Справа №577/3215/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/310/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7 ,

підозрюваного - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04.06.2025, якою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без права внесення застави, -

ВСТАНОВИЛА:

До Конотопського міськрайонного суду Сумської області звернувся слідчий у кримінальному провадженні № 0000563 з клопотанням, в якому просив обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою без права внесення застави, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які не зможуть бути забезпечені іншими більш м`якими запобіжними заходами.

04.06.2025 ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області вказане клопотання слідчого задоволено та відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без права внесення застави строком до 24.00 год 01.08.2025.

З таким рішенням слідчого судді захисник не погодився та подав апеляційну скаргу в якій просив ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04.06.2025, скасувати та постановити нову ухвалу, якою просив обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначав, що при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , суд не врахував, що підозрюваний повністю визнає вину в умисному нанесенні потерпілому ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, сприяв органу досудового розслідування у встановленні дійсних обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, надав зізнавальні покази як підозрюваний та детально показав обставини події на слідчому експерименті, що свідчить про відсутність намірів переховування від слідства та суду та можливого впливу на потерпілого й свідків.

Також сторона захисту просила врахувати, що ОСОБА_8 раніше не судимий, від явки до органу досудового розслідування для проведення слідчих дій, до суду не ухилявся, впливу на очевидців та учасників події не здійснював, має постійне місце проживання де мешкає разом зі своїми батьками в належному їм будинку, має тісні соціальні зв`язки, по місцю проживання характеризується позитивно, ОСОБА_8 розкаюється у вчиненому, готовий відшкодовувати заподіяну матеріальну та моральну шкоду потерпілому, зокрема, прохав пробачення у потерпілого, за його рахунок здійснюється лікування потерпілого ОСОБА_9 , потерпілому відшкодовано також кошти в розмірі 2000 грн., які він сам витратив на ліки.

Від грошей в рахунок відшкодування моральної шкоди - 50 000 грн потерпілий відмовився.

За таких обставин захисник вважав, що існують підстави для зміни обраного підозрюваному запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які апеляційну скаргу підтримали, просили задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою просили обрати підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту, думку прокурора, який проти задоволення вимог апеляційної скарги захисника заперечив, просив ухвалу слідчого судді залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції, відповідно до ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу підозрюваного, які, в сукупності, давали суду достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 цього Кодексу, у зв`язку з чим прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

У клопотанні прокурора про обрання дії запобіжного заходу, належним чином обґрунтована наявність заявлених ризиків передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував те, що йому повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 121 КК України, що є тяжким злочином, обгрунтованість висунутої підозри, яка підтверджується представленими доказами достатніми для переконання на цьому етапі у правомірності попередньої кваліфікації інкримінованого правопорушення.

Також, слідчим суддею правильно встановлено, що стороною обвинувачення доведені ризики, що свідчать про можливість переховування підозрюваного від слідства та суду, продовження злочинної діяльності та можливість впливати на свідка. Про вказане свідчить тяжкість інкримінованого злочину, суворість покарання, що загрожує, самовільне залишення військової частини в період воєнного стану та можливість незаконного впливу на колишню дружину ОСОБА_8 , яка є свідком по справі.

Правильно слідчим суддею враховано і суспільну небезпечність підозрюваного, який за малозначним привідом ножем заподіяв тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , двічі притягувався у 2025 році до відповідальності за «домашне насильство», а також заява потерпілого, котрий перебуває у лікарні в тяжкому стані, про побоювання за власне життя.

З огляду на викладене, слідчий суддя не взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_10 (матері підозрюваного), яка охарактеризувала сина, як спокійну, урівноважену та адекватну людину, не спростовують доведені стороною обвинувачення ризики, що є вагомими для врахування.

Також слідчий суддя правильно взяв до уваги мету застосування заходів забезпечення кримінального провадження, яка передбачає досягнення дієвості провадження (ст. 131 КПК), з огляду на необхідність попередження ризику переховування ОСОБА_8 від суду під тиском тягаря можливого відбування покарання.

Судом першої інстанції розглянуто можливість застосування до ОСОБА_8 іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та правильно встановлено неможливість, на даному етапі обрати більш м`який запобіжній захід з урахуванням наявних ризиків.

Крім того, суд першої інстанції при розгляді клопотання прокурора, обґрунтовано не визначив підозрюваному права внести заставу, оскільки злочин у вчиненні якого він підозрюється пов`язаний із застосуванням насильства.

Отже суд, першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Колегією суддів, при перевірці законності та доцільності обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу надано оцінку в сукупності всім обставинам, в тому числі вагомості наявних доказів, які вказують на обґрунтованість пред`явленої підозри останньому, у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

В апеляційній скарзі сторона захисту обгрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри під сумнів не ставила, однак просила врахувати те, що свою вину ОСОБА_8 визнає, щиро кається, сприяє органу досудового розслідування у встановленні обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, намагається відшкодувати завдану злочином потерпілому шкоду, ОСОБА_8 немає наміру переховуватись та впливати на потерпілу чи свідків. Підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки та позитивну характеристику.

Однак, аналізуючи матеріали кримінального провадження в сукупності з вказаними доводами апеляційної скарги захисника колегія суддів не може визнати їх достатніми для задоволення вимог скарги, оскільки як обґрунтовано наголосив слідчий суддя, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні умисного, тяжкого злочину, направленого на життя і здоров`я людини, зокрема у нанесенні потерпілому 4 удари ножем в область грудної клітини, живота та стегна, наслідком якого потерпілий отримав саме тяжкі тілесні ушкодження.

Сам же підозрюваний вже неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насилля, що також свідчить про його схильність до неправомірної поведінки та суспільної небезпеки в цілому, як особи. Висновків для себе ОСОБА_8 не робить та знову, використовуючи не значний привід, на фоні ревнощів до колишньої дружини, отримує повідомлення про вчинення умисного тяжкого злочину.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав погодитись зі стороною захисту про можливість зміни обраного ОСОБА_8 запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт.

Щодо перелічених захисником обставин в частині визнання ОСОБА_8 вини, щирого каяття, активного сприяння у розкритті злочину та наміру відшкодувати потерпілому завдані збитки то ці обставини можуть бути визнані судом як пом`якшуючі при призначенні обвинуваченому покарання у разі спрямування обвинувального акту відносно ОСОБА_8 до суду та ухвалення відносно нього обвинувального вироку.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що на даний час, таке обмеження права ОСОБА_8 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи суддею, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04.06.2025, якою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без права внесення застави, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на цю ухвалу, без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4