ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2182/25 Справа № 191/1825/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, якою задоволено клопотання засудженого про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, ВСТАНОВИЛА:

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про умовнодострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що наявність у засудженого 4 заохочень не можуть свідчити про позитивні зміни в його особистості, окрім того, судом не враховано, що засуджений мав одне стягнення за порушення умов режиму відбування покарання.

Зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не було враховано, що засуджений ОСОБА_7 на цей час відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину, при цьому під час іспитового строку за цим вироком засуджений не дотримувався покладених на нього обов`язків, у зв`язку з чим іспитовий строк було скасовано та направлено ОСОБА_7 для відбуття призначеного покарання.

Також до засудженого вже застосовувалась ст. 81 КК України, однак ОСОБА_7 належних висновків не зробив і продовжував свою протиправну діяльність.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2025 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, засуджений ОСОБА_7 , відбуваючи покарання, зарекомендував себе з позитивної сторони, працевлаштований в установі. За період з 14.07.2023 року по 15.04.2025 року має 4 заохочення, мав одне стягнення, яке погашене, станом на 17.03.2025 відбув 2/3 строку призначеного судом покарання, вину у вчиненому злочині визнає, розкаюється. Після звільнення буде працевлаштований в ТОВ ВТП «Регіон Дніпро» на посаду підсобного робітника на діючий будівельний майданчик ТОВ ВТП «Регіон Дніпро», що підтверджується довідкою директора, виконавчих листів не має, а тому суд дійшов висновку, що засуджений довів своє виправлення.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, думку засудженого, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.

Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Однак вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції не дотримався.

Так, судом першої інстанції не надано належної оцінки даним, що характеризують особу засудженого, який за весь період відбування покарання має лише 4 заохочення, хоча початок цього строку рахується з 27.10.2021 року, та мав 1 стягнення, яке хоч і є погашеним, однак характеризує його поведінку протягом всього періоду відбування покарання.

Посилання суду на те, що засуджений визнав вину, розкаюється, після звільнення буде працевлаштованим, не має виконавчих листів, колегія суддів вважає такими, що не є безумовними підставами для умовно-дострокового звільнення засудженого, оскільки не визначені положеннями ст.81 КК України.

При цьому є слушними доводи прокурора про те, що засуджений ОСОБА_7 , який відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину, під час іспитового строку за цим вироком не дотримувався покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, у зв`язку з чим іспитовий строк було скасовано та направлено ОСОБА_7 для відбуття призначеного покарання, що свідчить про відсутність належних висновків у останнього щодо своєї поведінки.

Окрім того, на переконання апеляційного суду, строк покарання, який відбув засуджений є недостатнім для того, щоб впевнитися в тому, що він довів своє виправлення, оскільки до кінця строку відбуття покарання залишається досить тривалий проміжок часу, бо його кінець припадає на 27.10.2026 року.

За таких обставин, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, а тому у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 щодо його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.409 КПК України, підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала суду - скасуванню, а клопотання засудженого ОСОБА_7 щодо його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання - залишенню без задоволення як необгрунтованого.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2025 року задовольнити.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2025 року щодо засудженого ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4