Справа № 308/990/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.07.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/364/25, за апеляційною скаргою прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.05.2025.

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 12.07.2025 включно, з визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Станіславчик Жмеринського району Вінницької області, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, відомості про яке 08.08.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000388.

Цією ж ухвалою, у разі внесення застави на ОСОБА_7 покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З клопотання вбачається, що СУ ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені відомості, про яке 08.08.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000388 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому досудовим розслідуванням місці, але на території Закарпатської області, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та невстановленими у ході досудового розслідування особами, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи воєнний стан, введений на території України через збройну агресію РФ проти України та заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, організували незаконне переправлення через державний кордон декількох громадянин України, з корисливих мотивів.

-2-

ОСОБА_8 , будучи обізнаним про явище нелегальної міграції на території України, використовуючи воєнний стан, введений на території України через збройну агресію російської федерації проти України та заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, реалізуючи заздалегідь розроблений та схвалений злочинний план, спрямований на незаконне збагачення шляхом отримання коштів за незаконне переправлення осіб через державний кордон України поза межами офіційних пунктів пропуску, за невстановлених органом досудового розслідування обставин, але не пізніше 21.08.2024, підшукав громадян України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які мали на меті незаконно, за грошову винагороду в сумі по 7000 доларів США з особи, у порушення вимог ч. 4 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку із введенням 24.02.2022 на території України воєнного стану, перетнути державний кордон України, та сприяв їм порадами, вказівками, наданням засобів, усуненням перешкод, що виразилось в наступному.

На початку серпня 2024 року, у точно невстановлений час, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , перебуваючи в м. Полтава, використовуючи месенджер «Telegram», домовились з невстановленою досудовим розслідування особою про намір перетнути державний кордон України поза межами офіційних пунктів пропуску, при цьому вказана особа надала їм чіткі гарантії такого незаконного перетину державного кордону України та висловила вказівку про дату, місце і час їх прибуття для протиправного перетину державного кордону України. Виконуючи вказівки невстановленої досудовим розслідування особою, 22.08.2024 приблизно о 22 год 30 хв, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 прибули до готелю «Княль Олег», розташованого в м. Долина, вул. Обліски, 38А, Івано-Франківської області, де після очікування, отримали телефонний дзвінок від невстановленої досудовим розслідуванням особи, яка повідомила їм про необхідність вийти з готелю та сісти в автомобіль марки «Volkswagen», на якому разом з невстановленими досудовим розслідуванням особами приїхали в м. Хуст, де у невстановленому точно місці, в лісовому масиві, зупинились та очікували приїзду автомобіля марки «Peugeot».

По приїзду автомобіля марки «Peugeot», за кермом якого перебував ОСОБА_8 , останній повідомив ОСОБА_13 та ОСОБА_14 про необхідність сплатити йому грошові кошти в сумі 14000 доларів США, за організацію переправлення останніх через державний кордон України, а також повідомив самий механізм незаконного перетину кордону, а саме те, що їх розмістять в місці для тимчасового проживання та очікування подальших вказівок.

За подальшою вказівкою, 23.08.2024 ОСОБА_13 та ОСОБА_14 прибули до приміщення готелю «Урожай» у м. Хуст по вул. Сливова, 36, де очікували до прибуття автомобіля марки «Volkswagen», за кермом якого перебувала невстановлена досудовим розслідуванням, яка підібрала ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , та на вказаному автомобілі попрямували до готелю «Європа» в с. Соломоново Ужгородського району, в якому останні проживали, та 24.08.2024 за вказівкою невідомої особи вийшли до входу готелю, де їх очікував невстановлений автомобіль марки «Skoda» під керуванням невстановленої досудовим розслідуванням особою, сіли у вказаний автомобіль та разом з вказаною особою поїхали в с. Соловка Ужгородського району, де по дорозі у вказаному населеному пункті зупинились на невстановленій вулиці, і до автомобіля підійшли ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які надали вказівку ОСОБА_13 та ОСОБА_14 віддати свої особисті речі, які в подальшому їм будуть повернені. Після чого, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на автомобілі марки «Skoda» під керуванням невстановленої досудовим розслідуванням особою, попрямували в сторону Українсько-Угорського кордону, після чого були викриті працівниками правоохоронних органів.

