Номер провадження: 11-п/813/324/25
Головуючий у першій інстанції
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяви суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду подання голови Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 про направлення до іншого суду скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженого прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси щодо невнесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінальних правопорушень за його заявою від 23.03.2025 року,

установив:

До Одеського апеляційного суду надійшло подання голови Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 про направлення до іншого суду скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженого прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси щодо невнесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінальних правопорушень за його заявою від 23.03.2025 року.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2025 року визначено колегію суддів для розгляду вказаного подання (єдиний унікальний номер судової справи 947/16954/25, номер провадження 11-п/813/324/25) у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Перевіривши матеріали судової справи, судді ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали заяви про самовідвід від розгляду даного подання.

Розгляд заяв про самовідвід не передбачає обов`язкової участі в судовому засіданні учасників процесу, оскільки в такий спосіб жодним чином не порушуються права учасників процесу на доступ до правосуддя, оскільки незалежно від їх думки (навіть у разі їх присутності під час вирішення питання про самовідводи), колегією суддів не може бути прийнято протилежного рішення, аніж задоволення заявлених самовідводів, з огляду на наступні обставини.

Вирішення питань щодо відводів регулюється §6 Глави 3 КПК України.

Статтею 75 КПК України визначено перелік обставин, що виключають участь судді у кримінальному провадженні.

Випадки недопустимості повторної участі судді в кримінальному провадженні закріплені в ст. 76 КПК України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що безсторонність (неупередженість) суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення ЄСПЛ у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії», «Пуллар проти Сполученого Королівства», «Мироненко і Мартенко проти України»).

Проте між суб`єктивною та об єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення ЄСПЛ у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надає вимога об`єктивної безсторонності (рішення ЄСПЛ у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення ЄСПЛ у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Забезпечення достатніх гарантій виключення будь-яких обґрунтованих сумнівів у безсторонності судді досягається, у тому числі, шляхом вирішення відводів.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. ЄСПЛ зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду».

Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява №33949/02). Стосовно заявлених суддями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 самовідводів, з мотивів того, що результати розгляду подання місцевого суду визначають подальший рух та розгляд конкретним місцевим судом заяви ОСОБА_6 про внесення до ЄРДР в порядку ст.214 КПК відомостей про вчинення кримінальних правопорушень діючими суддями Одеського апеляційного суду, колегія суддів зазначає наступне.

Аналіз положень ст.75 КПК України вказує на те, що законодавцем встановлено підстави, які виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні, зокрема за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Колегія суддів враховує той факт, що подання місцевого суду стосується скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженого прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси щодо невнесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінальних правопорушень за його заявою від 23.03.2025 року про вчинення кримінальних правопорушень діючими суддями Одеського апеляційного суду: ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

З урахуванням наведеного та з метою нівелювання виникнення будь-яких сумнівів в неупередженості суддів Одеського апеляційного суду ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під час розгляду подання про визначення територіальної підсудності скарги ОСОБА_6 , заявлені самовідводи є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів, дійшовши висновку щодо наявності підстав для задоволення заявлених самовідводів, окрім вимог п.4 ч.1 ст.75, ст.80 КПК України, також враховує положення ст.126 Конституції України, роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в п.11 Постанови «Про незалежність судової влади» №8 від 13.06.20007 року, ст.15 Кодексу суддівської етики, - відповідно до яких неупереджений розгляд справ є обов`язком судді.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є обов`язком судді. Відповідно до цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 року, неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків.

Згідно з п. 2.5. застосування цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Європейський суд з прав людини щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення критеріїв неупередженості (безсторонності): суб`єктивний та об`єктивний у рішенні у справі «Агрокомплекс» проти України» (рішення від 06.10.2011 р., заява № 23465/03) зазначив: «…незалежність та неупередженість судів, із об`єктивної точки зору, вимагає, щоб кожен окремий суддя був вільним він неналежного впливу».

За наведених вище обставин, апеляційний суд доходить висновку про існування обставин, які унеможливлюють участь суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у даному апеляційному провадженні, у зв`язку з чим заявлені самовідводи підлягають задоволенню, а матеріали судової справи підлягають передачі до апарату Одеського апеляційного суду для визначення іншого складу суду в порядку, передбаченому ст.35 КПК України.

Керуючись ст.ст. 75, 81, 82, 376, 419 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Заяви суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про самовідвід задовольнити.

Відвести суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від розгляду подання голови Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 про направлення до іншого суду скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженого прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси щодо невнесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінальних правопорушень за його заявою від 23.03.2025 року.

Матеріали провадження №11-п/813/324/25 передати до апарату Одеського апеляційного суду для визначення іншої колегії суддів в порядку, передбаченому ст.35 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2