УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Управління Служби безпеки України в Рівненській області підполковника юстиції ОСОБА_5 , яке погоджено прокурором відділу Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України,-

в с т а н о в и в:

Слідчий, у рамках кримінального провадження №0000060 від 21.03.2023, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, звернувся до суду із вказаним клопотанням, у якому просить обрати відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що відповідно до статей 1-3, 6 Конституції України Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. Суверенітет України поширюється на всю її територію. Україна є унітарною державою. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі статтями 17, 19, 65, 68 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. На території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом. На території України не допускається розташування іноземних військових баз. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Частиною 3 статті 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», військові адміністрації населених пунктів утворюються в одному чи декількох населених пунктах (селах, селищах, містах), в яких сільські, селищні, міські ради та/або їхні виконавчі органи не здійснюють покладені на них Конституцією та законами України повноваження, у тому числі внаслідок фактичного саморозпуску або самоусунення від виконання своїх повноважень, або їх фактичного невиконання, або припинення їх повноважень згідно із законом.

Відповідно до п. 15 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», військові адміністрації населених пунктів на відповідній території здійснюють повноваження із: управління закладами освіти, установами освіти, закладами охорони здоров`я, культури, фізичної культури і спорту, надавачами соціальних послуг, які належать територіальним громадам або передані їм, молодіжними, підлітковими закладами за місцем проживання; організації їх матеріально-технічного та фінансового забезпечення; організації надання ними послуг, у тому числі соціальних.

24.02.2022 російською федерацію здійснено (далі- рф) повномасштабне військове вторгнення на територію України, у зв`язку із чим розпочато збройну агресію та ведення агресивної війни проти України з метою повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України.

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року, який діє і по даний час.

У результаті вищезазначених подій, значна частина території Луганської області опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань рф.

Згідно зі статтею 42 IV-ї Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додатку до неї Положення про закони і звичаї війни на суходолі (1907 року), територія визнається окупованою, якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника.

Відповідно до п. 7 ст.1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована російською федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування рф встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації рф.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 затверджено «Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», відповідно до якого вся територія Старобільської міської територіальної громади Старобільського району Луганської області, в яку входить с. Нижньопокровка, з 28.02.2022 є тимчасово окупованою рф територією України.

З початку тимчасової окупації території Старобільської територіальної громади Старобільського району Луганської області представниками так званої «лнр», підконтрольними політичному керівництву держави-агресора рф, організовано та розпочато діяльність системи закладів освіти, які відповідно до чинного законодавства України, визнані незаконними.

Після повномасштабного вторгнення на територію України, рф, грубо порушуючи ст. ст. 3, 34 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни, ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст. 5 Європейської конвенції з прав людини, особливо активно впроваджує експансію в культурно-освітній сфері на тимчасово окупованих українських землях. Основні завдання, які ставить окупаційна адміністрація перед закладами освіти, - навчання та виховання дітей та молоді із захоплених регіонів в російському дусі, їх примусова асиміляція з російським народом з подальшою інтеграцією.

Здійснюючи діяльність в ідеологічному ключі «русского мира», проводячи системну політику русифікації українців, окупаційна адміністрація в першу чергу вчиняє дії на побудову освітнього процесу за російськими стандартами та російськими програмами; вилучення української мови та всіх українознавчих дисциплін (історії, літератури, суспільствознавства тощо) зі шкільних програм; запровадження вивчення російської мови, історії росії, географії росії та місцевого регіону (Криму, Донбасу) тощо; мілітаризацію освіти дітей та молоді.

Згідно з положеннями ст. 2 Закону України «Про освіту» від 05.09.2017 № 2145-VIII (далі Закон), законодавство України про освіту ґрунтується на Конституції України, Законах України, інших актах законодавства у сфері освіти і науки та міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку.

Засадами державної політики у сфері освіти та принципами освітньої діяльності є: верховенство права; нерозривний зв`язок із світовою та національною історією, культурою, національними традиціями; гуманізм; демократизм; єдність навчання, виховання та розвитку; виховання патріотизму, поваги до культурних цінностей Українського народу, його історико-культурного надбання і традицій; формування усвідомленої потреби в дотриманні Конституції та законів України, нетерпимості до їх порушення; формування поваги до прав і свобод людини, нетерпимості до приниження її честі та гідності, фізичного або психологічного насильства, а також до дискримінації за будь-якими ознаками; формування громадянської культури та культури демократії (ст. 6 Закону).

Відповідно до вимог частини 1 статті 7 Закону, мовою освітнього процесу в закладах освіти є державна мова. Держава гарантує кожному громадянинові України право на здобуття формальної освіти на всіх рівнях (дошкільної, загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої), а також позашкільної та післядипломної освіти державною мовою в державних і комунальних закладах освіти.

