Справа № 358/1584/25 Провадження № 1-кп/358/226/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2025 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000129 від 07.08.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Медвин Богуславського району Київської області, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не є депутатом, не є адвокатом, є особою з інвалідністю другої групи, має професійно-технічну освіту, одружений, не працює, не військовозобов`язаний, раніше несудимий, не має на утриманні неповнолітніх дітей, РНОКПП: НОМЕР_1 , абонентський номер мобільного зв`язку НОМЕР_2

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

1. 05.08.2025 близько 10 год. 30 хв. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували поряд з будинком культури по АДРЕСА_2 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ними виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_3 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

2. Відразу після цього, ОСОБА_3 діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс один удар правою рукою в ліву частину голови та штовхнув руками в груди ОСОБА_4 . У подальшому ОСОБА_3 наніс ще два удари, а саме: один удар правою ногою по лівій нозі ОСОБА_4 та один удар ногою в область лівої частини тулуба ОСОБА_4 внаслідок чого останній впав спиною на бетонне покриття.

3. У результаті своїх протиправних дій ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синця на обличчі зліва, садна на тулубі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

4. З матеріалів кримінального провадження, вина обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується витягом ЄРДР, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_4 від 07.08.2025, висновком експертного дослідження №87 від 06.08.2025, висновком експерта №156/Д від 12.08.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_5 від 07.08.2025, протоколом допиту свідків ОСОБА_6 від 07.08.2025, протоколом огляду предмету від 13.08.2025, поясненнями ОСОБА_3 від 13.08.2025, висновком судово-психіатричного експерта №230 від 22.08.2025, протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_4 від 19.08.2025, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_3 від 25.08.2025

5. Сукупність встановлених органом досудового розслідування доказів, які не оспорюються учасниками судового провадження, дає суду підстави вважати встановленим, що ОСОБА_3 умисно наніс легкі тілесні ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України, яке відноситься до категорії кримінальних проступків.

6. Тому, суд визнає доведеним обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.1 ст. 125 КК України.

Процесуальні підстави ухвалення судом рішення за наслідками розгляду кримінального провадження у спрощеному порядку.

7. Частиною 2 ст. 12 КК України встановлено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

8. Враховуючи, що санкцією ч. 1 ст. 125 КК України передбачене основне покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року, то кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України є кримінальним проступком.

9. Відповідно до ч. 2 ст. 381 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

10. В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, відповідно до положень ч.1 ст.302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

11. До обвинувального акта долучено письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_3 , яка складена за участю захисника ОСОБА_7 , в якій ОСОБА_3 зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку він беззаперечно визнає, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами.

12. Також, у вказаній заяві підозрюваний зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

13. Крім того, у цій заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

14. Разом з тим, до обвинувального акта надано письмову заяву потерпілого ОСОБА_4 , в якій він зазначає, що не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

15. Відповідно до частини 2 статті 381 Кримінального процесуального кодексу України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

16. Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

17. Враховуючи викладене, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, заяву потерпілого ОСОБА_4 , в якій він зазначає, що згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів у добровільності такої позиції обвинуваченого та потерпілого, суд, дослідивши обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 та додані до нього матеріали, що містять належні, допустимі, достовірні та достатні докази, оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК, дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

18. При цьому, відповідно до частини 4 статті 107 КПК України, у разі якщо судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів у суді не здійснюється.

Мотиви призначення покарання.

19. Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, які є належними, допустимими та достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок передбачений ч.1 ст.125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження.

20. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

21. Дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , суд установив, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працює, одружений, на утриманні неповнолітню дітей немає, є особою з інвалідністю другої групи, свою провину у скоєному визнав повністю, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, згідно з медичною довідкою КНП БМР «Богуславська центральна лікарня» за №214 від 11.08.2025, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває під наглядом в кабінеті лікаря психіатра з діагнозом по МКХ-10 F43.1 2022 року (а.с.58).

22. Разом з тим, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 230 від 22.08.2025, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період вчинення інкримінованих йому дій перебував у психічному стані, який дозволяв йому усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На час проведення експертизи він страждав на емоційно-лабільний астенічний розлад органічного походження (F06.6 за МКХ-10), однак залишався здатним усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 не потребує та може брати участь у проведенні слідчих дій і судовому засіданні.

23. Отже, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи встановлено, що на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення та на час проведення експертизи ОСОБА_3 перебував у такому психічному стані, за якого він міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим визнається осудним.

24. Враховуючи висновок судово-психіатричного експерта про те, що застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_3 не потребує, суд не вбачає підстав для їх призначення.

25. Обставинами, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття

26. Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

27. У той же час, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 56 КК України, відповідно до яких громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби, покарання у виді громадських робіт не може бути призначене ОСОБА_3 .

28. Поряд з цим, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 ніде не працює, що унеможливлює застосування до обвинуваченого покарання у виді виправних робіт відповідно до положення ч.1 статті 57 КК України.

29. Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та міру покарання за вчинення кримінального проступку за ч. 1 ст. 125 КК України, суд виходить із характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу вчинення кримінального проступку, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального проступку і обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального проступку, та характеризують поведінку останнього після вчинення кримінального проступку, а також враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий,

30. Отже, з урахуванням вказаних обставин, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , його ставлення до вчиненого, майнового стану, наявності обставин, що пом`якшують покарання, та відсутності обставин, які його обтяжують, суд дійшов висновку, що можливість соціальної реабілітації обвинуваченого не втрачена. Відповідно до вимог закону України про кримінальну відповідальність та санкцій, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень. На переконання суду, призначення саме такого покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Таке покарання забезпечить досягнення мети його застосування та сприятиме формуванню у ОСОБА_3 готовності до правослухняної поведінки.

31. Процесуальні витрати, у тому числі на залучення експертів, відсутні.

32. Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

33. Запобіжні заходи до обвинуваченого не застосовувались.

34. Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України

35. На підставі викладеного, керуючись ст. 125 КК України, ст. ст.302, 368-371, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, призначити покарання у виді штрафу у розмірі 40 (сорок) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) грн. 00 коп.

2. Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

3. Речові докази, а саме: компакт диск із відеозаписом із камери відеоспостереження за адресою: вул. О. Василенка, 3 с. Медвин Білоцерківського району Київської області за 05.08.2025, залишити в матеріалах справи.

4. Матеріали кримінального провадження №0000129 від 07.08.2025 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №358/1584/25, провадження №1-кп/358/226/25.

5. Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України, копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

6. Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Богуславський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених частиною першою статті 394 КПК України.

7. Відповідно до частини першої статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

8. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1