Справа № 366/1905/25
Провадження № 1-кс/366/421/25
УХВАЛА

26.06.2025 с-ще Іванків

Слідчий суддя Іванківського районного суду Київської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному проваджені № 0000045, відомості про яке внесено до ЄРДР 26.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий, без погодження з прокурором (висновок про відсутність погодження буде наведений далі), звернувся до слідчого судді з клопотанням, у якому просить накласти арешт на автомобіль марки ВАЗ 211134 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2002 р.в., який належить ОСОБА_3 , зобов`язавши власника на першу вимогу слідчого надати цей автомобіль.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про повернення його для доопрацювання з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Частина 1 статті 64-2 КПК України визначає, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Згідно з ч. 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Системний аналіз викладених норм дає підстави слідчому судді дійти висновку,що із клопотанням про арешт майна третьої особи має право звернутися виключно прокурор.

Слідчим суддею встановлено, що слідчий просить накласти арешт на автомобіль, власником якого є ОСОБА_3 , статус якого не визначений.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, в кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру.

Враховуючи викладене, у зв`язку з тим, що в цьому кримінальному провадженні на час звернення до слідчого судді відсутні підозрювані, майно, на яке слідчий просить накласти арешт, вважається майном третьої особи, а тому з клопотанням про його арешт, відповідно до ст. 64-2 КПК України, повинен звертатися виключно прокурор.

Крім цього, у слідчого судді з наданих матеріалів до клопотання виникає обґрунтований сумнів в належності повноважень прокурора, який погодив клопотання та сумнів у його погодженні як такого.

Щодо сумнівів про факт погодження прокурором клопотання, слідчий суддя зазначає, що клопотання містить підпис слідчого, здійснений кульковою ручкою, при цьому нижче підпису слідчого підпис прокурора ОСОБА_4 є ксерокопією, що ставить під обґрунтований сумнів дійсності такого підпису та вираження волі прокурора на погодження відповідного клопотання.

Щодо повноважень прокурора ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, слідчий суддя зауважує, що за ч. 1 ст. 171 КПК України до слідчого судді з клопотанням про арешт майна може звернутись прокурор, або слідчий за погодженням з прокурором.

При цьому, зміст норми не слід тлумачити як право слідчого на погодження клопотання з будь-яким прокурором.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Отже, прокурором, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням не може бути будь-який прокурор органу прокуратури, а лише той, що визначений керівником відповідного органу прокуратури, і такий прокурор у відповідності до положень п. 10 ч. 2 ст. 36, ч. 1 ст. 160 КПК України наділяється повноваженнями погоджувати уповноваженому слідчому клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що в матеріалах клопотання наявний витяг з ЄРДР, згідно з яким прокурор ОСОБА_4 є одним з прокурорів у кримінальному провадженні.

Однак, витяг з ЄРДР не може замінити постанову керівника відповідного органу прокуратури про призначення прокурора або групи прокурорів чи постанову керівника відповідного органу досудового розслідування про призначення слідчого або групи слідчих, які здійснюватимуть повноваження прокурорів чи слідчих у конкретному кримінальному провадженні, оскільки він не є кримінально-процесуальним рішенням, яке породжує зазначені правові наслідки в кримінальному провадженні.

Така позиція узгоджується з висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним у постанові від 22 лютого 2021 року у справі № 754/7061/15 (провадження № 51-4584 кмо 18).

Крім цього, в клопотанні взагалі відсутнє обґрунтування необхідності накладення арешту на автомобіль як речових доказ у кримінальному провадженні (яким чином цей автомобіль відіграє роль речового доказу, які ризики можуть настати у разі не накладення на нього арешту, яка взагалі мета арешту автомобіля)

Крім цього, в матеріалах клопотання немає контактних відомостей (засобів зв`язку) особи, яка є власником (фактичним користувачем) тимчасово вилученого автомобіля, за допомогою яких було б можливо викликати таку особу для судового розгляду клопотання в строки, визначені ч. 1 ст. 172 КПК України. Разом з цим у клопотанні не ставиться питання про його розгляд за відсутності власника (фактичного користувача).

Слідчий суддя зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю, крім інших, власника майна, і за наявності - також захисника. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Формулювання в ч. 1 ст. 172 КПК України «Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання» свідчить про необхідність попереднього виклику у судове засідання особи, на майно якої накладається арешт крім випадків, визначених ч. 2 ст. 172 КПК України.

Як визначено в пп. 14 п. 2.6 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.20114, за результатами аналізу судової практики застосування слідчими суддями такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна встановлено, що найчастіше ухвали слідчого судді скасовуються з таких причин:

невідповідність клопотання слідчого вимогам ст. 171 КПК;

розгляд клопотання слідчого про арешт майна за відсутності власника майна.

При цьому, відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 169, ч. 6 ст. 173 КПК України наслідком несвоєчасного розгляду та ухвалення слідчим суддею рішення (не пізніше 72 годин з надходження клопотання до суду) щодо арешту майна є повернення майна особі. У якої воно вилучено, що може негативно вплинути на проведення досудового розслідування, зокрема втрати органом досудового розслідування речового доказу.

Тому, враховуючи викладене в сукупності, наявність в матеріалах клопотання контактних відомостей про власника (фактичного користувача) тимчасово вилученого майна (мобільних телефонів, пошти, засобів зв`язку близьких осіб, співвласників майна), щодо якого вирішується питання про арешт і за допомогою якого можливо досягти оперативності сповіщення осіб про судове засідання є гарантією забезпечення своєчасного розгляду клопотання в передбачені КПК України строки та забезпечення права власника майна відстоювати свою позицію у судовому засіданні.

За наведених обставин слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

З огляду на встановлені недоліки клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про надання 72 годин для їх усунення.

Керуючись ст. ст.36, 37, 64-2, 132,171,172 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному проваджені № 0000045, відомості про яке внесено до ЄРДР 26.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України, повернути слідчому для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині цієї ухвали.

Встановити строк 72 години з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків.

Роз`яснити слідчому, що у разі не звернення з таким клопотанням до слідчого судді у встановлений для усунення недоліків строк, тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню, а у разі звернення в межах встановленого слідчим суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1