-3-

Окрім того ОСОБА_8 , у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, але не пізніше 26.11.2024, та у невстановленому досудовим розслідуванням місці, але на території Закарпатської області, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 та невстановленими досудовим розслідуванням особами, повторно, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, маючи злочинний намір на протиправне збагачення шляхом отримання грошових коштів за незаконне переправлення декілька осіб через державний кордон України, достовірно знаючи, що з 24.02.2022 у відповідності до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану, на період дії якого чоловікам громадянам України віком від 18 до 60 років обмежено виїзд за межі України, організував незаконне переправлення через державний кордон України ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який діяв під контролем правоохоронних органів, і сприяв протиправному переправленню останніх порадами та наданням засобів, що виразилось в наступному.

У невстановлений органом досудового розслідування точний час, але не пізніше листопада 2024 року, невстановлена наразі органом досудового розслідування особа, через мобільний додаток месенджер «Telegram», досягла усної домовленості із ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 щодо організації цією невстановленою наразі органом досудового розслідування особою незаконного переправлення їх через державний кордон України поза межами офіційних пунктів пропуску за грошові кошти в розмірі 3000 доларів США з ОСОБА_19 та по 3500 доларів США з ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , при цьому надавши їм чіткі гарантії такого незаконного перетину державного кордону України та висловивши вказівку про дату, місце і час їх прибуття для протиправного перетину державного кордону України.

Виконуючи вказівки невстановленої досудовим розслідування особи, через мобільний додаток месенджер «Telegram», 26.11.2024 ОСОБА_19 прибув у м. Чоп Ужгородського району, неподалік приміщення залізничного вокзалу, де передав невстановленій досудовим розслідуванням особі грошові кошти в сумі 3000 доларів США, за організацію незаконного переправлення останнього через державний кордон України.

У подальшому на виконання невстановленої досудовим розслідування особи, 04.12.2024 приблизно о 16 год, ОСОБА_19 прибув до готелю «Європа» у с. Соломоново Ужгородського району, біля якого очікували двоє невідомих осіб, яких разом з ОСОБА_19 на автомобілі марки «Peugeot» підібрали ОСОБА_7 та ОСОБА_9 і відвезли до будинку ОСОБА_9 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який знаходиться поблизу лінії державного кордону України з Угорщиною. Вийшовши з автомобіля, ОСОБА_9 наказав ОСОБА_19 та двом невідомим особам, які мали намір незаконно перетнути державний кордон, щоб останні якнайшвидше пройшли до прибудови будинку, де їх розмістили для тимчасово перебування. Після чого, у приміщення зайшов ОСОБА_7 і запитав у ОСОБА_19 та двох невідомих осіб, хто з них вміє користуватися та надувати човен, повідомивши, що незаконно перетинати держаний кордон вони будуть через річку Тиса, на що двоє невідомих осіб відмовились, переживаючи за своє життя та здоров`я, та вони на автомобілі «таксі» приїхали в с. Червоне Ужгородського району.

11.12.2024 на виконання попередньої домовленості з невстановленою досудовим розслідування особи через мобільний додаток месенджер «Telegram», до готелю «Європа» у с. Соломоново Ужгородського району, прибули ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які поселились у вказаному готелі, до якого приблизно о 15 год 30 хв під`їхав

-4-

автомобіль «Peugeot 308», д. н. з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_22 та пасажиром ОСОБА_7 , до яких з приміщення готелю вийшли ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які передали ОСОБА_22 та ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 7000 доларів США, за організацію незаконного переправлення через державний кордон України, та отримали від останніх вказівку перебування в готелі до наступного дня і очікування подальших вказівок.

Надалі, на виконання невстановленої досудовим розслідування особи, 12.12.2024 приблизно о 08 год, ОСОБА_19 прибув до готелю «Європа» у с. Соломоново Ужгородського району, де також за вказівкою очікували ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , яких підібрав на автомобілі марки «SKODA OCTAVIA», д. н. з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_15 , та відвіз їх до будинку ОСОБА_9 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у кімнату якого о 09 год 05 хв зайшов ОСОБА_9 , який повідомив, що скоро їх заберуть і щоб вони збирались. У подальшому о 09 год 33 хв у вказаний будинок зайшли ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , які принесли сумку, в якій знаходились надувний човен з веслами, та розмовляли між собою з приводу безпілотного літального апарату і намагалися здійснити переправлення ОСОБА_19 та двох невідомих осіб через державний кордон України, однак втекли через загрозу бути затриманими працівниками Державної прикордонної служби і розмістили ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_19 у будинку ОСОБА_9 для тимчасового проживання по 08 год 12 хв 13.12.2024, яких ОСОБА_9 забезпечував необхідним харчуванням.

