МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/1442/25
Провадження № 1-кс/945/250/25
УХВАЛА

Іменем України

11 липня 2025 року м.Миколаїв

Слідчий суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського районного суду Миколаївської області в м. Миколаєві, клопотання слідчого СВ відділення поліції № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.07.2025 за №0000240 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти Військової служби правопорядку підозрюваному

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, із середньо-спеціальною освітою, військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 , не одруженому, раніше не судимому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , який на момент вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді старшого навідника 1 танкового гранатомета протитанкового взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат»,

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

встановив:

11 липня 2025 року слідчий СВ відділення поліції № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області за погодженням із прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

У клопотанні слідчий зазначає, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.07.2025 за №0000240, у якому ОСОБА_5 10 липня 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину та під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання з мотивів і підстав, викладених у ньому, просили про його задовільнити, розмір застави не визначати.

Захиснику та підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, так як ОСОБА_5 винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав, а відтак переховуватись від слідства та суду не збирається.

Дослідивши долучені матеріали клопотання та докази по даних матеріалах, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із матеріалів клопотання вбачається, що слідчим відділом відділення поліції № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.07.2025 за №0000240, у якому ОСОБА_5 10 липня 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.05.2024 № 131 солдата ОСОБА_5 , призначеного наказом командувача Сухопутних військ збройних сил України (по особовому складу) від 02.05.2022 № 240-РС на посаду солдата резерву 1 запасного взводу 100 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , який прибув з військової частини НОМЕР_2 , з 06.05.2024 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , постановлено на всі види забезпечення.

Наказом командира військово частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.05.2024 № 100-РС, солдата ОСОБА_5 призначено на посаду старшого навідника 1 танкового гранатомета протитанкового взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 та зараховано на всі види забезпечення.

У невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, але не пізніше 20.09.2024 солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу на посаді старшого навідника 1 станкового гранатомета протитанкового взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ,діючи умисно, всупереч вищезазначених вимог закону, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби, а саме місце розосередження особового складу військової частини НОМЕР_1 , що знаходилось в АДРЕСА_3 .

У ході самовільного залишення місця служби, ОСОБА_5 , переслідуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, взяв із собою автомат "Калашникова модернізований 7.62" з серійним номером № НОМЕР_3 та патрони у кількості 110 штук калібру 7,62 мм., тим самим придбав бойову нарізну автоматичну вогнепальну зброю та боєприпаси.

Після чого, ОСОБА_5 при собі перенісбойову автоматичну вогнепальну зброю, а саме автомат "Калашникова модернізований 7.62" з серійним номером № НОМЕР_3 , затвор до нього та боєприпаси, а саме патрони у кількості 110 штук калібру 7,62 мм., до місця свого фактичного приживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де став незаконно зберігати, у житловому будинку за вищевказаною адресою, до часу їх виявлення та вилучення працівниками поліції, а саме до 10.07.2025.

10.07.2025 в ході обшуку за вказаним місцем проживання ОСОБА_5 виявлено та вилучено виготовлену промисловим способом військову вогнепальну зброю 7,62-мм автомат Калашникова «АКМ», серійним номером № НОМЕР_3 , придатний до стрільби та боєприпаси, а саме патрони у кількості 110 штук калібру 7,62 мм.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме: рапортом чергового відділення поліції №5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від 03.07.2025; протоколом прийняття заяви від 03.07.2025 за зверненням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 04.07.2025; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_2 ; повідомленням про кримінальне правопорушення з військової частини НОМЕР_1 ; висновком експерта № СЕ-19/115-25/11233-БЛ від 10.07.2025.

Факти, які є причиною виникнення підозри на стадії досудового розслідування, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, що здійснюється на наступній стадії процесу(судове провадження). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи.

