Справа № 464/3208/25
пр.№ 1-кс/464/571/25
19 травня 2025 року м.Львів
Слідчий суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , з участю слідчого СВ ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУ НП у лЬвівській області ОСОБА_3 , розглянувши клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів,
у с т а н о в и в :
Слідчий СВ відділу поліції № 2 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 у межах розслідування кримінального провадження звернувся до слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова із клопотанням, погодженим із прокурором у кримінальному провадженні прокурором Франківської окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_5 про надання тимчасового доступу до вилученого у ході огляду місця події мобільного телефону з можливістю огляду та копіювання на цифрові або паперові носії інформації.
Заслухавши слідчу підтримку клопотання, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Виходячи із положень ст.ст.131, 132, 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження і полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (ч.6 ст.132 КПК України).
У силу положень ч.2 ст.36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд ураховує позицію Верховного Суду у постанові від 31 березня 2021 року (справа № 333/1539/16-к), де наголошується на важливість дотримання імперативних приписів ст.132 КПК України, за якими для оцінки потреб досудового розслідування варто враховувати можливість отримати речі й документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, без застосування заходу забезпечення кримінального провадження.
Саме слідчий повинен довести, що без такого втручання в права і свободи особи, як тимчасовий доступ, виконати завдання досудового розслідування буде неможливо.
Згідно з протоколом огляду місця події від 13.05.2025 серед іншого у ОСОБА_6 було виявлено мобільний телефон "ІРhjne" із сім-карткою НОМЕР_1 .
У подальшому зазначене постановою слідчого від 13 травня 2025 року визнано речовим доказом у справі.
Відповідно до положень ч.1 ст.159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів в контексті доступу до інформації, що міститься на мобільних терміналах систем зв`язку, полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходиться інформація, можливості отримати її копію. Іншими словами, дозвіл на тимчасовий доступ становить собою наказ суду, адресований особі, у володінні якої знаходиться мобільний термінал, надати стороні кримінального провадження, доступ до такої інформації для зняття її копії.
Сторона обвинувачення отримала телефони в своє володіння унаслідок видачі ОСОБА_6 , що підтверджує факт добровільності згоди щодо огляду й ознайомлення з інформацією, яка міститься на його мобільному телефоні. У даному випадку телефон після його добровільної видачі знаходиться у володінні сторони обвинувачення, тому вимога надати самій собі доступ до нього суперечило б здоровому глузду.
До того ж такий огляд інформації, що міститься в телефоні, очевидно не становить собою негласне втручання у приватне спілкування, передбачене § 2 Глави 21 КПК.
Саме такої позиції притримується Верховний Суд у постанові від 09 квітня 2024 року у справі № 369/4929/19.
Як ствердила у судовому засіданні слідчий, ОСОБА_6 добровільно надала пароль до свого мобільного телефону і згоду на його огляд із вмістом.
Беручи на уваги викладене вище у своїй сукупності, прокурором та слідчим не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, не встановлено доцільності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як тимчасовий доступ. З урахуванням такого немає передбачених ст.ст.132, 163 КПК України правових підстав для надання тимчасового доступу до зазначених у клопотанні документів, у зв`язку з чим у задоволенні такого слід відмовити.
Керуючись ст.ст.131, 132, 159, 160, 163-166, 309, 369-372 КПК України,
п о с т а н о в и в :
Відмовити у клопотанні.
Відповідно до ст.309 КПК України ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сил из моменту її проголошення.
Повний текст ухвали виготовлено 21 травня 2025 року.
Слідчий суддя ОСОБА_7