ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року м.Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку у залі судових засідань Солом`янського районного суду м. Києва кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з неповною вищою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:23.02.2024 Солом`янським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки-,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05.09.2024, приблизно о 12 год 30 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи неподалік Індустріального шляхопроводу, який розташований за адресою: м. Київ, вул.. Вадима Гетьмана, 10, на ґрунтовому покритті виявив 1 (одну) таблетку білого кольору масою 0,505 г, яка, відповідно до висновку експерта N?CE-19/111-24/51798-НЗПРАП від 04.10.2024 містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (таблиця І список N?l Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою КМУ від 06.05.2000 N?770), загальною масою метадону (фенадону) 0,022 г.

Враховуючи, що він інколи вживає наркотичні речовини і усвідомлюючи, що вказана таблетка може містити у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено, а його придбання та зберігання є незаконним, поклав її до задньої правої кишені штанів, в які був одягнений, тим самим незаконно придбав наркотичний засіб для власного вживання без мети збуту.

Після чого, ОСОБА_5 , зберігаючи при собі вищевказану таблетку, направився пішки у власних справах в сторону Севастопольської площі, а у подальшому по проспекту Повітряних Сил, в сторону Солом?янської районної у місті Києві державної адміністрації, чим здійснив незаконне зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

Цього ж дня, а саме 05.09.2024, приблизно о 14:00 годині, коли він перебував за адресою: м. Київ, пр-т. Повітряних Сил, буд. 47, його було зупинено працівниками поліції, яким він добровільно повідомив, що має при собі, в задній правій кишені штанів одну таблетку з наркотичним засобом, яку у подальшому, у нього вилучено під час затримання та проведення особистого обшуку на підставі ст. 298-2 та ст. 298-3 КПК України.

При цьому, відповідно до таблиці 1 наказу МОЗ України N?188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» невеликі розміри психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP становлять від 1,5 до 15,0 г.

Відповідно до таблиці 1 наказу МОЗ України N?188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» невеликі розміри наркотичного засобу, що знаходиться у незаконному обігу метадон (фенадон) становлять до 0,02 г, великі розміри - від 1,6 до 20,0 г.

Обвинувачений ОСОБА_5 , у судовому засіданні свою вину у вчиненому злочині, а саме, у незаконному придбані та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею визнав повністю, та пояснив, що 05.09.2024, приблизно о 12 год. 30 хв., перебуваючи неподалік Індустріального шляхопроводу, який розташований у м. Києві, на ґрунтовому покритті виявив 1 (одну) таблетку білого кольору та зрозумів, що це наркотична речовина, яку поклав до своєї кишені для власного вживання без мити збуту. Приблизно о 14:00 годині цього ж дня коли він перебував за адресою: м. Київ, пр-т. Повітряних Сил, буд. 47, його було зупинено працівниками поліції, яким він добровільно повідомив, що має при собі, в задній правій кишені штанів одну таблетку з наркотичним засобом, яку у подальшому, у нього вилучено.

Не дивлячись на повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 його винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України за обставинами встановленні судом, доказана зібраними та дослідженими, відповідно до ст.ст. 359 КПК України, доказами.

Зазначені вище докази сумнівів у їх достовірності не викликають та відповідно до ст.ст. 85,86,94 КПК України, визнаються і оцінюються судом як належні та допустимі.

Зокрема вина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується дослідженими в судовому засіданні протоколами слідчих дій, та долучених до матеріалів кримінального провадження документів, в яких викладені та посвідченні відомості що мають значення для встановлення факту і обставин кримінального провадження.

Рапортом ДОП СДОП ВП Солом`янського УП ГУ НП в місті Києві лейтенанта поліції ОСОБА_6 , згідно якого 05.09.2024 о 14 годині в ході відпрацювання території Солом`янського району у громадянина ОСОБА_5 вилучено одну пігулку наркотичного засобу «Метадон».

( а.с. 46 )

Протоколом затримання ОСОБА_5 , згідно якого під час обшуку у останнього було виявлено та вилучено 1 пігулку білого кольору.

( а.с. 47-53 )

Протоколом огляду предмета та відеозаписом затримання ОСОБА_5 , з вилученням у нього 1 пігулки білого кольору.

( а.с.56-61 )

Висновком експерта № СЕ-19/111-24/51798-НЗПРАП від 04.10.2024, згідно якого вилучена під час проведення особистого обшуку ОСОБА_5 таблетка білого кольору є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - метадон. Маса методону становить 0,022 г.

( а.с. 67-70 )

Отже, з метою винесення справедливого судового рішення та захисту прав людини і основоположних свобод, суд приходить до висновку, що в основу вироку необхідно покласти вищевказані письмові доказами у справі.

Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ст. 17 ч. 1 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства» та ін.).

Ретельно проаналізувавши усі надані сторонами кримінального провадження докази з точки зору доведеності ознак складу злочину, інкримінованих обвинуваченому, суд вважає, що сукупність встановлених під час судового розгляду обставин виключає будь-яке інше розуміння подій, викладених в обвинувальному акті, і вказана версія обвинувачення не містить сумнівів в її обґрунтованості та не спростовується доводами сторони захисту.

Враховуючи вимоги до вмотивованості судового рішення, суд вважає за необхідне зазначити таке. У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого звертається увага на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.У рішеннях ЄСПЛ ( «Салов проти України», «Серявін та інші проти України» та ін.) склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Отже, оцінюючи у сукупності всі досліджені докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що зібраними по справі доказами поза межами розумного сумніву підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п. 3 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 23.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема форми вини, мотиву і мети, способу тяжкості наслідків, що настали, тощо.

ОСОБА_5 скоїв злочин, який, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину, раніше судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо. На обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

До обставин, що пом`якшують покарання, обвинуваченого ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлені.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 , покарання суд виходить із встановленої ст. 50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винними та іншими особами нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якого покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягненні справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи - воно має буду законним, пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи Балканов проти Росії від 09.06.2005р., Ісмалова проти росії від 29.11.2007 року).

Виходячи з наведеного, суд вважає призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України.

На переконання суду, призначення обвинуваченому ОСОБА_5 саме такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його кари, виправлення та запобігання вчинення нових злочинів, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань у порядку ч.1 ст. 71 КК України остаточне покарання має бути більшим від покарання,призначеного за новий злочин,а також від не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_5 був засуджений 23.02.2024 Солом`янським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки, суд вважає за необхідне застосувати положення ст.71 КК України та частково приєднати не відбуте покарання, виходячи із співвідношення, визначеного пунктом «б» частини 1 ст. 72 КК України, відповідно до якого: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Підстави для призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за правилами ст. 69 КК України - відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати по справі суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_5 на підставі ст.124 КПК України.

Питання про речові докази по справі вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 371, 373-376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та за вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 23.02.2024, за яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки, виходячи із співвідношення, визначеного пунктом «б» ч. 1 ст.72 КК України, відповідно до якого одному дню позбавлення волі відповідає два дня обмеження волі, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 1 (одного) року 1 місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з дня приведення вироку до виконання, зарахувавши у строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк перебування під вартою 05.09.2024.

Речові докази: наркотичний засіб - метадон (фенадон) масою 0,022 г, який передано до камери схову речових доказів Солом`янського УП ГУ НП в. Києві - знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів-№ СЕ-19/111-24/51798-НЗПРАП від 04.10.2024 - 3183 (три тисячі сто вісімдесят три ) гривні 60 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1