Наступного дня, 13.12.2024 о 08 год 12 хв у приміщення прибудови будинку за адресою: АДРЕСА_1 , прибули ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з якими ОСОБА_7 провів інструктаж ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_19 , з приводу як пересуватися в бік державного кордону та що надувний човен знаходиться безпосередньо біля річки Тиса, після чого ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , виконуючи роль провідників, разом з ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_19 , через задній вхід будинку на подвір`я, почали рухатися у бік державного кордону України з Угорщиною, здійснили подолання прикордонної загороджувальної системи, після чого неподалік 339 позначки Державного кордону України ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_19 були затримані працівниками правоохоронних органів, а ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 орієнтуючись на місцевості, втекли з місця події. Отримані від цього грошові кошти ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 розподілили між собою.

Також, ОСОБА_8 у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, але не пізніше квітня 2025 року, та у невстановленому досудовим розслідуванням місці, але на території Закарпатської області, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 та невстановленими досудовим розслідуванням особами, повторно, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, маючи злочинний намір на протиправне збагачення шляхом отримання грошових коштів за незаконне переправлення декілька осіб через державний кордон України, організував незаконне переправлення через державний кордон України ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та двох невстановлених досудовим розслідуванням осіб, сприяв їх протиправному переправленню порадами та наданням засобів, що виразилось в наступному.

У невстановлений органом досудового розслідування точний час, але не пізніше 28.04.2025, невстановлена наразі органом досудового розслідування особа, повідомила ОСОБА_24 про необхідність прибуття у готель «Стінг», який знаходиться у с. Велика Добронь Ужгородського району, для подальшого незаконного переправлення його через державний кордон України поза межами офіційних пунктів пропуску за грошові кошти в розмірі 4500 доларів США.

-5-

Виконуючи вказівки невстановленої досудовим розслідування особи, 28.04.2025 ОСОБА_24 прибув у м. Чоп Ужгородського району, після чого на автомобілі «таксі» прибув до готелю «Стінг», де також перебували двоє невстановлених осіб, які мали намір незаконно перетнути кордон.

У подальшому на виконання невстановленої досудовим розслідування особи, з 28.04.2025 по 13.05.2025 ОСОБА_24 разом з двома невстановленими особами, які мали намір незаконно перетнути кордон, проживали у готелі «Стінг», за проживання яких оплачували ОСОБА_15 та ОСОБА_9 , які також періодично привозили їм продукти харчування.

11.05.2025, виконуючи вказівки невстановленої досудовим розслідуванням особи, ОСОБА_24 разом з двома невстановленими особами, які мали намір незаконно перетнути кордон, повинні були зібратися та покинути готель, та в цей час до готелю під`їхав автомобіль марки «Peugeot 308», д. н. з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , але в подальшому з невідомих причин їм було повідомлено про відміну переправлення через кордон, та ОСОБА_8 поїхав від готелю в невідомому напрямку.

13.05.2025 приблизно о 06 год, ОСОБА_24 разом з однією невстановленою особою, виконуючи вказівки невстановленої досудовим розслідування особи, покинули приміщення готелю, і їх на відстані близько 100 метрів від готелю очікував та підібрав автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «S 550», д. н. з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 , який відвіз їх у с. Єсень Ужгородського району та залишив в полі й надав вказівку очікувати його, при цьому під час руху ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_24 грошові кошти в сумі 4500 доларів США. У подальшому до ОСОБА_24 разом з невстановленою особою, повернувся ОСОБА_7 разом ще з однією невстановленою особою, яка мала намір незаконно перетнути кордон, та вони всі почали рух в бік державного кордону України з Угорщиною, під час чого ОСОБА_7 спілкувався з невідомою особою по рації і під час руху повідомив, що щось сталось, та наказав всім бігти, і вони розбіглись в різні сторони.