Частиною 2 статті 7 Закону передбачено, що заклади освіти забезпечують обов`язкове вивчення державної мови.

Так, у точно невстановлену досудовим слідством дату, але не пізніше 10.06.2022, представники окупаційної адміністрації так званої «лнр», підконтрольної державі-агресору рф, використовуючи приміщення та матеріальні цінності Нижньопокровської гімназії Старобільської міської ради Луганської області, розташовані за адресою: Луганська область, Старобільський район, с. Нижньопокровка, вул. Чернишова, 1 створили та розпочали діяльність так званої «державної бюджетної загальноосвітньої установи луганської народної республіки «Нижньопокровська основна школа» (мовою оригіналу - «государственное бюджетное общеобразовательное учреждение луганской народной республики «Нижнепокровская основная школа».

Відповідно до т.зв. «статуту» «державної бюджетної загальноосвітньої установи луганської народної республіки «Нижньопокровська основна школа», основною метою діяльності даної установи є:

- реалізація освітніх програм дошкільної, початкової загальної, основної загальної, середньої загальної освіти, для досягнення якої засновником створено установу. Діяльність Установи повинна бути спрямованою на досягнення вказаної мети;

Також, згідно із вказаним «статуту», управління установою здійснюється відповідно до законодавства російської федерації, правових актів луганської народної республіки, статуту та вказівками засновника на основі поєднання принципів єдиноначальства та колегіальності. Єдиноначальним виконавчим органом закладу є керівник установи, котрий здійснює оперативне керівництво діяльністю установи. Керівник несе персональну відповідальність за дотримання вимог законодавства російської федерації, правових актів лнр, статуту, а також за діяльність установи, за нецільове використання бюджетних коштів, за невиконання зобов`язань установи як отримувача бюджетних коштів. Керівник без довіреності виконує дії від імені установи в порядку, визначеному законодавством російської федерації, статутом та трудовим договором, в тому числі, укладає цивільно-правові та трудові договори, видає довіреності, користується правом розпорядження грошовими коштами, затверджує штатний розпис, розподіляє посадові обов`язки для усіх робітників установи, затверджує посадові інструкції.

Відповідно до «статуту», керівник зобов`язаний забезпечувати:

- належне оформлення угод установи, ведення усієї необхідної в діяльності закладу документації;

- належний облік доходів та витрат, пов`язаних з дохідною діяльністю установи;

- реалізацію в повному обсязі видів діяльності, вказаних у статуті, відповідно до цілі, зазначеної в статуті;

- здійснення освітнього процесу відповідно до законодавства російської федерації, правових актів луганської народної республіки, статуту та локальних нормативних актів;

- затвердження освітніх програм установи;

- організацію та виконання заходів з цивільної оборони, а також виконання розпоряджень співробітника, уповноваженого на вирішення завдань в сфері цивільної оборони, організацію військового обліку, відповідно до законодавства російської федерації.

Відповідно до наказу т.зв. міністра освіти та науки лнр №230-од від 02.05.2023 «про введення оновлених федеральних державних освітніх стандартів середньої загальної освіти в загальноосвітніх організаціях луганської народної республіки з 01.09.2023», введено оновлений федеральний державний освітній стандарт середньої загальної освіти в загальноосвітніх організаціях лнр.

Так, громадянка України ОСОБА_6 , будучи проросійськи налаштованою особою, перебуваючи на тимчасово окупованій території України, а саме на території Старобільської територіальної громади Луганської області, діючи умисно, добровільно, усвідомлюючи значення своїх дій та їх наслідки, у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 06.02.2023, погодилася на пропозицію представників окупаційної адміністрації щодо призначення її на посаду директора «державної бюджетної загальноосвітньої установи луганської народної республіки «Нижньопокровська основна школа», на якій перебувала по 27.09.2024.

Перебуваючи на займаній посаді, ОСОБА_6 , діючи відповідно до своїх посадових обов`язків, активно впроваджувала стандарти освіти держави-агресора у очолюваному нею загальноосвітньому навчальному закладі.

За вказаним фактом 09.06.2025 складено письмове повідомлення про підозру, відповідно до якого ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України. Дане повідомлення про підозру вручене у спосіб визначений КПК України, для вручення повідомлень, а саме шляхом публікації 11.06.2025 на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора та в загальнодержавному засобі масової інформації.

