УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2025 Справа №607/12221/25 Провадження №1-кп/607/1587/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000677 від 03 квітня 2025 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мшанець Тернопільського району Тернопільської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, на утриманні має матір інваліда II групи, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 26.09.2023 рокуЗборівським районним судом Тернопільської області за ч. 1 ст. 369 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та який знятий з обліку по оплаті штрафу 17.06.2024,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

та обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Так, 11 вересня 2023 року постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/13504/23, яка набрала законної сили, обвинуваченого ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік..

В подальшому, у обвинуваченого ОСОБА_3 , який достовірно знаючи про те, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/13504/23, яка набрала законної сили, його притягнуто до адміністративної відповідальності та призначено покарання у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, усвідомлюючи, що протягом згаданого строку він позбавлений права керування транспортними засобами, виник злочинний умисел, спрямований на умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_3 , діючи умисно, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, з метою виконання постанови суду, що набрала законної сили, маючи реальну можливість її виконати, 05.02.2024 по вул. Вояків Дивізії Галичини у м. Тернопіль, керував транспортним засобом марки ВАЗ 21121 р.н. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування терміном на 1 рік згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.

Надалі, 05.02.2024 року працівниками УПП в Тернопільській області ДПП відносно обвинуваченого ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 710524 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а також винесено постанову про адміністративне правопорушення серії БАД №018614 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, тобто умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України визнав повністю згідно пред`явленого йому обвинувачення, щиро розкаявся та в судовому засіданні пояснив, що відносно нього Тернопільським міськрайонним судом 11.09.2023 було винесено постанову, якою позбавлено права керування строком на один рік, з якою він був ознайомлений. При цьому знаючи про те, що він не має права керувати автомобілем, 05.02.2025 керував транспортним засобом марки ВАЗ 21121 держаний номерний знак НОМЕР_1 , та був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР України. Просить суд врахувати повне визнання ним своєї вини у вчинених кримінальних правопорушеннях, усвідомлення неправомірності вчиненого та намір стати на шлях виправлення, а тому просить його суворо не карати та не позбавляти волі.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнала недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 382 КК України, тобто умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, а саме: принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами; враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його конкретні обставини та наслідки, особу винного, який раніше судимий, має на утриманні матір інваліда II групи, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання суд відносить щире каяття обвинуваченого, активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено .

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі.

Водночас з врахуванням пом`якшуючих покарання ОСОБА_3 обставин, даних про його особу, суд вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 у період його дії на нього слід покласти передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язки, які на думку суду, будуть необхідні і достатні для його виправлення.

Крім цього з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 був засуджений вироком Зборівського районного суду Тернопільської області від 26 вересня 2023 року за ч. 1 ст. 369 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з розстрочкою виплати штрафу на 10 (десять) місяців, який станом на день ухвалення цього вироку сплачений повністю, що підтверджується вимогою УІАЗ-ДІАЗ, згідно якої ОСОБА_3 станом на 17.06.2024 знятий з обліку по оплаті штрафу.

Так, згідно Висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 06.12.2021 у справі №243/7758/20, якщо штраф, призначений за попереднім вироком, сплачено до моменту винесення нового вироку, то порядок та правила призначення остаточного покарання за сукупністю вироків, визначені положеннями ч.1 ст.71, ч.3 ст.72 Кримінального процесуального кодексу України не застосовуються.

Таким чином при призначенні покарання ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні, підстав для застосування вимог ч.1 ст.71 та ч.3 ст.72 КПК України немає, оскільки штраф, який вже сплачено за попереднім вироком не враховується при визначенні остаточного покарання.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому за даними кримінальними правопорушеннями покарання у виді та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_3 покласти на орган пробації за місцем проживання засудженого.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1