У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором, у кримінальному провадженні № 0000159 від 09.10.2024 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, працюючого завідуючим неврологічного відділення Берегівської лікарні ім. Б. Лінера, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України,-

запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, -

В С Т А Н О В И В :

З внесеного слідчим клопотання, яке погоджене з прокурором та доданих до нього матеріалів слідує, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування №0000159 від 09.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи відповідно до наказу генерального директора відділення КНП «Берегівська лікарня імені Берталона Лінера» № 415-к/419-к від 02 вересня 2024 року призначеним на посаду завідуючого неврологічного відділення КНП «Берегівська лікарня імені Берталона Лінера», будучи відповідно до посадової інструкції завідувача неврологічним відділенням, Лікаря-невропатолога від 03.09.2024 року, наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими правами та обов`язками, тобто являючись службовою особою, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, з метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на особисте протиправне збагачення, вчинив дії, які мають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

Так на початку травня 2025 до завідуючого неврологічного відділення КНП «Берегівська лікарня імені Берталона Ліннера» ОСОБА_4 звернувся громадянин ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з погрішенням стану здоров`я та з метою продовження групи інвалідності. Тоді у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на особисте протиправне збагачення, який діючи всупереч інтересам служби, вирішив скористатися даною ситуацією шляхом одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 за вчинення дій з використанням свого службового становища та збагатитись злочинним шляхом та повідомив, що зможе оформити стаціонарне лікування ОСОБА_7 у КНП «Берегівська лікарня імені Берталона Лінера» без фактичного перебування останнього у лікувальному закладі за що останній має надати йому грошові кошти в сумі 300 доларів США в якості неправомірної вигоди.

Однак, розуміючи незаконність зазначених дій ОСОБА_4 та усвідомлюючи, що надання неправомірної вигоди є кримінально-караним, не бажаючи бути притягненим до кримінальної відповідальності, м звернувся з відповідною заявою до правоохоронних органів та почав діяти під їхнім контролем, з метою викриття злочинної діяльності ОСОБА_4 .

Так, 25.07.2025 біля 11.30 годин під час зустрічі ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , яка відбулася у приміщенні КНП «Берегівська лікарня імені Берталона Ліннера» за адресою: місто Берегово, вулиця Берталона Ліннера, 2, Берегівського району, Закарпатської області, ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив, одержав від ОСОБА_7 , який діяв під контролем правоохоронних органів, неправомірну вигоду в розмірі 300 доларів США (згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 25 липня 2025 року становить 12 532, 14 гривень), за оформлення та перебування ОСОБА_7 на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні КНП «Берегівська лікарня імені Берталона Ліннера» без фактичного перебування на лікуванні останнього, складання відповідної медичної документації, яка в подальшому слугуватиме для продовження групи інвалідності, однак після одержання неправомірної вигоди був викритий працівниками правоохоронних органів.

Таким чином, 25.07.2025 завідувач неврологічного відділення КНП «Берегівська лікарня імені Берталона Ліннера» ОСОБА_4 одержав від ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 300 доларів США (згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 25 липня 2025 року становить 12 532, 14 гривень), за оформлення та перебування ОСОБА_7 на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні КНП «Берегівська лікарня імені Берталона Ліннера» без фактичного перебування на лікуванні останнього.

25.07.2025, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, повністю підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме протоколом огляду місця події від 25.07.2025, протоколами допиту свідка ОСОБА_7 , та іншими матеріалами у їх сукупності.

Однією з підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження є наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення відповідного ступеню тяжкості.

Метою застосування запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України);

2) знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України);

3) незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного, у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України);

4) перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України);

5) вчинення іншого кримінального правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підставою застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість: переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З метою запобігання вчинити підозрюваним ОСОБА_4 , будь-якої з вищеописаних дій, виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, без застосування засобів електронного контролю, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_4 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, без застосування засобів електронного контролю, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

Таким чином, орган досудового розслідування вважає, що є обґрунтовані підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, без застосування засобів електронного контролю, оскільки із вищеперерахованих обставин інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання ним покладених процесуальних обов`язків, запобігти вищеописаним ризикам та забезпечити належну поведінку підозрюваного.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з викладеними в такому мотивами. Зазначив, що підозра є обґрунтованою та зазначені у клопотанні ризики наявні. Просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та покласти на нього відповідні обов`язки.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання. Зазначив, що підозра необґрунтована та ризики відсутні. ОСОБА_4 після операції, є інвалідом 3-ої групи, має на утриманні маму, брата та сина. Просив обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали внесеного клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно положень ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто, із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Слідчим суддею враховуються вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Відповідно до ч.2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

З матеріалів клопотання слідує, що органом досудового розслідування, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, який відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії не тяжкого злочину і за який йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від двох до чотирьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, повністю підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме протоколом огляду місця події від 25.07.2025, протоколами допиту свідка ОСОБА_7 , та іншими матеріалами у їх сукупності.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання за ч. 1 ст. 368 КК України, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вказаному кримінальному правопорушенні, вік підозрюваного та стан здоров`я, який є одруженим, інвалідом 3-ої групи, на утриманні якого одна неповнолітня дитина, наявність у підозрюваного постійного місця реєстрації (проживання).

Беручи до уваги наведене, слідчий суддя вважає доведеними під час розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, можливість знищення речових доказів по справі, незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином чи вчинення іншого кримінального правопорушення, що оцінені в сукупності з даними про особу підозрюваного.

Враховуючи наведене та фактичні обставини кримінального провадження, характер діяння, в якому підозрюється ОСОБА_4 , потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що матеріали клопотання містять достатньо даних, які свідчать, що інші більш м`які запобіжні заходи, окрім як цілодобовий домашній арешт, можуть бути недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, з врахуванням фактичних обставин справи та особи підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування відносно ОСОБА_4 саме такого запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт, призведе до виконання завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.

У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України на підозрюваного ОСОБА_4 слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; цілодобово не залишати місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 , повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Також роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Керуючись ст. ст. 176, -178, 181, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 310 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого задоволити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, працюючого завідуючим неврологічного відділення Берегівської лікарні ім. Б. Лінера, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України - запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю, в межах строку досудового розслідування, а саме до 23.09.2025 року.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- цілодобово не залишати місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 .

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч. 5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1