Окрім того, здійснено виклик підозрюваної на 16.06.2025, 17.06.2025 до слідчого відділу УСБУ в Рівненській області для проведення слідчих дій у даному кримінальному провадженні.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні вказаного вище злочину підтверджуються зібраними у ході досудового розслідування доказами в їх сукупності, а саме: протоколами огляду ресурсів мережі Інтернет, наявними документами та даними, здобутими під час проведення досудового розслідування, показаннями свідків, іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності, зокрема:

- повідомленням про злочин №78/3/32-4801 від 20.03.2023, відповідно до якого ОСОБА_6 вчиняє дії, в яких наявні ознаки злочину, передбачені ч. 3 ст. 111-1 КК України;

- актом огляду інтернет сторінки від 15.12.2022, відповідно до якого ОСОБА_6 бере участь у засіданні директорів шкіл лнр;

- поясненнями та допитами гр. ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які підтверджують факт зайняття ОСОБА_6 посади директора «державної бюджетної загальноосвітньої установи луганської народної республіки «Нижньопокровська основна школа»;

- протоколами огляду інтернет сторінки від 12.05.2023, 04.06.2023, 04.08.2023, 27.09.2023, 28.05.2025, 09.06.2025, 11.06.2025, які підтверджують факти зайняття ОСОБА_6 посади директора «державної бюджетної загальноосвітньої установи луганської народної республіки «Нижньопокровська основна школа», а також впровадження визначених стандартів освіти, факти діяльності на території Старобільського району адміністрації держави-агресора, а також факт не вибуття з громадянства України;

Покликаючись на викладене, слідчий вказує на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, а також запобігти ризикам передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливо без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

Прокурор в судовому засіданні повністю підтримав клопотання, просив його задоволити з викладених у ньому підстав, вказавши про те, що підозрювану оголошено у розшук та з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності переховується від органів досудового розслідування, що свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.

Захисник підозрюваної в судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання слідчого вказавши на необґрунтованість підозри та відсутність заявлених ризиків, а тому просила відмовити у його задоволенні.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених до нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно вплинути на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Як встановлено слідчим суддею, СВ УСБУ в Рівненській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000060 від 21.03.2023.

У рамках вказаного кримінального провадження, 09.06.2025 складено письмове повідомлення про підозру, відповідно до якого ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України. Дане повідомлення про підозру вручене у спосіб визначений КПК України, для вручення повідомлень, а саме шляхом публікації 11.06.2025 на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора та в загальнодержавному засобі масової інформації.

У подальшому, зважаючи на те, що підозрювана переховується від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території на території Старобільської територіальної громади Луганської області, 17.06.2025 оголошено в розшук.

Ухвалою слідчого судді від 19.06.2025, за результатами розгляду клопотання слідчого, надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000060 від 21.03.2023 стосовно підозрюваної ОСОБА_6 .

Під час розгляду клопотання, слідчим суддею встановлено наявність ризиків передбачених у п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжувати кримінальні правопорушення, в яких підозрюється, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень.

Зокрема підозрювана перебуваючи на волі зможе, переховуватиметься від органу досудового розслідування оскільки на виклики до слідчого відділу УСБУ в Рівненській області не з`явилась, причини своєї неявки не повідомила, і тому, будучи обізнаною про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, з яких санкція за вчинення особливо тяжкого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, остання продовжить надалі переховуватись від органу досудового розслідування, прокурора та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене нею діяння. Окрім того, може перебуваючи на свободі, зможе продовжувати вчиняти вищезгадані кримінальні правопорушення та/або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, викладене дає обґрунтовані підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а тому необхідним є застосування саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, у даному кримінальному провадженні наявний значний суспільний інтерес, з огляду на той факт, що ОСОБА_6 пред`явлена підозра за вчинення кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, а тому безпосередньо стосується запиту громадянського суспільства на дотримання вимог Конституції України щодо збереження суверенітету та територіальної цілісності України.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до підозрюваної вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Водночас, відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, застосовується запобіжних захід, визначений пунктом 5 частини першої статті 176 КПК України тримання під вартою.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Разом з тим, відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Як встановлено слідчим суддею, 17.06.2025, відповідно до вимог ст. 281 КПК України, підозрювану ОСОБА_6 оголошено в розшук, у зв`язку з її перебуванням на тимчасово окупованій території України, провадження по справі зупинено.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Наведені обставини, а також те, що 19.06.2025 слідчим суддею Рівненського міського суду Рівненської області у даному кримінальному провадженні надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у зв`язку з переховуванням підозрюваної на тимчасово окупованій території України, що відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, є підставою для розгляду даного клопотання за її відсутності.

Враховуючи викладене те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 цього Кодексу, а також в ході розгляду клопотання прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною вказаного кримінального правопорушенняь. Окрім того, обґрунтованими є доводи сторони обвинувачення про необхідність запобігання спробам останньої ухилитися від органів досудового слідства, оскільки її оголошено у розшук.

Таким чином, із врахуванням ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 без визначення розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 186, 193, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с-ще Високе Харківської області, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Після затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доставити до органу досудового розслідування, який здійснює кримінальне провадження.

Не пізніше сорока восьми годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, доставити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Рівненського міського суду Рівненської області для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали не зазначати.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подача апеляційної скарги не зупиняє дію ухвали суду.

Слідчий суддя