Справа № 755/6914/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" вересня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0004029 від 02.12.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дебальцеве Донецької області, громадянин України, з неповною середньою освітою, зареєстрованого за адерсою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що 01.12.2024 приблизно о 20 год. 30 хв. потерпілий ОСОБА_4 , перебуваючи у своєму помешканні, що за адресою: АДРЕСА_3 , почув музику, що лунала у сусідів з нижніх поверхів. Спускаючись з наміром зустрітись зі своїм товаришем на вулиці, потерпілий ОСОБА_4 зупинився біля дверей квартири № 65 за вищевказаною адресою, зрозумівши, що музика лунає саме звідти. Після цього потерпілий ОСОБА_4 декілька разів постукав кулаками рук та ногами в двері вищевказаної квартири, але йому ніхто не відчинив та музику не вимкнули. В зв`язку з цим потерпілий ОСОБА_4 знову піднявся до свого помешкання, де взяв металевий предмет, з яким близько 21 год. 00 хв. повернувся до дверей квартири № 65 , після чого почав стукати вказаним предметом в дані двері. За декілька стуків двері квартири № 65 відчинили мешканці помешкання, а саме неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, які перебували у стані алкогольного сп`яніння.

Одразу після цього між вищевказаними мешканцями квартири № 65 та потерпілим ОСОБА_4 розпочався словесний конфлікт на ґрунті того, що з квартири дуже гучно лунає музика. В ході вказаного словесного конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_6 та особи, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження виник спільний злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 .

Реалізуючи свої спільні злочинні наміри, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій і свідомо допускаючи їх настання, неповнолітній ОСОБА_6 наблизився до потерпілого ОСОБА_4 та зіштовхнув останнього по сходовому маршу на сходовий майданчик між 1 та 2 поверхом, в результаті чого потерпілий ОСОБА_4 отримав ушкодження лівої нижньої кінцівки. В подальшому, неповнолітній ОСОБА_6 та особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження наблизилися до потерпілого ОСОБА_4 , який лежав на сходовому майданчику, та почали наносити йому численні удари кулаками в область обличчя та металевим предметом по нижнім кінцівкам в районі гомілок.

Після нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, неповнолітній ОСОБА_6 та особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження разом з металевим предметом повернулись до свого помешкання.

Внаслідок спільних неправомірних дій неповнолітнього ОСОБА_6 та особи, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, потерпілий ОСОБА_4 отримав забійну рану верхньої губи, що відноситься до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження; закриту травму лівої нижньої кінцівки: уламковий крайовий перелом верхнього вертлюга лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків, що відноситься до тілесного ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості; відкриту травму правої нижньої кінцівки: уламковий перелом тіла правої малогомілкової кістки в дистальній третині зі зміщенням уламків, з точковою раною на зовнішній поверхні гомілки, що відноситься до тілесного ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину за ч. 1 ст. 122 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, повідомив що взимку 2024 року, точну дату не пам`ятає, він, мама та вітчим, перебували вдома, у стані алкогольного сп`яніння, голосно грала музика та вони почули, що хтось майже вибиває двері.

Коли він відчинив потерпілому, то побачив у нього металевий прут, почався конфлікт, тому він відштовхнув потерпілого так, що останній злетів по сходовому маршу та впав.

Після цього ОСОБА_6 підтвердив, що він та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, спустились до потерпілого та ще наносили удари, в тому числі й металевим предметом. Підтвердив суду, що потерпілого також бив особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження.

Після цього, вони забрали металевий прут потерпілого та пішли до квартири. У подальшому приїхала СОГ та вилучила вказаний предмет, інших речей у потерпілого вони не забирали.

Також обвинувачений під час судового розгляду попросив вибачення у потерпілого.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання щодо долі речових доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у спричиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить з положень ст. 50 КК України згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами. Також, відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину за ч. 1 ст. 122 КК України, яке відносяться до категорії нетяжких злочинів, характер та ступінь суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 на момент вчинення кримінального правопорушення був неповнолітнім, він не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, вперше притягається до кримінальної відповідальності.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України згідно обвинувального акту, з чим погоджується суд, є щире каяття, яке полягало, відповідно, у визнанні у суді обставин, регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК, щодо події кримінального правопорушення, у тому числі час, місце, спосіб учинення, крім того, кожен обвинувачений добровільно розповів про обставини вчиненого, та саме вказана позиція обвинуваченого забезпечила виконання таких завдань кримінального провадження як швидке, повне та неупереджене розслідування і судовий розгляд, а також вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Також суд бере до уваги умови життя та виховання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , який на день ухвалення вироку вже досяг повноліття.

Зокрема, суд враховує, що законним представником обвинуваченого є головний спеціаліст відділу захисту прав дітей Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації ОСОБА_7 , обвинувачений із мамою не проживає, має обмежений життєвий досвід, низькій рівень освіти (6 класів) та соціальну нестабільність (проживає у друзів).

А отже, зважаючи на фактичні конкретні обставини у даному кримінальному провадженні, повне визнання обвинуваченим своєї провини, щире каяття, ступінь участі обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні, його неповнолітній вік на момент вчинення, суд призначає покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у виді позбавлення волі, щоправда у мінімальних межах ч.1 ст. 122 КК України.

Крім того, приймаючи до уваги дані, які характеризують особу обвинуваченого, який є молодою людиною, той факт, що він не перебуває на обліках у лікаря нарколога та психіатра, а також вперше притягається до кримінальної відповідальності, суд погоджується із позицією прокурора, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 , який вибачився перед потерпілим та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливо досягти без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням положень ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що стимулюватиме обвинуваченого до правомірної поведінки.

При цьому, звільняючи від відбування покарання з випробуваннямобвинуваченого ОСОБА_6 , суд враховує, що звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх відповідно до статей 75-78 цього Кодексу, з урахуванням положень, передбачених статтею 104 КК України.

З огляду на рішення суду, що обвинувачений підлягає звільненню від відбування покарання з випробуванням, враховуючи належну процесуальну поведінку, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання слід залишити без змін, до набрання вироком законної сили.

Долю речових доказів відповідно ст. 100 КПК України суд не вирішує, оскільки матеріали кримінального провадження відносно співучасника - виділені в окреме провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373-376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання з випробуванням, строком на 1 (один) рік.

На підставі п. 1, 2 ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 , обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_6 , у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1