Справа №463/5254/25
Провадження №1-кс/463/5267/25
У Х В А Л А

10 червня 2025 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь, Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, раніше не судимого, військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 , у військовому званні «солдат», який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, -

встановив:

слідчий за погодження з прокурором, як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова, про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з утриманням в ДУ «Львівська установа виконання покарань №19».

Клопотання мотивує тим, що у провадженні слідчих Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001578 зареєстрованого 16.04.2025 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.02.2025 № 44 солдата військової служби за мобілізацією ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також призначено на посаду кухаря відділення забезпечення.

У порушення вказаних вимог нормативно-правових актів, солдат ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану, при наступних обставинах.

Так, військовослужбовець військової служби по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, не отримавши дозволу відповідного командира, 14.02.2025 самовільно залишив тривалістю понад три доби ІНФОРМАЦІЯ_3 , який розташований за адресою: АДРЕСА_3 та перебував поза межами розташування території ІНФОРМАЦІЯ_2 до моменту добровільної явки в ТУ ДБР у м. Львові, а саме до 09.06.2025.

Відтак, у період з 14.02.2025 по 09.06.2025 солдат ОСОБА_4 , проводив час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував, свою належність до Збройних Сил України, а також той факт, що він незаконно перебуває за межами місця служби приховував. Таким чином, солдат ОСОБА_4 , підозрюється у тому, що він під час проходження військової служби за призовом під час мобілізації у ІНФОРМАЦІЯ_2 , у порушення вимог ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи наміру назавжди ухилитись від проходження військової служби, в умовах воєнного стану, не отримавши дозволу відповідного командира, 14.02.2025 самовільно залишив тривалістю понад три доби ІНФОРМАЦІЯ_3 , який розташований за адресою: АДРЕСА_3 та перебував поза межами розташування території ІНФОРМАЦІЯ_2 до моменту добровільної явки в ТУ ДБР у м. Львові, а саме до 09.06.2025, чим вчинив самовільне залишення військової частини тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

09.06.2025 солдату ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Вважає, що підозрюваний ОСОБА_4 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду оскільки злочин, який інкримінується йому є тяжким, у разі доведення вини ОСОБА_4 може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, та останній, будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкримінований йому злочин. А тому просить клопотання задоволити.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, зазначив, що враховуючи вищенаведені обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме, що санкція статті за інкриміноване кримінальне правопорушення, передбачає покарання до 10 років, також ті обставини, що ОСОБА_4 може здійснити вплив на свідків, вважає не можливим застосувати більш м`який запобіжний.

Захисник в судовому засіданні заперечив щодо заявленого клопотання, просить відмовити у задоволенін такого, а у разі постановлення ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити мінімальний розмір застави.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника. Додатково пояснив, що залишив місце служби, оскільки не може входити до складу ЗСУ в зв`язку тим, що являється служителем релігійного об`єднання Свідків Єгови в Україні. При цьому підтвердив, що дійсно за останнім місцем служби виконував обов`язки кухара в ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заслухавши пояснення прокурора, захисника, підозрюваного, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

До Єдиного реєстру досудового розслідування внесені дані за вказаним вище злочином з правовою кваліфікацією за ч. 5 ст. 407 КК України та розпочато кримінальне провадження № 0001578 зареєстрованого 16.04.2025.

09.06.2025 солдату ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженнями доказами у їх сукупності, зокрема:

- заявою ІНФОРМАЦІЯ_3 про вчинення кримінального правопорушення;

- матеріалами службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини ОСОБА_4 , в їх сукупності (рапортами, доповідями витягами з наказів, характеристиками, тощо);

- поясненнями;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а саме вчинив нез`явлення вчасно без поважних причин на службу у разі переведення з частини, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Слідчий суддя погоджується із позицією прокурора про наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме про можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з врахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

В п.36 Рішення від 20.05.2010р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Відповідно до абз.4 ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

З приводу заперечень підозрюваного слід зазначити наступне.

Стаття 35 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань. У разі якщо виконання військового обов`язку суперечить релігійним переконанням громадянина, виконання цього обов`язку має бути замінене альтернативною (невійськовою) службою.

Відповідно до статей 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України є найважливішими функціями держави та справою всього Українського народу, а захист України, її незалежності та територіальної цілісності України, відповідно до ст. 65 Конституції України є обов`язком громадян України.

Строкова військова служба та військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період це два самостійні види військової служби і Законом України «Про альтернативну (невійськову) службу» альтернативна служба запроваджується замість проходження саме строкової військової служби, тобто заміна військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період на альтернативну (невійськову) службу, цим Законом не встановлена.

Україна запровадила альтернативи військовій службі у мирний час і громадяни України можуть безперешкодно ними скористатися. Проте у воєнний час, під час мобілізації і оборонної війни обов`язок захисту України, яка зазнала агресивного нападу з боку Російської Федерації, покладається на всіх громадян України незалежно від їхнього віросповідання.

Вказані висновки зробив Верховний суд України у постанова ККС ВС від 15 квітня 2025 року у справі № 573/406/24 (провадження № 51-317км25). Де суд також вказує, що перебування держави у правовому режимі воєнного стану є вагомою причиною, щоб вести мову про необхідність виконання військового обов`язку усіма громадянами України, в тому числі й Свідками Єгови. Військовий напад на державу та, відповідно, самооборона проти такої агресії є тим винятковим випадком, який дозволяє державі впроваджувати певні пропорційні обмеження для можливості відмови від військової служби з релігійних мотивів, за яким не можна вести мову про порушення ст. 9 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Адже і сама Україна є підписантом вказаної Конвенції, а відтак, якщо її існування поставлено під загрозу внаслідок військового нападу, то очевидним є те, що держава повинна вжити всіх можливих заходів для самозбереження (у тому числі мобілізації військовозобов`язаних).

Отже, враховуючи наведене, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчинені тяжкого злочину, з метою унеможливити переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, прихожу до переконання, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 182, 183, 186, 194, 196, 197, 369, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

клопотання задоволити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19» строком на шістдесят днів, тобто до 08.08.2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1