ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000286 від 28.03.2025, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Анатолівка, Березівського району Одеської області, громадянинаУкраїни, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 на початку лютого 2025 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, без укладання трудового договору був прийнятий на роботу фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 , з іспитовим терміном в якості стажиста на посаду водія-експедитора, в обов`язки, якого входило, здійснення доставки на автомобілі ОСОБА_5 , товарно-матеріальних цінностей у вигляді лако-фарбувальних матеріалів контрагентам та отримання від останніх грошових коштів за поставлений товар з подальшою передачею грошових коштів ОСОБА_5 .

Надалі, 22.03.2025 в період часу з 08 години до 13 години, ОСОБА_4 , відповідно до встановленого потерпілим ОСОБА_5 маршруту, направлявся, в м. Білгород-Дністровський та м. Ізмаїл, для доставки лако-фарбувальних матеріалів та отримання грошових коштів за поставлений товар від контрагентів, для подальшої передачі їх роботодавцю, проте без права розпоряджатися вказаними коштами.

Так, у вказаний вище період часу ОСОБА_4 здійснив доставку товаро-матеріальних цінностей у вигляді лако-фарбувальних матеріалів та отримав оплату за товар від наступних контрагентів:

- ФОП « ОСОБА_6 », АДРЕСА_3 у сумі 16 тисяч 803 гривні;

- ФОП « ОСОБА_7 », АДРЕСА_4 три конверти з грошима, загальною сумою 1980 євро що станом на 28.03.2025 згідно курсу НБУ складає 88 тисяч 599 гривен 25 копійок, та 170 доларів США що станом на 28.03.2025 згідно курсу НБУ складає 7 тисяч 52 гривні 67 копійок;

- ФОП « ОСОБА_8 », АДРЕСА_5 у сумі 1850 гривень та 1850 евро що станом на 28.03.2025 згідно курсу НБУ складає 82 тисячі 782 гривні 13 копійок;

- ФОП « ОСОБА_9 », АДРЕСА_6 у сумі 6976 гривень;

- ФОП « ОСОБА_10 », АДРЕСА_7 у сумі 10 тисяч 470 гривень.

Того ж дня, 22.03.2025, але не раніше 13 год. 00 хв., більш точний час не встановлено, ОСОБА_4 приїхав за своїм місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де, після сварки з колишньою дружиною ОСОБА_11 , в останнього виник раптовий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а предметом свого злочинного посягання він визначив, раніше отримані від контрагентів готівкові кошти у розмірі 170 доларів США що станом на 28.03.2025 згідно курсу НБУ складає 7 тисяч 52 гривні 67 копійок, 3630 Євро, що станом на 28.03.2025 згідно курсу НБУ складає 162 тисячі 431 гривня 97 копійок, та 36100 гривень, загальною сумою 205 584 гривні 64 копійки.

Діючи з корисливих мотивів, умисно, та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час виїхав зі своєї квартири у невідомому напрямку разом із коштами отриманими 22.03.2025 та в подальшому розпорядився викраденими грошовими коштами на власний розсуд, тим самим спричинивши матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_5 у сумі 205 584 гривні 64 копійки.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю, кваліфікацію своїх дій не оспорював та надав показання, які за змістом аналогічні обставинам, що зазначені в обвинувальному акті. У вчиненому щиро кається, позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 визнає повністю та просить суд суворо не карати.

Прокурор під час судового розгляду просив обмежитись допитом обвинуваченого і дослідженням документів, що характеризують його особу, документів, що стосуються вирішення долі речових доказів, заходів забезпечення кримінального провадження, документів, що стосуються цивільних позовів та, відповідно до вимог статті 349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні участі не приймав, матеріали справи містять його заяву про розгляд кримінального провадження без його участі. Згідно заяви потерпілий підтримує свої позовні вимоги, міру покарання просить призначити на розсуд суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які, під час судового розгляду, не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінальних правопорушень, крім того, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин даного провадження, отже, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченого, а також дослідженням документів, що характеризують його особу, документів, що стосуються вирішення долі речових доказів, заходів забезпечення кримінального провадження та документів, що стосуються цивільного позову.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позицій, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час допиту підтвердив, що саме він, за викладених в обвинувальному акті обставинах, вчинив кримінальне правопорушення. Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, тому суд вважає доведеним пред`явлене йому обвинувачення і кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, якою пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів; особу та його вік (53 роки); соціальне положення (не одружений, має місце реєстрації та місце проживання); стан здоров`я (особа осудна, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, інвалідності чи тяжких захворювань не має); ОСОБА_4 раніше в силу ст.89 КК України не судимий; те, що повністю визнає свою вину, визнає позовні вимоги потерпілого; на час розгляду справи частково відшкодована матеріальна шкода, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим діяння, обставини його вчинення, критичне відношення винної до вчиненого.

Крім того, приймаючи до уваги думку прокурора в судових дебатах, яка вважала, що виправлення обвинуваченого може бути досягнуто без ізоляції обвинуваченого від суспільства, суд доходить висновку, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 75 КК України та покладенням відповідно до статті 76 КК України певних обов`язків, що, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, справедливим та співмірним із тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення та особою винного.

У рамках даного кримінального провадження до ОСОБА_4 заявлений цивільний позов, а саме: потерпілий ОСОБА_5 просить суд стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його корить матеріальну шкоду заподіяну кримінальним правопорушенням у розмірі 205 584 гривні 64 копійки.

Розглядаючи заявлений цивільний позов потерпілого, наявні в матеріалах справи документи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Відповідно до ст. 128 КПК України, яка кореспондуються з положеннями ч. 1 ст. 1166 та ч. 1 ст. 1167 ЦК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду подати цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Судом встановлено, що майнова шкода завдана потерпілому була заподіяна саме обвинуваченим ОСОБА_4 , що останній визнав в ході судового розгляду. Обвинувачений позовні вимоги потерпілого визнав беззаперечно в повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 128, ч. 1 ст.129 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з приписами п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст. 128 КПК України позовні вимоги потерпілого підлягають задоволенню..

Крім того, відповідно до розписок, які надані прокурором у судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 частково відшкодував потерпілому ОСОБА_5 майнові збитки на загальну суму 37 000( тридцять сім тисяч) гривень.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню у сумі 168 584 (сто шістдесят вісім тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) гривні 64 копійки.

Строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту на час ухвалення вироку закінчився.

Речові докази по справі відсутні.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 368- 371, 373, 374, 615 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, з визначенням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього обв`язки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_5 , про стягнення з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матеріальної (майнової) шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну (майнову) шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення в розмірі 168 584 (сто шістдесят вісім тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) гривні 64 (шістдесят чотири) копійки.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 не обирати.

Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд міста Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України судом у судовому засіданні проголошено резолютивну частину вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1