В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Ужгороді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001799 від 10.09.2024за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця міста Ужгорода Закарпатської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в :

09 вересня 2024 р. близько 12:55 год., під час дії воєнного стану, ОСОБА_4 перебуваючи в магазині «Аврора», що розташований за адресою: місто Ужгород, проспект Свободи, будинок 3, побачив поруч із вхідними дверима біля скриньок для схову сумку синього кольору. Тоді у нього виник протиправний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, на виконання якого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, з метою особистої наживи та збагачення за рахунок чужого майна, діючи з прямим умислом, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, взяв вказану сумку до рук та оглянувши її вміст виявив всередині мобільний телефон марки «Хіаоmі» моделі «Redmi 12», який належить потерпілій ОСОБА_6 . Після цього, ОСОБА_4 , реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, таємно викрав вказану сумку, в якій знаходився мобільний телефон марки «Хіаоmі», після чого покинув приміщення магазину та пішов у невідомому напрямку. Вказаними умисними діями ОСОБА_4 спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_6 на суму 4 006 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у інкримінованому йому злочині не визнав. Показав, що 09.09.2024 прийшов зі своєю знайомою ОСОБА_7 до магазину «Аврора», щоб купити ніж. Зайшовши до магазину вони поставили наявні у них пакети біля скриньок зберігання на підлогу. Перед виходом з магазину він підійшов до сумок і, разом з своїми пакетами, помилково, без умислу викрасти, взяв чужу сумку. Зазначив про те, що у них було багато пакетів і, відкривши синю сумку, яка належала потерпілій ОСОБА_6 , побачивши телефон у ній, він подумав, що це телефон його знайомої ОСОБА_7 . На запитання щодо позиції обвинуваченого про те, що на відеозаписі з камери спостереження, яка знаходиться в магазині «Аврора» відображено, як ОСОБА_7 показує обвинуваченому на сумку синього кольору і киває головою, вказуючи, що сумка не його, а він проігнорував це, після чого вони разом вийшли з магазину, показав, що його знайома ОСОБА_7 не вказувала на сумку, а показувала йому ніж, який купила, а він відповів їй, що ніж дуже малий, після чого вони покинули магазин і пішли разом до сусіднього АВС з кафе, сумки поставили всередині в кафе, а самі були на вулиці, вживали алкогольні напої, де їх і виявили працівники правоохоронних органів та повідомили їм про викрадену, на їх думку, сумку. Зазначив, що не чув жодних телефонних дзвінків на мобільний телефон, який був у синій сумці. Щодо стосунків зі свідком ОСОБА_7 зазначив про те, що вони перебувають у вільних стосунках.

Допитана 13.05.2025 у якості свідка ОСОБА_7 показала, що в той день вона та обвинувачений ОСОБА_4 купили рибу, яку планували спожити у АВС з кафе неподалік магазину «Аврора». Зайшли у магазин «Аврора» з метою купити ніж. Наявні у них пакети поставили біля скриньок зберігання на підлогу. Після того, як вона купила ніж, вона показала його ОСОБА_4 , який сказав, що ніж малий. Вказала, що перед тим, як покинути магазин вона не бачила, що у ОСОБА_4 у руках чужу сумку, і не вказувала йому на сумку, а показувала ніж, який придбала.

Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у інкримінованому йому злочині не визнав, така повністю підтверджується зібраними органом досудового розслідування та дослідженими в ході розгляду справи доказами.

Потерпіла ОСОБА_6 була допитана в судовому засіданні 15.04.2025 року показала, що 09.09.2024 близько обіду вона разом з двома дітьми зайшла у магазин «Аврора». ЇЇ малолі-тня дочка мала з собою сумку, у якій знаходився мобільний телефон марки «Хіаоmі», яку вона залишила біля скриньок зберігання у магазині. Після того, як вони завершили покупки, сумки з мобільним телефоном біля скриньок не виявили. Вказала, що вона одразу почала телефонувати на мобільний номер її дочки, здійснила більше десяти дзвінків, однак ніхто не відповів. Після прибуття працівників поліції та встановлення особи ОСОБА_4 , працівники поліції виявили його в кафе неподалік, у якого виявили її сумку з телефоном, які повернули потерпілій.

