Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/915/25
Провадження № 1-кп/499/103/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2025 року селище Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , в режимі відеоконференції обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Іванівка Березівського району Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000278 внесеного до ЄРДР від 13.05.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Котовка Біляївського району Одеської області, громадянин України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неодружений, офіційно непрацюючий, засуджений 26.05.2025 року Іванівським районним судом Одеської області за ч.1 ст.162 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, тримається під вартою з 18.05.2025 року,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 121, ч.4 ст. 185 КК України за таких обставин.

10 травня 2025 року, приблизно о 01:00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи поряд з Іванівським районним будинком культури Іванівської селищної ради Одеської області, розташованим за адресою: вул. Центральна, буд.95, селище Іванівка Березівського району Одеської області, побачив через металеву решітку на, огородженій бетонним парканом з металевими конструкціями території, навколо будинку культури тачку будівельну одноколісну, а також правила в кількості 3 штук, після чого у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, діючи умисно, таємно, в умовах воєнного стану, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх не спостерігає, ОСОБА_5 , через відсутність деяких елементів в металевих конструкціях паркану у зв`язку з ремонтними роботами, переліз через одну із металевих секцій паркану на територію Іванівського районного будинку культури Іванівської селищної ради Одеської області та здійснив крадіжку тачки будівельної одноколісної вартістю 2000 гривень, а також будівельних правил в кількості 3 штук, довжиною 2,5 метри та вартістю 500 грн кожне.

Після чого з викраденим майном покинув місце події, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив Іванівській селищній раді Одеської області майнову шкоду на загальну суму 3500 гривень.

Окрім того, 18 травня 2025 року приблизно о 16:00 год. ОСОБА_5 разом із раніше йому знайомим ОСОБА_4 перебували на території садиби останнього, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , де в цей час між ними виник конфлікт, в процесі якого вони негативно висловлювались на адресу один одного.

Під час зазначеної події ОСОБА_5 , діючи з мотивів особистих неприязних відносин до ОСОБА_4 , що виникли під час конфлікту, діючи з умислом спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у результаті своїх дій та бажаючи їх досягнення, з метою заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого умисно наніс один удар металевим полотном штикової лопати в область правої тім`яної ділянки голови ОСОБА_4 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді рани правої скроневої ділянки, відкритого перелому правої скроневої кістки, забою головного мозку, що є єдиним комплексом відкритої черепно-мозкової травми, які за критерієм небезпеки для життя згідно п.2.1.1. (а), 2.1.3. (г) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, небезпечних для життя.

За сукупністю кримінальних правопорушень ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), крадіжка поєднана з проникненням у сховище, крадіжка вчинена в умовах воєнного стану; ч.1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину за вчинення ним кримінальних правопорушень визнав повністю, в ході його допиту підтвердив обставини скоєних кримінальних правопорушень, вказаних у обвинувальному акті, додатково показавши, що викрав майно з метою продажу, оскільки не має грошей. Потерпілого вдарив по голові лопатою через бажання помсти.

Прокурор ОСОБА_3 у зв`язку з визнанням обвинуваченим вини та обставин вчиненого кримінального провадження вважала за доцільне розглянути справу в порядку, визначеному ч.3 ст. 349 КПК України, обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням характеризуючого матеріалу.

Обвинувачений та його захисник, а також потерпілий ОСОБА_4 не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, визначеному ч.3 ст. 349 КПК України.

Представник потерпілого Іванівської селищної ради Березівського району Одеської області в судове засідання не з`явився, надавши заяву, в якій просив розглядати справу без їх участі, обравши міру покарання на розсуд суду.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд обмежився допитом обвинуваченого, який вину визнав, а також дослідженням письмових матеріалів кримінального провадження, які характеризують обвинуваченого.

При цьому, суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні обставин кримінального провадження, законом, приходить до висновку про те, що дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), крадіжка поєднана з проникненням у сховище, крадіжка вчинена в умовах воєнного стану; ч.1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Винуватість ОСОБА_5 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.121 КК України є доведеною, в його діянні має місце склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.121 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 121, ч.4 ст. 185 КК України є тяжкими злочинами.

Обвинувачений ОСОБА_5 неодружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, не працює, засуджений 26.05.2025 Іванівським районним судом Одеської області за ч.1 ст.162 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психолога не перебуває.

Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує визнання вини, сукупність всіх обставин, що його характеризують, наслідки, що настали, його поведінку та оцінку скоєному, форму вини, відсутність критики та засудження своєї поведінки, а також позицію прокурора, думку потерпілого.

Реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, а також, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до вчиненого, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, а також для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим та іншими особами, суд вважає, що ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді:

-позбавлення волі на строк п`ять років один місяць, передбачене санкцією ч. 1 ст. 121 КК України;

-позбавлення волі на строк п`ять років, передбачене санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, суд вважає за можливе визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити до відбування обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років один місяць.

Суд також враховує, що ОСОБА_5 засуджений 26.05.2025 року Іванівським районним судом Одеської області за ч.1 ст.162 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, покарання за цим вироком не відбуто повністю.

Кримінальні правопорушення, вчиненні ОСОБА_5 , мали місце 10 травня 2025 року, тобто до постановлення вироку Іванівського районного суду Одеської області від 26.05.2025 року.

У такому випадку при призначенні покарання ОСОБА_5 необхідно застосувати вимоги ч. 4 ст. 70 КК України та призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, з урахуванням покарань, призначених вказаним вироком.

Згідно з ч.4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Таким чином, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Іванівського районного суду Одеської області від 26.05.2025 року більш суворим покаранням за цим вироком необхідно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі..

Водночас, слід зарахувати обвинуваченому ОСОБА_5 у строк відбуття ним покарання у виді позбавлення волі період тримання обвинуваченого під вартою, починаючи з 18.05.2025 року з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення, тримання під вартою відповідає одному дню позбавлення волі.

На переконання суду, таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

У зв`язку з призначенням ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього обов`язків по відбуванню покарання, до набрання вироком законної сили йому слід залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Цивільний позов не заявлено

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні у розмірі 43 317,05 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Доля речових доказів судом не вирішується, оскільки такі не надані суду, а також не надано відомостей про їх місце зберігання.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-375, 474-475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць;

-за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень визначити ОСОБА_5 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням вимог ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Іванівського районного суду Одеської області від 26.05.2025 року більш суворим покаранням за цим вироком призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 18.05.2025 року, тобто з дня застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зарахувавши в строк відбування покарання час знаходження під вартою до ухвалення вироку, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення/тримання під вартою відповідає одному дню позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили залишити без змін та продовжити ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор».

Після набрання вироком законної сили скасувати арешт майна, накладений:

1) ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 16.05.2025 року у справі № 494/1012/25 (провадження № 1-кс/494/242/25);

2) ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 16.05.2025 року у справі № 494/1012/25 (провадження № 1-кс/494/243/25);

3) ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 16.05.2025 року у справі № 494/1012/25 (провадження № 1-кс/494/251/25).

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз:

- молекулярно-генетичної експертизи від 04.08.2025 № СЕ-19/115-25/9731 -БД у розмірі 21 436,89 гривень.

- молекулярно-генетичної експертизи від 29.07.2025 № СЕ-19/115-25/9729-БД у розмірі 11 413,48 гривень.

- молекулярно-генетичної експертизи від 31.07.2025 № СЕ-19/115-25/9730-БД у розмірі 10 439,68 гривень.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Одеського апеляційного суду через Іванівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_7