Справа № 484/3328/25
Провадження: № 1-кп/484/323/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2025 Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді: - ОСОБА_1

секретар судового засідання : - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000463, за обвинуваченням

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кумарі, Первомайський район, Миколаївська область, громадянина України, неодруженого, який на утриманні малолітніх дітей та осіб похилого віку не має, має середню освіту, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий;

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Кумари, Первомайський район, Миколаївська область, громадянина України, неодруженого, який на утриманні малолітніх дітей та осіб похилого віку не має, є особою з інвалідністю 3 групи, має середньо-спеціальну освіту, працює в ПСП «Кумари» сторожем, депутатом будь-яких рад не являється, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора- ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_3

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

19.05.2025 приблизно в обідню пору (точний час досудовим розслідуванням не встановлений) ОСОБА_3 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою свого місця проживання: АДРЕСА_1 , після вживання алкогольних напоїв, вступив у змову з метою вчинення незаконного позбавлення волі ОСОБА_7 та спричинення йому тілесних ушкоджень, щоб змусити останнього повернути грошові кошти нібито за поломку автомобіля.

В ході реалізації свого злочинного плану ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , діючи узгоджено, за попередньою змовою, сіли до автомобіля марки Ford Transit, державний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, що належить ОСОБА_4 , та поїхали за місцем проживання ОСОБА_7 . Не заставши його вдома, змусили його малолітнього пасинка показати місцезнаходження потерпілого.

Прибувши до лісосмуги на околиці с.Кумарі, де знаходився ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , реалізуючи спільний злочинний умисел, підійшов до потерпілого та умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, наніс йому кілька ударів кулаками у грудну клітину та голову, спричинивши фізичні страждання та таким чином подолавши волю останнього до опору. Після чого ОСОБА_3 примусив ОСОБА_7 зайти до вантажного відділення автомобіля. У подальшому ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та їх бажаючи настання, усвідомлюючи суспільну небезпечність вчинюваного діяння та те, що за законом вони не мають права позбавляти волі іншу особу, всупереч вимогам статей 3, 10, 29, 33 Конституції України, силоміць заштовхав потерпілого до автомобіля, позбавивши ОСОБА_7 можливості вільно пересуватися і вибирати місце свого перебування, та сів біля нього, а ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в цей час, діючи в межах попередньої змови, також підійшов до потерпілого та наніс йому кілька ударів по спині й голові, після чого сів за кермо автомобіля і повіз потерпілого до будинку ОСОБА_3 .

Прибувши до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 продовжив реалізацію злочинного умислу, вийшов з автомобіля, ще кілька разів ударив ОСОБА_7 кулаком по голові, витяг його за ногу з автомобіля та, завдаючи фізичних страждань, затягнув до коридору свого будинку, наказав йому залізти до підвального приміщення, зачинив кришку вказаного підвалу, позбавивши потерпілого можливості вийти.

У період часу з 13:00 до 16:11 19.05.2025 ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, висловлював погрози фізичної розправи щодо потерпілого та вимагав повернення грошей, змушуючи його перебувати у підвалі всупереч його волі, чим фактично незаконно позбавив ОСОБА_7 волі.

19.05.2025 о 16:36 потерпілий був звільнений працівниками поліції з домоволодіння ОСОБА_3 .

Обвинувачені порушили, передбачені статтями 19, 23 Конституції України, гарантовані можливості потерпілого ОСОБА_7 у реалізації ним таких конституційних прав і свобод, як свобода та особиста недоторканність, свобода пересування, вільний вибір місця проживання, незаконно викравши та позбавивши волі останнього із заподіянням йому фізичних страждань з метою покарання особи за вчинені ним дії.

Отже, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у незаконному позбавленні волі людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю підтвердили всі обставини, викладені у обвинувальному акті, повністю визнали свою винуватість, щиро розкаялись та просили суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_7 надав суду заяву, в якій просив судовий розгляд проводити без його участі. Вказав, що цивільний позов заявляти не бажає, оскільки майнова шкода йому відшкодована.

Враховуючи те, що обвинувачені визнали себе винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого їм органами досудового розслідування за обставин, викладених в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, та роз`яснив, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, в апеляційному порядку.

Отже, суд вважає, що дії обвинувачених правильно кваліфіковані органами досудового слідства за ч.2 ст.146 КК України як незаконне позбавлення волі людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до вимог, викладених в п.п.1,3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно із ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Обираючи міру покарання суд враховує, що обвинувачені вчинили нетяжкий злочин, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебувають, негативної характеристики не мають, вперше притягуються до кримінальної відповідальності.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених, суд вважає повне визнання своєї вини, щире каяття у скоєному.

Обставини, що обтяжують покарання обвинувачених, є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинувачених, дані про їх особи, обставини вчинення злочину, думку потерпілого, незважаючи на ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, дають підстави для призначення їм покарання в межа санкцій статті, яка встановлює відповідальність за вчинення злочину, яке їм інкримінують, у виді обмеження волі та свідчать про можливість їх виправлення без відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

На думку суду таке покарання є необхідним й достатнім для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові. Отже, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 20.05.2025 у справі №484/2766/25.

Цивільний позов не заявлений. Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст.323,324 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 визнати винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України та призначити їм покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки кожному.

На підставі ст. 75 КК України обвинувачених від відбуття призначеного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1 ст.7 6КК України покласти на обвинувачених обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 20.05.2025, скасувати.

Речові докази - змив із ручки дверцят автомобіля Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 на марлевому тампоні, зразки речовини бурого кольору з підлоги кузова автомобіля: на ватних паличках, змиви з керма автомобіля на марлевому тампоні, зразки речовини бурого кольору з підлоги в коридорі будинку: на ватній паличці, змиви з поверхні драбини до підвалу на марлевому тампоні, зразки речовини бурого кольору з підлоги у погребі будинку на ватних паличках, знищити;

- флеш-карти з камер зовнішнього відеоспостереження, розміщених на фасаді будинку, флеш-карту Team Group 64 Gb,; флеш-карту Team Group 64 Gb, зберігати при матеріалах кримінального провадження, що знаходяться у Первомайській окружній прокуратур Миколаївської області;

- автомобіль марки Ford Transit, чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 та знаходиться на зберіганні на майданчику для тимчасового зберігання транспортних засобів Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області, - повернути власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити, що обвинувачені, захисник, потерпілий, мають право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1