Справа № 577/4376/25
Провадження № 1-кп/577/429/25

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 вересня 2025 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соколівщина, Зіньківського району, Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта технічна-спеціальна, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 1) 23.11.2009 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 4 місяці арешту; 2) 18.11.2010 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч. 2 ст. 186, ст. 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; 3) 16.11.2011 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 3 місяці позбавлення волі; 4) 17.08.2015 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; 5) 06.07.2018 року Зіньківським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі; 6) 09.10.2018 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч.3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі; 7) 15.12.2021 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 29.08.2024 року звільнився на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 21.08.2024 року згідно ст. 81-1 КК України умовно-достроково для проходження військової служби за контрактом у в/ч НОМЕР_1 , 28.02.2025 року самовільно залишив військову частину, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,
09.06.2025 року близько 10:00 год. ОСОБА_4 , будучи особою, раніше судимою за скоєння злочинів проти власності, проходив по вул. Петра Сагайдачного в м. Конотоп, та поблизу господарства №74 помітив у чагарниках барсетку, належну власнику ОСОБА_6 , який залишив свої речі без нагляду та працював неподалік, виконуючи комунальні земляні роботи. У цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який, він з метою власного збагачення, діючи умисно в умовах воєнного стану, введеного на всій території України згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року та продовженого до 06.08.2025 року, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, підібрав барсетку ОСОБА_6 , з якої таємно шляхом вільного доступу повторно викрав два мобільні телефони марки «ОРРО А53 (CPH2127)», вартістю 2477 грн., без сім-карт та «Nomi і2412», вартістю 774 грн., разом із сім-картками ПрАТ «Київстар» та ПрАТ «ВФ Україна», вартістю 142 грн. і 51 грн. відповідно. Заволодівши чужим майном, ОСОБА_4 залишив місце скоєння злочину, а пізніше викраденим розпорядився на власний розсуд, тим самим, спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду, загальний розмір якої згідно висновку експерта №СЕ-19/119-25/9605-ТВ від 19.06.2025 року становить 3444 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, зазначеного в обвинувальному акті, викладено вірно та відповідає дійсності, він його в повному обсязі підтверджує. Щиро розкаюється у вчиненому.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, у суду відсутні сумніви в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_4 просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції. Роз`яснивши йому положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів (крім допиту обвинуваченої та дослідження документів, які характеризують особу обвинуваченого) стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглядає справу у відповідності до ст. 349 КПК України.
Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Таким чином вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена і його дії суд кваліфікує: за ч.4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.
Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст.ст. 65, 68 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
При призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення за ч.4 ст. 185 КК України відповідно до положень ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів.
Обставин, що обтяжує покарання суд не вбачає.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
При цьому судом встановлено, що ухвалою Харківського районного суду Харківській області від 21.09.2024 року ОСОБА_4 був звільнений умовно-достроково на підставі ст. 81-1 КК України від відбування покарання, призначеного вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15.12.2021 року, як особа, яка виявила бажання проходити військову службу за контрактом. Водночас згідно листа командира військової частини НОМЕР_1 від 25.06.2025 року солдат ОСОБА_4 з 12.03.2025 року перебуває в списках військовослужбовців, які самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 .
Враховуючи всі ці обставини, а також характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та розкаянні та приймає до уваги особу обвинуваченого, який не має офіційного джерела доходів, раніше був неодноразово судимий, вчинив нове кримінальне правопорушення у період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81-1 КК України, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, не має сім`ї або осіб на утриманні, суд вважає, що необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Така міра покарання, на думку суду, буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_4 і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.
Суд враховує, що 15.12.2021 року ОСОБА_4 засуджений вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. Звільнений 29.08.2024 умовно-достроково на підставі ухвали суду Харківського районного суду Харківській області від 21.08.2024 року за ст. 81-1 КК України.
Разом з тим, ОСОБА_4 вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, 09.06.2025 року, тобто у період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 81-1 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає такій особі покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.
Отже, оскільки ОСОБА_4 вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, призначеного вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15.12.2021 року, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків, за правилами ст. 71, 72 КК України та до покарання за цим вироком частково приєднує невідбуте покарання за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15.12.2021 року.
З огляду призначення ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, запобіжний захід, який застосований до обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, слід залишити без змін до вступу вироку в законну силу з метою забезпечення виконання покарання, призначеного цим вироком.
Цивільний позов у справі не заявлений.
Процесуальні витрати, що складаються з вартості проведених експертиз в сумі 3565,60 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого у відповідності зі ст. 124 КПК України на користь держави.
Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 126, 368, 370, 371 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним за ч.4 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст.71 КК України ОСОБА_4 за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15.12.2021 року у виді позбавлення волі строком 2 місяці і призначити остаточне до відбуття покарання за правилами ст. 72 КК України у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.
ОСОБА_4 міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу, залишити раніше встановлену - тримання під вартою, строк відбування покарання рахувати з 22.07.2025 року з часу його затримання, в строк відбування покарання за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати час попереднього ув`язнення з 22.07.2025 року до вступу вироку в законну силу, з розрахунку, що один такий день відповідає одному дню позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ) на користь держави процесуальні витрати в розмірі 3565,60 грн.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12.06.2025 року.
Речові докази по справі: мобільний телефон марки «ОРРО А53 (CPH2127)» imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 та мобільний телефон марки «Nomi і2412» imei 1: НОМЕР_4 , imei НОМЕР_5 , що зберігається у потерпілого ОСОБА_6 - йому і залишити.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Конотопський міськрайонний суд, а для обвинуваченого в той же строк після вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1