Крім показів потерпілої ОСОБА_6 , вина ОСОБА_4 стверджується наступними дослідженими судом письмовими доказами у справі:

- витягом з ЄРДР від 10.09.2024 року, з якого слідує, що 09.09.2024 за фактом викрадення невідомою особою у ОСОБА_6 мобільного телефону відкрито кримінальне провадження за ч.4 ст. 184 КК України;

- рапортом помічника чергового Ужгородського РУП ГУНП у Закарпатській області від 09.09.2024 року, яким останній інформує керівництво, що 09.09.2024 року о 13:22 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 09.09.2024 о 13:21 за адресою м. Ужгород, проспект Свободи, 3, 30 хв. тому у магазині «Аврора» невідомий чоловік викрав сумкку з мобільним телефоном Редмі 12, моб. Номер НОМЕР_1 , який дочка заявниці ОСОБА_6 залишила без нагляду біля ящиків для зберігання сумок. Прибувши на місце події було виявлено заявницю, яка дала детальний опис особи, яка вчинила крадіжку, та переглянувши відео з камер було встановлено цю особу ОСОБА_4 , якого було виявлено патрулюючи прилеглу територію;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.09.2024 року, згідно якого ОСОБА_6 повідомила про те, що 09.09.2024 близько 13:00 год. в магазині «Аврора», що розташований за адресою: місто Ужгород, проспект Свободи, будинок 3, невідома особа викрала належний їй мобільний телефон марки «Редмі 12» у корпусі синього кольору. Потерпіла попереджена про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України;

-протоколом огляду місця події від 09.09.2025, проведеного у службовому кабінеті за адресою: м. Ужгород, вул.. Карпатської України, 10А, в якому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно видав мобільний телефон марки «Редмі 12» у корпусі синього кольору, об`єм пам`яті 128 мб;

- висновком експерта №СЕ-19/107-24/9918-ТВ від 01.10.2024 року, згідно якого вартість мобільного телефону марки «Хіаоmі» моделі «Redmi 12» становить 4006 грн;

- поясненням ОСОБА_4 від 09.09.2024, згідно з яким ОСОБА_4 вказує, що ОСОБА_8 є його жінкою;

- переглянутим у судовому засіданні відеозаписом з камер спостереження з магазину «Аврора», що розташований за адресою: місто Ужгород, проспект Свободи, будинок 3, загальною тривалістю 4 хв. 58 сек. На 49 секунді відео до магазину заходять громадянин ОСОБА_4 з пакетом червоного кольору у руках та громадянка ОСОБА_7 з пакетом білого кольору з написом «АТБ» та пакетом чорного кольору у руках, ставлять пакети на підлогу біля камер схову та проходять до торгової зали. На 3 хв. 41 сек. до магазину заходить ОСОБА_6 разом з двома дітьми. Дитина поставила сумку синього кольору біля камер схову та разом з ОСОБА_6 пішла то торгової зали. На 04 хв. 07 сек. відеозапису ОСОБА_4 з`являється у кадрі, підходить до пакетів, бере до рук сумку синього кольору та оглядає її вміст. Бере до рук два пакети, які він з ОСОБА_7 залишив, коли вони зайшли до магазину, та сумку синього кольору, яку залишила донька потерпілої. Після цього у кадрі з`являється ОСОБА_7 , яка піднявши пакет, який залишився на підлозі, побачивши у руках ОСОБА_4 сумку синього кольору, вказує йому на сумку та щось говорить у цей час. ОСОБА_4 після цього дивиться на сумку синього кольору, не погоджуючись зі сказаним ОСОБА_7 киває головою з боку на бік, після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_4 разом з сумкою синього кольору в його руках виходять з магазину.

Суд оцінивши в сукупності наведені докази, вважає їх належними, допустимими, достовірними, достатніми та такими, що повністю підтверджують винну ОСОБА_4 у інкримінованому йому злочині.

Покази допитаної у судовому засіданні потерпілої є логічними, послідовними та такими, що повністю узгоджуються з матеріалами справи, доповнюють одні одного.

Так, зокрема потерпіла ОСОБА_6 впізнала обвинуваченого ОСОБА_4 , розповіла про обставини, за яких було викрадено телефон. Зазначила про те, що одразу через кілька хвилин після викрадення почала телефонувати на номер викраденого разом з сумкою телефону та здійснила близько десяти викликів, які залишилися без відповіді. Вказала, що за кілька хвилин працівники поліції разом з нею пішли до АБС, яке знаходилося неподалік магазину «Аврора», та виявили належний їй телефон разом з сумкою у ОСОБА_4 .

Крім цього, з оглянутого у судовому засіданні відеозапису видно, що ОСОБА_4 взяв у руки сумку синього кольору, яка йому не належала, оглянув її вміст, після чого разом з іншими, належними йому з ОСОБА_7 пакетами, тримав її в руках. Після того, як ОСОБА_7 підійшла до нього і показала йому на сумку синього кольору, яка йому не належить, він, глянувши на сумку, та не погоджуючись з ОСОБА_7 , заперечно кивнув головою та покинув магазин.

Також, досліджені судом письмові докази повністю узгоджуються між собою щодо часу, місця та способу вчиненого злочину.

Вказаними доказами спростовуються покази обвинуваченого, про те, що він помилково взяв сумку синього кольору, яка належала потерпілій, у якій містився мобільний телефон, оскільки з переглянутого відео видно, що перед тим, як взяти сумку і піти з нею, ОСОБА_4 оглянув її вміст, а коли ОСОБА_7 звернула його увагу на те, що у нього у руках сумка, яка йому не належить, він не повернув її на місце, а покинув магазин.

Також необхідно зазначити, що надані самим обвинуваченим ОСОБА_4 покази щодо того, що свідок ОСОБА_7 показувала йому придбаний ніж, а не вказувала на сумку, яка йому не належала, не узгоджуються з переглянутим у судовому засіданні відеозаписом з місця події, з якого чітко видно, що ОСОБА_7 вказує ОСОБА_4 саме на сумку в його руках, а не на придбаний ніж.

Покази свідка ОСОБА_7 суд також оцінює критично, оскільки, хоч у судовому засіданні обвинувачений і свідок вказували, що вони лише знайомі, у матеріалах кримінального провадження міститься пояснення ОСОБА_4 від 09.09.2024, наданого на досудовому розслідуванні, згідно з яким він вказує, що ОСОБА_8 є його жінкою. Крім того, під час допиту обвинувачений зазначив, що у нього зі свідком ОСОБА_7 вільні відносини. Суд констатує, що надані ОСОБА_7 покази спростовуються переглянутим у судовому засіданні відеозаписом та могли бути надані нею задля уникнення ОСОБА_4 кримінальної відповідальності.

Так, як слідує з встановлених судом фактичних обставин справи, обвинувачений перебуваючи в магазині «Аврора», побачив поруч із вхідними дверима біля скриньок для схову сумку синього кольору, взяв її до рук та оглянувши її вміст, виявив всередині мобільний телефон марки «Хіаоmі» моделі «Redmi 12», який йому не належав, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, взяв сумку і покинув магазин.

Вказані обставини знайшли своє підтвердження у ході розгляду справи.

Отже, вчинене ОСОБА_4 суспільно небезпечне діяння утворює склад злочину передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Також, на думку суду, правильним є висновок про наявність у обвинуваченого під час вчинення злочинних дій корисливого мотиву, оскільки сам по собі факт звернення чужого майна (мобільного телефону потерпілого) на свою користь, свідчить про бажання обвинуваченого отримати майнову вигоду.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що досліджені докази, є належними та допустимими, оскільки такі прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, мають важливе значення для провадження та такі отримані у порядку, встановленому КПК України, тобто відповідають вимогам ст. 85, 86 КПК України.

Дані письмові докази по справі, не лише містять встановлення фактичних обставин справи, які підлягають доказуванню, а і висновки в таких повністю узгоджуються з іншими дослідженими в ході розгляду справи доказами, зокрема: протоколами впізнання.

Вказані докази в своїй сукупності в цілому відображають обставини вчиненого обвинуваченим злочину, конкретизуючи при цьому деталі події злочину та встановлюючи «поза розумним сумнівом» винуватість ОСОБА_4 у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Що стосується заперечення своєї вини обвинуваченим, то такі суд вважає способом захисту та не інакше як наміром уникнути покарання за скоєний злочин.

Відповідно до вимог ст. 23 КПК України, суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні. При цьому суд виходить з вимог ст. 62 Конституції України, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинність у вчинені злочинів, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, і що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

У справах Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії від 06.12.1998 (пункт 253), Козинець проти України від 06.12.2007 (пункт 54), Нечипорук і Йонкало проти України від 21.04.2011 (пункт 150), Зякун проти України від 25.02.2016 (пункт 40) Європейський Суд неодноразово наголошує про те, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи поза будь-яким сумнівом і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Отже, заслухавши сторін судового провадження, суд приходить, «поза розумним сумнівом», до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину та кваліфікує його дії за ч.4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що останній згідно з висновком судово-психіатричного експерта №519 від 28.11.2024 є осудним в розумінні ч. 1 ст. 19 КК України, хоч і звертався за медичною допомогою до КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегова», вчинив умисний тяжкий злочин, враховує також особу винного, який неодружений, раніше не судимий, його вік.

Зважаючи на положення статті 50 КК України, якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України в межах санкції вказаної статті у виді позбавлення волі на певний строк.

Також суд, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, враховуючи його стан здоров`я, доходить висновку про можливість його виправлення без відбування призначеного покарання, та вважає за необхідне застосувати до нього положення ст. 75 КК України та звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.

Розподіл витрат на залучення експерта вирішити відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 7-29, 368-371, 373, 374, 376, 392, 394, 395 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати по справі за проведення товарознавчої експертизи №СЕ-19/107-24/9918-ТВ від 01.10.2024 у розмірі 1989,75 гривень.

Речові докази:

- сумку синього кольору та мобільний телефон марки «Хіаоmі» моделі «Redmi 12», вважати повернутою за належністю;

- цифровий носій Verbatim CD-R диск з відеозаписом з камер відеоспостереження магазину «Аврора», зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вручити сторонам кримінального провадження копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1