Провадження №: 1-кп/336/1388/2025
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2025 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засіданні ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007418 від 28.11.2024 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, одруженого, утриманців немає, водія 1-го автомобільного взводу підвозу боєприпасів 1-ої автомобільної роти автотранспортного батальйону військової частини НОМЕР_1 НГУ, у військовому зіванні солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

01.08.2025 до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Так, наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ від 05.05.2023 № 137, ОСОБА_4 зараховано в списки особового складу частини та на всі види забезпечення fa призначено на посаду водія 1-го автомобільного взводу підвозу боєприпасів 1-ої автомобільної роти автотранспортного батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну гвардію України», Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», правоохоронні органи - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку в Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Таким чином, ОСОБА_4 відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», являється службовою особою - працівником правоохоронного органу.

Відповідно до ст.ст. 19, 68 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Перебуваючи на посаді водія 1-го автомобільного взводу підвозу боєприпасів 1-ої автомобільної роти автотранспортного батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, ОСОБА_4 знав та розумів, що відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року, на нього, у тому числі, покладено обов`язки додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до вимог п.п. 10.1., 12.4., 12.9. б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року:

- п. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

- п. 12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год;

- п. 12.9. Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 - 12.7.

Проте, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, ОСОБА_4 , всупереч обов`язку їх неухильного дотримання, передбачаючи можливість настання с) ТТ1 Л її' ї х небезпечних наслідків, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, тобто діючи зі злочинною недбалістю, вчинив необережний злочин, а саме - порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Так, 28 листопада 2024 року, приблизно о 15 годині 20 хвилин, ОСОБА_4 , керуючи власним автомобілем «Кіа Сегаїо», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух по проїзній частині вул. Ігоря Сікорського в місті Запоріжжі, з боку вул. Цитрусової в напрямку вул. Калинівської, зі швидкістю не менше 80 км/год, що перевищує дозволену швидкість руху в населеному пункті.

В салоні автомобіля, на передньому пасажирському сидінні, в якості пасажира знаходилася ОСОБА_5 .

Під час руху, в районі перехрестя вул. Ігоря Сікорського з вул. Гелікоптерною, ОСОБА_4 , рухаючись зі швидкістю, що перевищує дозволену швидкість руху в населеному пункті, не переконавшись, що це буде безпечним, змінив напрямок руху вліво, внаслідок чого виїхав за межі проїзної частини, допустив перекидання транспортного засобу з подальшим наїздом на електроопору та огорожу будинку 257 по вул. Ігоря Сікорського в м.Запоріжжя.

Своїми діями, водій ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, кваліфіковане за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Ухвалою суду від 04.08.2025 призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, так як він з потерпілою примирився, шкода потерпілій відшкодована у повному обсязі, свою вину у вчиненому визнає повністю та щиро кається.

Потерпіла у судовому засіданні проти клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України не заперечували, так як досягнуто примирення із обвинуваченим, матеріальних претензій не має, збитки відшкодовані у повному обсязі, про що надали письмову заяву.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого про закриття провадження у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілою.

Вислухавши думку учасників справи, дослідивши клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно зі ст.44 КК України, ч.1 ст.285, ч.1 ст.286 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності виключно судом у випадках, передбаченим законом про кримінальну відповідальність.

Так, згідно зі ст.46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно з ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Оцінивши обставини справи, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України у зв`язку з тим, що обвинувачений та потерпіла ОСОБА_5 примирились, обвинувачений відшкодував завдану потерпілій шкоду, претензій до нього вона не має, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, є кримінальним проступком і обвинувачений вчинив його вперше.

За змістом постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», примирення винної особи з потерпілим належить розуміти як акт прощення її ним в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів.

Судом встановлено і визнається сторонами кримінального провадження, що діяння, яке поставлено обвинуваченому в вину, дійсно мало місце та може підлягати кримінальній відповідальності.

Враховуючи наведене, думку учасників провадження щодо необхідності задоволення клопотання та відсутності будь-яких перешкод для цього, суд вважає за можливе клопотання задовольнити, звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід не обирався.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 44, 46, ч.1 ст.286 КК України, ст.2, п.1 ч.2 ст.284, ч.1 ст.285,ч.1 ст.286 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст.286 КК України - закрити.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Держави за проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження технічного стану транспортних засобів» від 13.12.2024 № СЕ- 19/108-24/23608-ІТ кошти у сумі 4 775 гривень 40 копійок; судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» від 27.06.2025 № 19/108-25/14425-ІТ суму у розмірі 3 565 гривень 60 копійок. Загальна сума витрат на залученням експертів у кримінальному провадженні складає 8 341 гривня.

Зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Коммунарського районного суду м.Запоріжжя від 04.12.2024 (№333/10408/24, провадження №1-кс/333/3272/24) на транспортний засіб - автомобіль марки «Kia Cerato», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом семи днів з дня її постановлення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо ухвала не була скасована, вона набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1