НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/3836/25
Провадження № 1-кп/0182/1006/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2025 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши в м.Нікополі Дніпропетровської області у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення (кримінальний проступок) за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000171 від 05.06.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, не працюючого, на утриманні нікого не має, не є особою з інвалідністю, пенсіонером чи депутатом, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч.1 ст.162 КК України

в с т а н о в и в:

Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним

1.05.06.2025 близько 07 год. 10 хв. ОСОБА_2 перебуваючи поблизу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , у нього виник протиправний умисел направлений на проникнення до вищевказаного домоволодіння, яке утримує, фактично використовує, доглядає та в якому зареєстрований потерпілий ОСОБА_3 . З метою реалізації свого протиправного умислу, ОСОБА_2 05.06.2025 близько 07 години 10 хвилин перебуваючи поблизу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , в порушення статті 30 Конституції України, згідно з якою кожному гарантується недоторканість житла, тобто не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду, статті 12 «Загальної декларації прав людини», відповідно до якої ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканість його житла, статті 17 «Міжнародного пакту про громадянські та політичні права», згідно якої ніхто не повинен зазнавати незаконних посягань на недоторканність його житла, статті 311 Цивільного кодексу України, згідно з якою житло фізичної особи є недоторканним, а проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення в ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду, без згоди власника, а також осіб які мають право проживати за вказаною вище адресою на законних підставах, без рішення суду, не маючи визначених законом підстав, впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, незаконно, переліз через бетонний паркан та потрапив на територію домоволодіння, після цього підійшовши до будинку, де за допомогою сили рук натиснув на дверну ручку тим самим відчинивши двері до будинку та увійшовши до нього, в результаті чого незаконно проник до домоволодіння АДРЕСА_2 , яке утримує, фактично використовує, доглядає та в якому зареєстрований потерпілий ОСОБА_3 , територія якого суцільно огороджена металевим парканом, тобто до якої доступ обмежений стороннім особам. Після чого, близько 07 години 30 хвилин, того ж дня ОСОБА_2 був виявлений потерпілим ОСОБА_3 та свідком ОСОБА_4 на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

2.Дії обвинуваченого ОСОБА_2 кваліфіковані за ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до житла (порушення недоторканості житла).

Процедура

3.До суду обвинувальний акт у вказаному кримінальному проваджені надійшов із клопотанням прокурора про розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, відповідно до статті 302 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України).

4.Судом було постановлено ухвалу про розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000171 у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, в порядку статті 382 КПК України.

5.Судом на підставі частини четвертої статті 107 КПК у зв`язку із тим, що відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Позиції учасників судового провадження

6.Разом із обвинувальним актом та матеріалами кримінального провадження від обвинуваченого ОСОБА_2 надійшла заява, яка підписана обвинуваченим у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 відповідно до яких він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, згоден зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження вироку суду, передбаченими ч.2 ст.302 КПК України, згоден з розглядом обвинувального акта судом у спрощеному провадженні та без його участі. У вказаній заяві захисником адвокатом ОСОБА_5 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності (а.с.13-14).

7.Потерпілим ОСОБА_3 надано складену та підписану письмову заяву, згідно з якою він погодився зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, при цьому зазначивши, що ознайомлений із обмеженням права апеляційного оскарження вироку, передбаченими ч.2 ст.302 КПК України, та погодився із розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні (а.с.12).

Оцінка та мотиви Суду

8.При досліджені матеріалів справи встановлено, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорюють встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпіла не заперечує проти такого розгляду.

9.У відповідності до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_2 не оспорює пред`явлене йому обвинувачення у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України.

10.Судом досліджені матеріали кримінального провадження №0000171: витяг з ЄРДР від 05.06.2025 (а.п.1-2); протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 05.06.2025 (а.п.7); протокол огляду місця події від 05.06.2025 з фототаблицею та заявою власника (а.п.8-11); копії документів підтверджуючих права власності та користування на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 (а.п.15-28); протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.06.2025 із довідкою до нього (а.п.29-31); протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.06.2025 із довідкою до нього (а.п.35-37).

11.Суд, перевіривши матеріали кримінального провадження, встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, вважає, що при проведенні досудового розслідування порушень вимог КПК України вчинено не було, право на захист підозрюваному було роз`яснено та дотримано.

12.Розглянувши обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку, додані до нього матеріали кримінального провадження та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість ОСОБА_2 доведеною в межах пред`явленого йому обвинувачення.

13.Вина ОСОБА_2 у скоєному доведена у повному обсязі, дії обвинуваченого кваліфіковані вірно за ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до житла (порушення недоторканості житла).

Призначення покарання

14.При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

15.Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_2 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком.

16.Також, суд враховує встановлені органом досудового розслідування обставини та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин та особу обвинуваченого.

17.Так, обвинувачений ОСОБА_2 не одружений, відомості про перебування на утриманні осіб у обвинуваченого, у матеріалах справи відсутні, не є пенсіонером чи особою з інвалідністю, має постійне місце проживання та реєстрації (а.п.40), за місцем проживання характеризується добре (а.п.47), на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.п.46), в силу ст. 89 КК України раніше не судимий (а.п.49).

18.Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_2 , відповідно до ч.2 ст.66 КК України щире каяття.

19.Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_2 , відповідно до ч.1 ст.67 КК України судом не встановлено.

20.Крім того, суд враховує, що за змістом засади диспозитивності сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.26 КПК України).

21.З огляду на ці положення закону сторона вправі самостійно визначитися, які обставини вважати для себе найбільш сприятливими. У тому числі це стосується і думки обвинуваченого щодо призначеного покарання (а.с.14).

22.ОСОБА_2 у своїй заяві просить призначити йому покарання у вигляді штрафу, однак суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого такого виду покарання, оскільки за встановлених судом обставин даного кримінального провадження ОСОБА_2 не працює, дані про дохід у матеріалах справи відсутні, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що в разі призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу, воно становитиме для нього особистий надмірний тягар.

23.З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді обмеження волі, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

24.Підстав для застосування ст.69 КК України стосовно обвинуваченого ОСОБА_2 суд не вбачає.

25.Разом з тим, зваживши на особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 - щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_2 без ізоляції від суспільства. Тому суд вважає можливим застосувати щодо обвинуваченого ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку

26.Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

27.Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

28.Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.

29.Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

30.Процесуальні витрати по справі відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.124, 370, 371, 374, 381-382 КПК України, суд

у х в а л и в:

1.ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст.162 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

2.Відповідно до ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, та поклавши на ОСОБА_2 обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

3.Початок випробувального терміну обчислювати з дня проголошення вироку.

4.Запобіжний захід стосовно ОСОБА_2 не обирати.

5.Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

6.Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

7.Речові докази за справою відсутні.

8.Процесуальні витрати по справі відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя: ОСОБА_1