13.05.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а 19.05.2025 ОСОБА_7 затриманий на підставі ст. 208 КПК України і цього ж дня йому повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 07 до 09 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 03 років із конфіскацією майна, у зв`язку з чим наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. З урахуванням наведеного слідчий вважав, що більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, на строк 60 днів, а разі визначення застави визначити таку в розмірі не менше 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя ухвалу мотивувала тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого

-6-

передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років із конфіскацією майна, а ризики, на які посилається слідчий у клопотанні, а саме передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є наявними. У зв`язку з чим, слідчий суддя дійшла висновку про те, що слідчим доведено необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, визначила ОСОБА_7 заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка на переконання слідчого судді є достатньою для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді від 20.05.2025 скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Не оспорюючи висновків слідчого судді про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурор указує на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також на той факт, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів. При цьому, характер та обставини злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , його роль у вчиненні цього злочину та розмір одержаної грошової винагороди, дають підстави для визначення застави у розмірі не менше 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного та захисника. При цьому враховується, що вказані учасники процесу належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого

-7-

підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

В порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд уважає, що слідчий суддя повною мірою дотрималася вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання, слідчий суддя належно дослідила та перевірила наведені в ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків, які, власне, викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування підозрюваній особі запобіжного заходу.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що СУ ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені відомості, про яке 08.08.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000388 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

-8-

13.05.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а 19.05.2025 ОСОБА_7 затриманий на підставі ст. 208 КПК України і цього ж дня йому повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 20.05.2025 за клопотанням органу досудового розслідування щодо ОСОБА_7 обрано запобіжний захід - тримання під вартою та визначено заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_7 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

Відповідно до положень ст. 177, 183 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховування від органів досудового розслідування чи вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.

Як встановила слідчий суддя, і це підтверджується матеріалами судового провадження, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, та яке відноситься до категорії тяжких, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, незаконно вливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити те, у якому підозрюється, що свідчить про наявність існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, доведена прокурором та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

-9-

З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, мотив та спосіб його вчинення, існуючі в даному провадженні ризики, особу підозрюваного, апеляційний суд приходить до висновку, що прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції була доведена неможливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, що у своїй ухвалі при застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу обґрунтовано прийняла до уваги слідчий суддя.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що обґрунтованість підозри та наявність передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків сторонами кримінального провадження не заперечується.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора на предмет законності та вмотивованість ухвали слідчого судді щодо ОСОБА_7 у частині визначення розміру застави, колегія суддів звертає увагу на таке.

На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Як вбачається з ухвали, визначаючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 розмір застави, слідчий суддя взяла до уваги обставини, встановлені ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182 цього Кодексу та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Тому, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, його ступеня суспільної небезпеки, а також даних про особу підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя прийшла до висновку, що застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб здатна забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків і такий розмір не буде завідомо непомірним для нього.

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів. При цьому враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якого розмір застави повинен визначатися тим

-10-

ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, на переконання колегії суддів, визначений слідчим суддею щодо підозрюваного ОСОБА_7 розмір застави - 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн, є таким, що співвідноситься з даними про особу підозрюваного ОСОБА_7 , обставинами кримінального правопорушення, його тяжкістю та особливою суспільною небезпечністю, а тому відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним в ч. 4 ст. 182 КПК України, згідно яких розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного.

При прийнятті рішення колегія суддів враховує, що наведені в апеляційній скарзі прокурором доводи, в тому числі тяжкість та особлива суспільна небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею, у зв`язку викладені прокурором в апеляційній скарзі посилання щодо необхідності визначення підозрюваному ОСОБА_7 застави - 400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, задоволенню не підлягають.

Даних про будь-яке інше майно підозрюваного, щодо майнових збережень чи інших доходів, які б забезпечили виконання застави в розмірі заявленому стороною обвинувачення, прокурором не надано.

З урахуванням зазначеного, враховуючи дані про особу підозрюваного, кількість та ступінь ризиків, його майновий стан, колегія суддів дійшла висновку, що застава в розмірі заявленому стороною обвинувачення, тобто 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, є завідомо непомірною для нього.

Також колегією суддів враховується і те, що строк дії оскаржуваної ували спливає 12.07.2025 і прокурором не надано жодних доказів, які б свідчили, що підозрюваний з моменту застосування щодо нього запобіжного заходу та визначення йому застави будь-яким чином порушував покладені на нього обов`язки. Між тим, зі змісту наданих прокурором документів вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні закінчено, а обвинувальний акт в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 направлено до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області для розгляду по суті.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що стороною обвинувачення не наведено обставин та не надано таких доказів, які б спростовували висновки слідчого судді, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлено.

-11-

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.05.2025 щодо ОСОБА_6 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді