Справа № 946/6601/25
Провадження № 1-кс/946/1734/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з клопотанням, погодженим прокурором, про арешт майне, яке мотивоване тим, що слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове слідство по кримінальному провадженні № 0001101 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В клопотанні слідчого зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що в червні 2025 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , всупереч вимог законів України «Про державний кордон України», «Про прикордонний контроль» та Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, знаючи що у громадян України ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відсутні законні підстави для виїзду за межі території України в умовах дії правового режиму воєнного стану, організували їх незаконне переправлення через державний кордон України з метою виїзду за межі території держави, в обхід установлених пунктів пропуску, що є порушенням встановленого порядку перетину державного кордону України.

Так, у період дії правового режиму воєнного стану, який передбачає обмеження на виїзд за межі України для зокрема категорії громадян, у тому числі чоловіків призовного віку, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_11 , маючи на меті власне протиправне збагачення, домовились з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про організацію переправлення цих осіб через державний кордон України поза встановленим пунктом пропуску, зокрема на території прикордонної смуги м. Ізмаїл та Ізмаїльського району за грошові кошти на загальну суму 22 000 доларів США, а саме: по 7000 доларів США від ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та 8000 доларів США від ОСОБА_10 .

З метою прихованого перевезення осіб і недопущення їх виявлення під час перевірки прикордонними службами, ОСОБА_5 використав вантажний транспортний засіб тягач марки «MAN» із державним номерним знаком НОМЕР_1 та напівпричепом із номерним знаком НОМЕР_2 , у якому обладнав приховане місце в районі гідравлічного циліндра підйому кузова напівпричепа, що є конструктивною частиною, непридатною для перебування людей, і становить підвищену небезпеку для їх життя та здоров`я.

Також, з метою прихованого перевезення осіб і недопущення їх виявлення під час перевірки прикордонними службами, ОСОБА_11 використав вантажний транспортний засіб тягач марки «MAN» із державним номерним знаком НОМЕР_3 та напівпричепом із номерним знаком НОМЕР_4 , у якому обладнав приховане місце в районі гідравлічного циліндра підйому кузова напівпричепа, що є конструктивною частиною, непридатною для перебування людей.

У погоджений день, 04.08.2025 більш точні місце та час під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 разом із ОСОБА_11 завантажили трьох осіб до згаданого сховку свого автомобіля та автомобіля ОСОБА_5 , після чого попрямували у бік державного кордону України для подальшого незаконного переправлення на територію сусідньої держави в обхід офіційного пункту пропуску.

У подальшому, після проїзду частини маршруту, з метою полегшення пересування та уникнення додаткового огляду ОСОБА_5 разом із ОСОБА_11 пересадили ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 із схованки до кабін своїх вантажних автомобілів.

Надалі 04.08.2025 приблизно о 20:00, під час проїзду блок поста «Лощинівка», при в`їзді у м. Ізмаїл в ході проведення перевірки транспортного засобу працівниками Державної прикордонної служби України, були викрити ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які не мали жодних законних підстав для перетину державного кордону України та планували виїхати з території держави у спосіб, що є незаконним.

На підставі отриманих доказів, 21.08.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Так, санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Так, 05.08.2025 року, в ході проведення огляду місця події, слідчим у ОСОБА_5 були вилучені грошові кошти, а саме: 601 (шістсот одна) купюра номіналом по 100 доларів США; 62 купюри номіналом по 1000 гривень, 50 купюр номіналом по 500 гривень, одна купюра номіналом 200 гривень, одна купюра номіналом 100 гривень, одна купюра номіналом 50 гривень, 4 купюри номіналом 20 гривень, копійки в кількості 24 штуки на суму 79 гривень, 42 купюри по 100 доларів США, на які в подальшому ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.08.2025 року накладено арешт.

В подальшому, ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області у справі № 946/6091/25 від 18.08.2025 за результатами розгляду клопотання ОСОБА_5 про зняття арешту, прийнято рішення про зняття накладеного арешту на грошові кошти у сумі 601 купюру номіналом по 100 дол. США, аргументуючи своє рішення тим, що ОСОБА_5 на момент розгляду клопотання не було повідомлено.

Так, наразі ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, санкція якого передбачення позбавлення волі на строк від 7 до 9 років із конфіскацією майна. Крім того, є достатні підстави вважати, що саме вказана сума грошових коштів була отримана ОСОБА_5 внаслідок незаконної діяльності із перевезення осіб через державний кордон України.

Крім того, в ході досудового слідства, відповідно до виписки із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, встановлено, що на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані об`єкти нерухомості, а саме:

земельна ділянка: реєстраційний номер якої: 245, кадастровий номер: :01:001:0142, площею 6, 4604 га;

земельна ділянка: реєстраційний номер якої: 245, кадастровий номер: :01:001:0014, площею 4,6343 га.

Крім того, згідно інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані наступні транспортні засоби:

причіп червоного кольору марки «BLUMHARDT L24» із державним номером НОМЕР_5 , vin-код: НОМЕР_6 ;

напівпричіп червоного кольору марки «FRUEHAUF LTD» із державним номером НОМЕР_7 , vin-код: НОМЕР_8 ;

фургон малотоннажний чорного кольору, марки «TOYOTA HI ACE» із державним номером НОМЕР_9 , vin-код: НОМЕР_10 ;

автомобіль синього кольору, марки «TOYOTA AVENSIS» із державним номером НОМЕР_11 , vin-код: НОМЕР_12 ;

вантажний сідловий тягач білого кольору, марки «MAN TGA 18.430» із державним номером НОМЕР_13 , vin-код: НОМЕР_14 .

