УХВАЛА

09 червня 2025 року

м. Київ

справа № 357/12101/20

провадження № 51-2145ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 04 березня 2025 року щодо ОСОБА_5 ,

встановив:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд вказаних судових рішень в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК), невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК), даний перелік є вичерпним.

Верховний Суд звертає увагу, що, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судом при ухваленні судового рішення, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

При цьому, слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Водночас прокурор, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, не бере до уваги, що згідно зі статтями 433, 438 КПК ці питання не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Враховуючи повноваження Верховного Суду, прокурор посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, при цьому приділяє багато уваги доказам перелічуючи їх, однак не вказує, як вони підтверджують винуватість ОСОБА_5 .

Крім того, сторона обвинувачення не конкретизує, які норми КПК порушив суд першої інстанції та чому вони є істотними.

Токож, приділивши значну увагу рішенню суду першої інстанції, прокурор не розкриває, які істотні порушення вимог КПК допущено судом апеляційної інстанції, посилається лише на те, що цей суд не навів належних мотивів, не проаналізував і не зіставив доводів викладених стороною обвинувачення та не дав на кожний із них відповіді та здійснив формальний перегляд, однак не конкретизує, в чому вказані порушення виражені, на які доводи суд не дав відповіді та не спростував їх.

Так, прокурор, вказуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема недотримання статей 370, 419 КПК, як на підставу для скасування судового рішення, у касаційній скарзі не навів обґрунтування такої підстави з огляду на положення ст. 412 цього Кодексу.

Вказуючи, що суд не дослідив та не оцінив докази з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, прокурор не покликається про які докази йде мова. Як і не конкретизує, які обставини не враховано та чому вони є істотними.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 04 березня 2025 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху та надати скаржнику 15 днів для усунення виявлених недоліків - з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3