114-2, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 236, ч. 1 ст. 239, ч. 3 ст. 240, ч. 1 ст. 241, ч. 1 ст. 242, ч. 1 ст. 252, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 258-5, ч. 1 ст. 336, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав стверджувати, що заява від 09.08.2025 за вих. №09/08/2025-1 містить відомості, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, а відображає лише думку та твердження заявника про вчинення кримінальних правопорушень, крім того не зрозуміло, хто саме здійснює перелічені заявником кримінальні правопорушення, а тому така заява не може вважатись заявою про вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, слідчий суддя, розглядаючи скаргу в межах заявлених вимог, вважає, що правові підстави до задоволення скарги голови Громадського об`єднання «НОН-СТОП» ОСОБА_3 про зобов`язання уповноважених осіб Харківської обласної прокуратури внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 09.08.2025 за вих. № 09/08/2025-1 - відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 11 КК України, ст.ст. 60, 214, 303, 306-307, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Харківської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 09.08.2025 р. та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1