УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 120 251 001 000 007 97 від 28.02.2025 за ч. 3 ст. 358 КК України про накладення арешту,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 120 251 001 000 007 97 від 28.02.2025 за ч. 3 ст. 358 КК України.

На обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим відділом Шевченківського УП ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 120 251 001 000 007 97 від 28.02.2025 за ч. 3 ст. 358 КК України.

Встановлено, що група невстановлених осіб разом з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на території міста Києва створила злочину схему щодо набуття фіктивних підстав, які у подальшому можуть бути ними використанні для реєстрації право власності за собою на самочинно побудовані (встановлені) будівлі на самоправно зайнятих земельних ділянках та подальшого протиправного набуття ними права на отримання у власність чи оренду земельних ділянок на яких знаходяться самочинно збудовані (встановлені) об`єкти нерухомості.

Таким чином, з метою приховання допущених порушень будівельного та земельного законодавства, а також готування до вчинення ними подальших шахрайських дій, невстановлені особи разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з метою легалізації незаконної господарської діяльності на самовільно зайнятих земельних ділянках у місті Києві розмістили (побудували) нежитлові будівлі на них.

У подальшому, група невстановлених осіб разом зі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з метою створення законних підстав для подальшого проведення реєстраційних дій щодо визнання права власності на незаконно встановлену (побудовану) будівлю за ОСОБА_4 , виготовили підроблене Свідоцтво про право власності, видане нібито Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради щодо виникнення у ОСОБА_4 право власності на нежитлову будівлю літ «А», загальною площею 81 кв.м.,за адресою - АДРЕСА_1 , на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 15.11.2012 № 1937-С/НН.

Невстановлені особи разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , отримавши вищевказане завідомо підроблене Свідоцтво про право власності, звернулись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 з метою проведення подальшої державної реєстрації право власності за ОСОБА_4 .

У подальшому, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 здійснив реєстраційні дії щодо вищевказаної нежитлової будівлі та зареєстрував право власності на неї за ОСОБА_4 .

Як наслідок, невстановлені особи разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі підроблених документів протиправно отримали у власність вищевказану нежитлову будівлю, самоправно зайняли земельну ділянку на якій вона знаходиться та шахрайським шляхом отримали першочергове право на отримання земельної ділянки в оренду від територіальної громади.

Під час досудового розслідування отримано відповідь від Департаменту будівництва та житлового забезпечення КМДА, відповідно до якої Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради Свідоцтво про право власності на вищевказану нежитлову будівлю ОСОБА_4 не видавалось.

Постановою прокурора від 20.05.2025 вказане нерухоме майно визнане речовим доказом у кримінальному провадженні.

У зв`язку з викладеним прокурор, вважаючи це майно знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а також таким, що зберегло на собі сліди та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, просив накласти на нього арешт з метою забезпечення його збереження.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні. Просив розглянути клопотання без повідомлення власників майна з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий суддя, заслухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Зазначене положення Конституції покладене в основу однієї з засад кримінального провадження, сутність якої відображена у ст. 16 КПК України, та передбачає, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження можливе лише на підставі вмотивованого судового рішення, без наявності якого допускається лише тимчасове вилучення майна.

Наведена засада гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими якого є можливість безперешкодного володіння, користування та розпорядження об`єктом права власності, допускається виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК.

Статтею 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що наданими стороною обвинувачення матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом вчинення злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається серед іншого з метою збереження речових доказів.

Для реалізації встановленої законом мети відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, якщо воно відповідає зазначеним у ст. 98 КПК критеріям.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які набуті кримінально протиправним шляхом, використовувались як засіб вчинення кримінального правопорушення та можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного у клопотанні майна, оскільки, не виключено, що вказане нерухоме майно є набутим кримінально протиправним шляхом та використовується для продовження злочинної діяльності.

Крім того, прокурором доведено існування реальних ризиків використання або відчуження вказаного майна.

Керуючись вимогами ст. 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні № 120 251 001 000 007 97 від 28.02.2025 арешт на майно, а саме:

-нежитлову будівлю літ. «А», загальною площею 81 кв.м., за адресою - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

Заборонити будь-яким реєстраторам, реєстраційним службам чи державним реєстраторам, нотаріусам та іншим особам, які мають реєстраційні повноваження, вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, видачі будь-яких правовстановлюючих документів, спрямовані на реєстрацію, зміну власника нерухомого майна, а також заборонити користування вказаним майном будь-якими особами.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований за клопотанням власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.

Слідчий суддя ОСОБА_1