ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1223/25 Справа № 204/9218/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження кримінального провадження №0000155 за апеляційною скаргою прокурора Покровської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_9 на вирок Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 10 січня 2025 року, ухвалений щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ Запорізької області, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-05 травня 2021 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 263, ст. 71 КК України до чотирьох років одного місяця позбавлення волі;

-16 листопада 2021 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 72 КК України до вісімдесяти годин громадських робіт та штрафу у розмірі 850 гривень;

-21 червня 2024 року Залізничним районним судом м. Львова за ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 71 КК України до дев`яти років трьох місяців позбавлення волі та штрафу у розмір п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., з конфіскацією належного йому майна. Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, покарання призначене вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 листопада 2021 року у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. - виконувати самостійно,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України

В С Т А Н О В И Л А:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскаржуваного рішення.

Вироком Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 10 січня 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та призначено покарання у виді 9 років 4 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Залізничного районного суду м. Львова від 21 червня 2024 року, більш суворим за даним вироком, ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років 4 місяці з конфіскацією майна та штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, покарання призначене вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 листопада 2021 року у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп. - виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено відраховувати з моменту набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 , у строк відбування покарання строк його перебування під вартою за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 21 червня 2024 року з 02 червня 2022 року.

Цим вироком дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання та зберігання з метою збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини в особливо великих розмірах.

За встановлених судом обставин у невстановлену досудовим розслідуванням дату та час, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, виявив на землі поліетиленовий пакет, в якому знаходились пакунки з речовинами, які містять особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено, - гриби Psilocybe sermilanceata, що містять псилоцин, масою 40,1753 г, маса яких в перерахунку на суху речовину становить 36,5997 г; фрагменти верхівкових частин рослини зеленого кольору, які являються особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого обмежено, - канабісом, загальною масою 34,2323 г, маса якого в перерахунку на суху речовину становить відповідно 30,6444 г; речовини, які містять психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін, загальною масою 8,2861 г, маса якого становить відповідно 5,018 г; речовини, які містять особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP (1-феніл-2-піролітин-1-іл-пентан-1-он), загальною масою 1065,7322 г, маса якої становить відповідно 890,6373 г; особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 657,1296 г, маса якої становить відповідно 533,3597 г та психотропну речовину, обіг якої заборонено, - МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін), загальною масою 45,7514 г, маса якої становить відповідно 19,6672 г.

Достовірно знаючи про те, що вказані речовини є наркотичними засобами та містять психотропні речовини, обіг яких обмежено, в тому числі особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено, ОСОБА_7 , в порушення вимог ст.ст. 7, 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 22 грудня 2006 року, а також Постанови Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних, психотропних речовин і прекурсорів» із змінами, з метою особистого збагачення вирішив привласнити зазначені речовини, які містять особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено, - гриби Psilocybe sermilanceata, що містять псилоцин; фрагменти верхівкових частин рослини зеленого кольору, які являються особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого обмежено, - канабісом; речовини, які містять психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін; речовини, які містять особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролітин-1-іл-пентан-1-он), особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP та психотропну речовину, обіг якої заборонено - МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін), з метою їх подальшого незаконного збуту на території м. Покровська Донецької області.

З метою реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_7 , усвідомлюючи наслідки своїх злочинних дій, розуміючи, що вказана діяльність є протиправною, має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлена тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення в цілому, маючи намір здійснювати такі діяння протягом тривалого періоду часу, переслідуючи мету протиправного та швидкого збагачення шляхом незаконного придбання й зберігання з метою збуту наркотичних засобів, психотропних речовин та особливо небезпечних психотропних речовин, привласнив собі вищевказаний поліетиленовий пакет, в якому знаходились пакунки з речовинами, які містять особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено - гриби Psilocybe sermilanceata, що містять псилоцин, масою 40,1753 г, маса яких в перерахунку на суху речовину становить 36,5997 г; фрагменти верхівкових частин рослини зеленого кольору, які являються наркотичним засобом, обіг якого обмежено, - канабісом, загальною масою 34,2323 г, маса якого в перерахунку на суху речовину становить відповідно 30,6444 г; речовини, які містять психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін, загальною масою 8,2861 г, маса якого становить відповідно 5,018 г; речовини, які містять особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролітин-1-іл-пентан-1-он), загальною масою 1065,7322 г, маса якої становить відповідно 890,6373 г; особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 657,1296 г, маса якої становить відповідно 533,3597г та психотропну речовину, обіг якої заборонено - МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін), загальною масою 45,7514 г, маса якої становить відповідно 19,6672 г та таким чином, умисно, незаконно, з метою збуту придбав вказані речовини.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на незаконне придбання та зберігання з метою збуту наркотичного засобу, психотропних речовин, обіг яких обмежено та особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонений, в особливо великих розмірах, у невстановлену досудовим розслідуванням дату та час, ОСОБА_7 умисно переніс поліетиленовий пакет, в якому знаходились пакунки з вищезазначеними речовинами, які містять особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено - гриби Psilocybe sermilanceata, що містять псилоцин; фрагментами верхівкових частин рослини зеленого кольору, які являються наркотичним засобом, обіг якого обмежено, - канабісом; речовинами, які містять психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетаміном; речовинами, які містять особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролітин-1-іл-пентан-1-он), особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP та психотропну речовину, обіг якої заборонено, - МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін), до приміщення орендованої ним квартири за місцем свого тимчасового проживання, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , де став умисно, незаконно, з метою збуту їх зберігати у шафі, яка розташована у приміщенні зальної кімнати квартири.

04 березня 2022 року, у період часу з 18 год. 33 хв. по 22 год. 50 хв., під час огляду орендованої ОСОБА_7 квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , проведеного у відповідності до ч. 3 ст. 233 КПК України на підставі ухвали слідчого судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09 березня 2022 року, у шафі, яка розташована у приміщенні зальної кімнати квартири, слідчим виявлено та вилучено:

1) плодові тіла грибів сіро-коричневого кольору масою 40,1753 г, які являються грибами виду Psilocybe sermilanceata, що містять псилоцибін чи (або) псилоцин, та відносяться до особливо небезпечних психотропних речовин, маса яких в перерахунку на суху речовину становить 36,5997 г, що відповідно до додатку (таблиця 2) Наказу МОЗ України від 01.08.2000 № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» (далі - Наказу МОЗ України), є великим розміром;

2) фрагменти верхівкових частин рослини зеленого кольору загальною масою 34,2323 г, які є наркотичним засобом, обіг якого обмежено, - канабісом, загальна маса якого в перерахунку на суху речовину становить 30,6444 г;

3) кристалічну речовину бежевого кольору масою 8,0209 г, 0,2652 г, загальною масою 8,2861 г, яка у своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежений - метамфетамін, маса якого становить відповідно 4,8663 г та 0,1517 г, загальною масою 5,018 г, що, відповідно до додатку (таблиця 2) Наказу МОЗ України, є великим розміром;

4) кристалічні речовини загальною масою 1065,7322 г, які у своєму складі містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP (1 -феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), загальна маса якої складає 890,6373 г, що, відповідно до додатку (таблиця 2) Наказу МОЗ України, є особливо великим розміром;

5) кристалічні речовини масами загальною масою 657,1296 г, які містять особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальна маса якої складає 533,3597 г, що, відповідно до додатку (таблиця 2) Наказу МОЗ України, є особливо великим розміром;

6) прямокутні таблетки рожевого кольору (з малюнками з одного боку та написами «GIMENCHY 250 mg» з іншого боку) загальною масою 45,7514 г, які містять психотропну речовину, обіг якої заборонено, - МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін), загальна маса якої в наданих таблетках складає відповідно 19,6672 г, що, відповідно до додатку (таблиця 2) Наказу МОЗ України, є особливо великим розміром, - які ОСОБА_7 умисно, незаконно придбав та зберігав з метою збуту.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначення остаточного покарання.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 21.06.2024 у виді позбавлення волі строком на 9 років 3 місяці, з конфіскацією майна та штрафу в розмірі 850 грн, більш суворим покаранням за цим вироком, ОСОБА_7 визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 4 місяці з конфіскацією майна.

В строк остаточно призначеного покарання зарахувати частково відбуте покарання за попереднім вироком.

Строк відбування покарання рахувати з 10.01.2025.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на те, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 остаточне покарання, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 21.06.2024 більш суворим покарання за своїм вироком, безпідставно визначив самостійне виконання покарання у виді штрафу, призначеного за попереднім вироком, чим фактично не застосував принцип поглинення до вказаного покарання.

Крім того, прокурор зазначає про те, що суд в порушення вимог ч. 4 ст. 70 КК України, не зарахував обвинуваченому в строк відбування покарання частково відбуте покарання за Залізничного районного суду м. Львова від 21.06.2024, яке обвинувачений відбуває з 02.06.2022 року, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Водночас на переконання прокурора, судом було допущено неправильне застосування ч. 5 ст. 72 КК України, на підставі якої ОСОБА_7 було зараховано в строк покарання строк йго перебування під вартою за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 21.06.2024, яке обвинувачений відбуває з 02.06.2022 року, оскільки строк попереднього ув`язнення був зарахований судом при ухваленні попереднього вироку.

Разом з цим, прокурор вважає, що судом було не правильно визначено початок строку відбування покарання ОСОБА_7 , а саме з часу набрання вироком законної сили, оскільки строк відбування покарання необхідно відраховувати з часу проголошення вироку.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор підтримав апеляційну скаргу та з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити та змінити вирок суду з викладених в апеляційній скарзі підстав.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, а також вид та розмір призначеного покарання за вчинене кримінальне правопорушення, в апеляцій скарзі не оскаржуються й апеляційним судом не переглядається.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом вимог закону України про кримінальну відповідальність, суд вважає, що вони заслуговують на увагу.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 70 КК України, передбачено, що при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Цих вимог закону судом дотримано не в повному обсязі.

З матеріалів провадження видно, що ОСОБА_7 раніше судимий за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 21 червня 2024 року за ч. 3 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років, з конфіскацією належного йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05.05.2021 і вироком Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 16.11.2021 та за сукупністю вироків призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років 3 місяці та штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп., з конфіскацією належного йому майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, покарання призначене вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16.11.2021 року у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп. визначено виконувати самостійно.

В межах цього кримінального провадження ОСОБА_7 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення не пізніше 04 березня 2022 року, тобто до ухвалення вироку Залізничного районного суду м. Львова від 21 червня 2024 року.

Між тим, суд першої інстанції, призначивши обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 років 4 місяці з конфіскацію майна, та визначивши ОСОБА_7 остаточне покарання, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 21 червня 2024 року більш суворим покарання за новим вироком, не надав належної оцінки тому, що положення ч. 3 ст. 72 КК України містить заборону лише щодо складання основного покарання у виді штрафу з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень не підлягають і виконуються самостійно й вказана норма не містить заборони щодо поглинення покарання у виді штрафу, й безпідставно призначив обвинуваченому покарання виді штрафу, яке ухвалив виконувати самостійно.

З огляду на викладене, суд першої інстанції, визначивши обвинуваченому остаточне покарання, на підставі ч. 4 ст.70 КК України, із застосуванням принципу поглинення, безпідставно призначив обвинуваченому покарання у виді штрафу та застосував ч. 3 ст. 72 КК України, яка у цьому випадку застосуванню не підлягала, що у відповідності до п. 4 ч. 1, ст. 409, п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України є підставою для зміни вироку, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є обґрунтованими.

Також, суд першої інстанції, в порушення вимог ч. 4 ст. 70 КК України, не зарахував обвинуваченому ОСОБА_7 в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, частково відбуте покарання за Залізничного районного суду м. Львова від 21 червня 2024 року, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

В той же час, як правильно зазначає прокурор, посилання суду на ч. 5 ст. 72 КК України, при зарахуванні обвинуваченому в строк відбування покарання строку тримання під вартою останнього за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 21 червня 2024 року, є безпідставним, з огляду на таке.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст.1 Закону України "Про попереднє ув`язнення" попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до практики Верховного Суду, зокрема, як окреслено в постанові від 04 червня 2024 року (справа № 523/11745/22), не будь-який час перебування особи у слідчому ізоляторі чи іншому місці попереднього ув`язнення може бути зараховано за правилами ч. 5 ст. 72 КК. Такий строк тримання є підставою для зарахування лише в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

Отже, враховуючи, що до обвинуваченого ОСОБА_7 в межах цього кримінального провадження запобіжні заходи не застосувалися, а останній відбував покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 21 червня 2024 року, що в розумінні чинного законодавства не є попереднім ув`язненням, суд першої інстанції безпідставно зарахував ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк його тримання під вартою за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 21 червня 2024 року, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України та не застосував положення ч. 4 ст. 70 КК України, що підлягає що у відповідності до п. 4 ч. 1, ст. 409, п. 1, 2 ч. 1 ст. 413 КПК України є підставою для зміни вироку.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне визначення судом першої інстанції початку строку відбування покарання обвинуваченим, то колегія суддів вважає їх безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, зазначається, зокрема початок строку відбування покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 43 КПК України засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 532 КПК України вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Отже, враховуючи викладене, суд першої інстанції, при ухваленні оскаржуваного вироку, в повній мірі дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону та обґрунтовано визначив початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 з дня набрання вироком суду законної сили, оскільки до набрання вироком суду законної сили ОСОБА_7 не перебуває в статусі засудженого, а відтак і не відбуває покарання за вказаним вироком.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню вирок суду першої інстанції зміні в частині призначення остаточного покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Покровської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Вирок Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 10 січня 2025 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 - змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 3 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 4 місяці з конфіскацією майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Залізничного районного суду м. Львова від 21 червня 2024 року, більш суворим за цим вироком, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 4 місяці з конфіскацією майна.

Зарахувати ОСОБА_7 в строк остаточно призначеного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень частково відбуте покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 21 червня 2024 року.

Виключити з вироку суду посилання на положення ч. 5 ст. 72 КК України.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який перебуває під вартою, в той самий строк з моменту отримання ним копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4