Фактичні дані, які містяться у наданих органом досудового розслідування доказах, на думку слідчого судді, здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Крім того слідчий суддя вважає доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України:

1) переховування від органу досудового розслідування та суду. Так, останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років. Зазначена обставина сама пособі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

При оцінці наявності ризику переховування суд також враховує ту обставину, що матеріали клопотання не містять жодних відомостей щодо наявних міцних соціальних зв`язків підозрюваного. Підозрюваний ОСОБА_5 є військовослужбовцем, котрий самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , постійного джерела доходу не має, на утриманні неповнолітніх дітей та інших утриманців також не має, тому наведене створює обґрунтовані побоювання, що підозрюваний у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з ізоляцією, зможе переховуватись від слідства та суду, оскільки достатні стримуючі фактори відсутні.

2) незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Оцінюючи наявність цього ризику слідчий суддя бере до уваги той факт, що не всі свідки на даний час встановлені та допитані.

Крім того, ОСОБА_5 отримав копії протоколів допитаних вже свідків з їх анкетними даними, а тому може схилити їх до зміни показів на його користь, що зашкодить встановленню істини в даному кримінальному провадженні.

При оцінці існування цього ризику слідчий суддя також виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні у суді, а саме усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні. І тому у подальшому, на стадії судового розгляду суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). Саме тому, слідчий суддя вважає існуючим ризик незаконно впливати на свідків.

3) ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. Обґрунтованим вважає слідчий суддя і твердження сторони обвинувачення щодо існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений, вразі застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, зобов`язаний повернутись до військової частини, яку самовільно залишив та буде мати доступ до зброї. Будь-яких стримуючих факторів, слідчим суддею не встановлено, а стороною захисту не надано.

Згідно з рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка особи дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи.

При вирішенні питання суд бере до уваги у сукупності обставини, які передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке може бути застосоване до ОСОБА_5 у разі доведення причетності до інкримінованого йому правопорушення; репутацію підозрюваного; відсутність жодних відомостей про міцність соціальних зв`язків, що ставить під сумнів можливість належного виконання обов`язків; враховуються вік та стан здоров`я підозрюваного, які не перешкоджають утриманню в умовах ізоляції від суспільства, оскільки даних на підтвердження неможливості утримання його під вартою слідчому судді не надходило, що дає можливість зробити висновок про те, що його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що ризик перешкоджання кримінальному правопорушенню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України) не знайшов свого підтвердження та носить абстрактний характер.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_5 не одружений, утриманців не має, не має постійного доходу, є військовослужбовцем та самовільно залишив військову частину, підозрюється у злочині проти громадської безпеки.

Зважаючи на початкову стадію досудового розслідування, а також те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що потребує більшої суворості в оцінці порушень цінності суспільства, слідчий суддя вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, позбавить його можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чинити вплив на свідків у даному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому слідчий суддя вважає неспроможними доводи захисника та підозрюваного щодо можливості застосування як запобіжного заходу у виді домашнього арешту, так і інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, оскільки будь-які більш м`які види запобіжного заходу не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти вказаним ризикам.

Окрім того відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, після внесення якої він повинен бути звільнений з під варти.

Позиція Європейського суду з прав людини стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та визначення її розміру, цілковито відображується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Враховуючи встановленні при розгляді клопотання дані про особу підозрюваного, тяжкість правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку слідчого судді, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись статтями 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя,

постановила:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.07.2025 за №0000240 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України строком 60 діб, до 07 вересня 2025 року включно.

Строк тримання під вартою рахувати з 10.07.2025 року.

Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний ОСОБА_5 повинен бути звільнений з-під варти, в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 151 400 грн.

У разі внесення застави зобов`язати ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, в провадженні яких перебуває кримінальне провадження №0000240 та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками, понятими у кримінальному провадженні, які були присутні під час проведення слідчих дій.

Роз`яснити та попередити ОСОБА_5 , що з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

За невиконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, на підозрюваного може бути накладено грошове стягнення у розмірі: від 0,25 до 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого, прокурора; від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого судді, суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 14 липня 2025 року о 15 год. 45 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_8

14.07.2025