Таким чином, як вказує слідчий, враховуючи, що вищевказане рухоме та нерухоме майно підозрюваного, а також вилучені у ОСОБА_5 грошові кошти 05.08.2025 в ході проведення огляду місця події мають значення речового доказу по вищевказаному кримінальному провадженню та є достатні підстав вважати, що вони можуть бути відчужені, знищені чи приховані, у зв`язку з чим підлягають накладенню арешту з метою збереження речових доказів та забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення заходів кримінального провадження просить накласти арешт на майно, перелік якого вказаний у клопотанні.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні наполягали на задоволенні клопотання, посилаючись на підстави, зазначені у клопотанні.

Власник майна ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечували проти накладення арешту на майно ОСОБА_5 , мотивуючи тим, що грошові кошти у сумі 60100 доларів США є спільними коштами ОСОБА_5 та його сестри, за рахунок яких вони хотіли придбати транспортний засіб та ці кошти не мають відношення до вказаного злочину. Просять не забороняти користуватися транспортними засобами.

Вивчивши матеріали клопотання, додані документи до нього, вислухавши думку учасників процесу, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове слідство по кримінальному провадженні № 0001101 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

На підставі отриманих доказів в ході досудового розслідування, 21.08.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Так, санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Так, 05.08.2025 року, в ході проведення огляду місця події, слідчим у ОСОБА_5 були вилучені грошові кошти, а саме: 601 (шістсот одна) купюра номіналом по 100 доларів США; 62 купюри номіналом по 1000 гривень, 50 купюр номіналом по 500 гривень, одна купюра номіналом 200 гривень, одна купюра номіналом 100 гривень, одна купюра номіналом 50 гривень, 4 купюри номіналом 20 гривень, копійки в кількості 24 штуки на суму 79 гривень, 42 купюри по 100 доларів США, на які в подальшому ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.08.2025 року накладено арешт.

В подальшому, ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області у справі № 946/6091/25 від 18.08.2025 за результатами розгляду клопотання ОСОБА_5 про зняття арешту, прийнято рішення про зняття накладеного арешту на грошові кошти у сумі 601 купюру номіналом по 100 дол. США, аргументуючи своє рішення тим, що ОСОБА_5 на момент розгляду клопотання не було повідомлено.

Так, наразі ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, санкція якого передбачення позбавлення волі на строк від 7 до 9 років із конфіскацією майна. Крім того, є достатні підстави вважати, що саме вказана сума грошових коштів була отримана ОСОБА_5 внаслідок незаконної діяльності із перевезення осіб через державний кордон України.

Крім того, в ході досудового слідства, відповідно до виписки із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, встановлено, що на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані об`єкти нерухомості, а саме:

земельна ділянка: реєстраційний номер якої: 245, кадастровий номер: :01:001:0142, площею 6, 4604 га;

земельна ділянка: реєстраційний номер якої: 245, кадастровий номер: :01:001:0014, площею 4,6343 га.

Крім того, згідно інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані наступні транспортні засоби:

причіп червоного кольору марки «BLUMHARDT L24» із державним номером НОМЕР_5 , vin-код: НОМЕР_6 ;

напівпричіп червоного кольору марки «FRUEHAUF LTD» із державним номером НОМЕР_7 , vin-код: НОМЕР_8 ;

фургон малотоннажний чорного кольору, марки «TOYOTA HI ACE» із державним номером НОМЕР_9 , vin-код: НОМЕР_10 ;

автомобіль синього кольору, марки «TOYOTA AVENSIS» із державним номером НОМЕР_11 , vin-код: НОМЕР_12 ;

вантажний сідловий тягач білого кольору, марки «MAN TGA 18.430» із державним номером НОМЕР_13 , vin-код: НОМЕР_14 .

Згідно статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Положеннями ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

В свою чергу викладене також знайшло своє підтвердження в рішеннях Європейського Суду з прав людини (далі, ЄСПЛ), в тому числі в рішеннях «Бакланов проти Росії» (від 09 червня 2005 року) та «Фрізен проти Росії» (від 24 березня 2005 року), де ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що: «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як передбачено п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, в тому числі, з метою збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально - протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною у п.1 листа за №223-558/0/4-13 від 05.04.2013 року, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчі судді зобов`язанні сумлінно і принципово здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, діяти у межах і відповідно до вимог закону.

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що вказане відповідає критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України, а також, що санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років позбавлення волі із конфіскацією майна, вважаю за необхідне клопотання слідчого задовольнити.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст.ст. 167, 170, 171, 172, 173 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на грошові кошти у сумі 60100 дол. США, 601 купюру номіналом по 100 дол. США, що належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Накласти арешт шляхом заборони відчуження на земельні ділянки, що належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на:

- земельну ділянку: реєстраційний номер якої: 245, кадастровий номер: :01:001:0142, площею 6, 4604 га;

- земельну ділянку: реєстраційний номер якої: 245, кадастровий номер: :01:001:0014, площею 4,6343 га.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження на транспорті засоби, що належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на:

- причіп червоного кольору марки «BLUMHARDT L24» із державним номером НОМЕР_5 , vin-код: НОМЕР_6 ;

- напівпричіп червоного кольору марки «FRUEHAUF LTD» із державним номером НОМЕР_7 , vin-код: НОМЕР_8 ;

- фургон малотоннажний чорного кольору, марки «TOYOTA HI ACE» із державним номером НОМЕР_9 , vin-код: НОМЕР_10 ;

- автомобіль синього кольору, марки «TOYOTA AVENSIS» із державним номером НОМЕР_11 , vin-код: НОМЕР_12 ;

- вантажний сідловий тягач білого кольору, марки «MAN TGA 18.430» із державним номером НОМЕР_13 , vin-код: НОМЕР_14 .

У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 25.08.2025 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1