Провадження № 1-кс/756/1983/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2025 року м. Київ

Оболонський районним суд м. Києва у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Оболонського районного суду м.Києва скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Оболонського УП ГУНП в м. Києві у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 липня 2024 року за № 0002427,

ВСТАНОВИВ:

До Оболонського районного суду м. Києва надійшла зазначена скарга, у якій скаржник просив скасувати постанову слідчого СВ Оболонського УП ГУНП в м. Києві від 12 червня 2025 року про відмову у визнанні потерпілим та зобов`язати його повторно розглянути заяву ОСОБА_4 про залучення її як потерпілого.

Скарга обґрунтована тим, що у провадженні СВ Оболонського УП ГУНП в м. Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 липня 2024 року за № 0002427 за заявою ОСОБА_4 .

Постановою слідчого від 12 червня 2025 року у задоволенні заяви було відмовлено.

Зазначена постанова, на думку скаржника є незаконною, оскільки їй, як заявнику, кримінальним правопорушенням було заподіяно шкоди.

Представник скаржника в судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились, про розгляд скарги повідомлялись своєчасно та належним чином. Проте прокурор надіслав заяву, в якій просив скаргу розглядати без його участі.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування є складовою судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях.

Пункт 5 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачає право особи оскаржити рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Під час оцінки наявності підстав для скасування постанови про відмову у залученні особи як потерпілого, слідчому судді належить проаналізувати як формальну складову цього рішення, так і його обґрунтованість, тобто відповідність цього рішення фактичним обставинам, за яких його ухвалено, а також законність - наявність для його ухвалення відповідних правових підстав.

Формальна сторона рішення передбачає дотримання встановлених вимог до його форми, а також наявність у особи, яка його ухвалила, відповідних повноважень.

У слідчого судді відсутні приводи ставити під сумнів наявність у слідчого ОСОБА_5 повноважень щодо ухвалення цього рішення, адже вона зазначена як слідчий у цьому кримінальному провадженні згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Перелік вимог до форми постанови слідчого встановлений ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема, постанова має складатися з:

1) вступної частини, яка повинна містити відомості про:

місце і час прийняття постанови;

прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;

2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про:

зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови;

мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;

3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про:

зміст прийнятого процесуального рішення;

місце та час (строки) його виконання;

особу, якій належить виконати постанову;

можливість та порядок оскарження постанови.

Згідно з приписами ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Отже, підставою для визнання особи потерпілим є:

1) подання особою заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого, а також письмової згоди на залучення до провадження як потерпілого, якщо це здійснюється слідчим, прокурором;

2) завдання особі кримінальним правопорушенням шкоди. При цьому, якщо це стосується юридичної особи, шкода має носити виключно майновий характер.

Лише сукупність фактичної (завдання шкоди) та формальної (подання заяви чи надання згоди) складової є умовою для набуття особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст. 55 КПК України передбачено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Як встановлено слідчим суддею, відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_4 . Крім того, вона звернулася до слідчого із заявою про залучення її до провадження як потерпілого. Отже, формальні підстави для визнання її потерпілою дотримано.

Крім того, як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань та повідомлення про кримінальне правопорушення ОСОБА_4 , внаслідок кримінального правопорушення її було протиправно позбавлено посади керівника правління обслуговуючого «Садово-дачне товариство «Зелений Бір». Вказані обставини можуть свідчити на користь доводів скаржника щодо заподіяння їй матеріальної та моральної шкоди, тобто на наявність фактичної складової для набуття нею статусу потерпілого у кримінальному провадженні.

Разом з тим, оскаржувана постанова не містить жодних мотивів з приводу доводів ОСОБА_4 щодо заподіяння їй шкоди та підстав неврахування цих доводів під час винесення постанови.

Наведені в постанові мотиви щодо об`єкта кримінального правопорушення, яким є правовідносини у сфері обігу та використання офіційних документів, не виключають завдання шкоди окремим фізичним чи юридичним особам. Належність кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, до злочинів із формальним складом свідчить лише про необов`язковість настання суспільно небезпечних наслідків для кваліфікації діяння, проте не виключає можливості настання таких наслідків у вигляді шкоди окремим фізичним чи юридичним особам.

За таких обставин, слідчий суддя констатує недотримання вимог до форми постанови слідчого, передбачених ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема, наведення мотивів прийняття постанови, їх обґрунтування в частині (не)врахування доводів ОСОБА_4 щодо завдання їй шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України за результатом розгляду скарги слідчий суддя може скасувати рішення слідчого, дізнавача чи прокурора.

Враховуючи, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, наявні підстави для її скасування та задоволення скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 від 12 червня 2025 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 про залучення її як потерпілого у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 липня 2024 року за № 0002427.

Зобов`язати уповноважену особу Оболонського УП ГУНП в м. Києві у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 липня 2024 року за № 0002427, розглянути заяву ОСОБА_4 про залучення її як потерпілої від 26 лютого 2025 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлений та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1