Житомирський апеляційний суд
Справа №283/1712/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/625/25
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області від 19 серпня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 ,-

встановила:

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України.

19 серпня 2025 року ухвалою слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області було задоволено клопотання слідчого щодо ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою до 11.09.2025 в межах строку досудового розслідування.

На підставі ч.3 ст.183 КПК України визначено розмір застави 70 (сімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 211960 (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят) гривень та покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КК України.

Слідчий суддя прийшов до висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, суд на підставі ч. 3 ст. 183 КПК, вважав за необхідне визначити розмір застави та продовжив строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з покладанням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Вважає ухвалу слідчого судді незаконною.

Зазначає, що слідчий суддя не взяв до уваги відсутність у клопотанні сторони обвинувачення вимог про продовження тримання під вартою ОСОБА_7 .

Наголошує, що підозрюваний ОСОБА_7 має психіатричні захворювання, у зв`язку з чим у 2024 році проходив стаціонарне лікування, а також про те, що у зв`язку з наявністю зазначених захворювань, у межах даного кримінального провадження № 0000085 від 08.07.2025 року, ОСОБА_7 призначена амбулаторна судово-психіатрична експертиза, яка має проводиться 02.09.2025 року в ДУ «Інститут судової психіатрії міністерства охорони здоров`я України».

Зазначає, що клопотання сторони обвинувачення було подано стороною обвинувачення за 4 дні до завершення строку тримання під вартою.

Посилається на те, що слідчий суддя не взяв до уваги відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

На думку захисника, жодними доказами, які наявні у матеріалах досудового розслідування, не підтверджується той факт, що ОСОБА_7 мав намір здійснювати збут наркотичних засобів або по факту його здійснював.

Більше того, на даному етапі досудового розслідування ще не встановлено, чи являється підозрюваний ОСОБА_7 осудною особою, оскільки в матеріалах справи наявні медичні документи, що ставлять його осудність під сумнів. Для вирішення даного питання призначено комплексну судову психолого-психіатричну експертизу, яка відбудеться у вересні 2025 року у м. Києві.

Зазначає, що слідчий суддя не взяв до уваги відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які сторона обвинувачення повинна була довести.

Сторона захисту вважає, що вся аргументація ризиків, про які вказано в ухвалі слідчого судді фактично зводиться до тяжкості покарання за кримінальні правопорушення, в яких на даний час підозрюється ОСОБА_7 , а також до того факту, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Звертає увагу на те. що слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_7 , негативних характеристик за місцем проживання не має, судимість знята та погашена у встановленому законом порядку, потребує лікування у відповідності до медичної документації, долученої до матеріалів справи.

На думку захисника, стороною обвинувачення не було надано жодного доказу, який би підтвердив необхідність продовження строку дії запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, відповідно вказаний висновок слідчого судді не підтверджено жодними фактичними обставинами справи.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

В провадженні СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУ НП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000085, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.310 КК України.

11.07.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України.

З матеріалів кримінального провадження встановлено що, 13.07.2025 слідчим суддею Малинського районного суду підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів, до 09 серпня 2025 року 11 годин 21 хвилину.

Ухвалою слідчого судді Малинського районного суду від 07.08.2025 підозрюваному ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 15 днів - до 21.08.2025.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Крім того, з практики Європейського Суду з прав людини випливає, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Докази долучені до клопотання свідчать, що ОСОБА_7 може бути причетний до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України.

Слідчий суддя також достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; може вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України, який згідно ст. 12 України є тяжкими злочинами, за найтяжче з яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, враховуючи існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, застосування домашнього арешту, як зазначено в апеляційній скарзі захисника, на думку апеляційного суду не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

За таких обставин, апеляційний суд вважає обґрунтованими та законними висновки слідчого судді про наявність достатніх підстав, згідно вимог ст. 194 КПК України для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі підозрюваного. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Також, колегія суддів зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, характером злочину у якому він обвинувачується додатково свідчить про правильність висновків суду, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту є ускладненим.

Доводи сторони захисту про те, що до підозрюваного ОСОБА_7 може бути застосований більш м`який запобіжний захід, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи захисника, що підозрюваний має постійне місце проживання у м. Малині; що він самостійно видав всі речі, які в подальшому були визнані речовими доказами, відтак вказані у клопотанні ризики є необґрунтованими; свідки у кримінальному провадженні вже допитані, а тому нема підстав для впливу на них зі сторони ОСОБА_7 ; матеріальне забезпечення ОСОБА_7 під час перебування його під домашнім арештом можуть взяти на себе його родичі, не є переконливим аргументом для можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки це не стримало його від протиправної поведінки, відповідно до підозри.

Таким чином, вирішуючи клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 та неможливості на даний час у застосуванні менш суворого запобіжного заходу.

Разом з тим, колегія суддів вважає за можливе зменшити ОСОБА_7 розмір застави, визначивши її в середньому розмірі, визначеному п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, матеріальне становище підозрюваного, відсутність офіційного доходу у підозрюваного, а тому вважає, що визначену суддею заставу (211 960 грн.) підозрюваний реальної можливості сплатити не має.

У відповідності до вимог ч. 4, 5 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.2 ч.5 ст.182 КПК України).

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги захисника та необхідність визначення розміру застави в межах п.2 ч.5 ст.182 КПК України у вигляді 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка є середньою за кримінальні правопорушення в яких підозрюється ОСОБА_7 , буде співмірною з існуючими в кримінальному провадженні ризиками та достатньою для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Інші доводи апеляційної скарги, також не спростовують правильність висновків слідчого судді, в тому числі проведення психіатричної експертизи підозрюваного, несвоєчасне звернення з клопотанням про продовження тримання під вартою, відсутність в клопотанні вимоги про продовження тримання під вартою, а натомість вимоги про застосування тримання під вартою не являються підставами для скасування ухвали, відмови у задоволенні клопотання чи застосування менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Так, питання про осудність ОСОБА_7 може бути вирішено лише після проведення психіатричної експертизи, що на даний час не дає підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки така експертиза ще не виконана, а протипоказань для утримання ОСОБА_7 в умовах СІЗО не має.

Питання продовження строку тримання під вартою вирішується згідно з правилами передбаченими для застосування такого запобіжного заходу. Клопотання слідчого у вступній частині та за змістом має чіткі вимоги про продовження строку тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а тому викладення прохальної частини про застосування запобіжного заходу є формальністю, яка не перешкоджала розгляду його слідчим суддею по суті та не ставить під сумнів правильність вирішення його судом.

Не є підставою для відмови у задоволенні клопотання порушення слідчим строків його подання, оскільки таке клопотання вирішене слідчим суддею в межах дії попередньої ухвали, а може лише бути підставою для реагування суду на порушення таких строків органом досудового розслідування.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області від 19 серпня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 скасувати в частині визначення застави.

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою визначити ОСОБА_7 заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 грн.

В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: