ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/487/25 Справа № 698/636/24 Категорія: ст. 126-1 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження № 0000691 за апеляційною скаргою прокурора Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 31 березня 2025 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку села Розсохуватка, Катеринопільського району, Черкаської області, зареєстровану по АДРЕСА_1 , українку, громадянку України, тимчасово не працюючу, неодружену, раніше не судиму

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, до покарання у виді громадських робіт на строк 152 години.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України покладено на ОСОБА_8 обов`язок пройти програму для кривдників у відповідному органі місцевого самоврядування.

в с т а н о в и л а :

Вироком Катеринопільського районного суду Черкаської області від 31.03.2025 ОСОБА_8 визнана винуватою та засуджена за те, що вона, будучи особою, раніше неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КУпАП, діючи в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, ст. 29 Конституції України, відповідно до якої кожна людина має право па особисту недоторканість, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняє психологічне насильство, що проявляється у словесних образах нецензурними словами та погрозами фізичною розправою потерпілого ОСОБА_9 , з яким проживає однією сім`єю, що призвело до порушення його соціального і соціально - психологічного функціонування, спричиняючи йому виражені психологічні страждання у вигляді: переживань, почуття пригніченості, емоційної напруги, тривоги та невпевненості.

Так, ОСОБА_8 , 13.04.2023 близько 19-00 год. за місцем свого проживання, а саме за адресою АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинила домашнє насильство відносно свого співмешканця ОСОБА_9 психологічного характеру, що полягало у висловлюванні нецензурною лайкою та образливими словами, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_9 . За свої протиправні дії, відповідно до постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 19.06.2023 ОСОБА_8 була притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вона ж, продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, ОСОБА_8 , 17.08.2023 близько 10-00 год. за місцем проживання по АДРЕСА_1 , вчинила відносно співмешканця ОСОБА_9 домашнє насильство, що полягало у висловлювані нецензурною лайкою та погрозами фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_9 . За свої протиправні дії, відповідно до постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 05.10.2023, ОСОБА_8 була притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Вона ж, продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, ОСОБА_8 , 18.08.2023 близько 17-23 год. за місцем свого проживання, а саме по АДРЕСА_1 , вчинила відносно співмешканця ОСОБА_9 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, що полягало у висловлювані в його сторону нецензурною лайкою та погрозами фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_9 . За свої протиправні дії, відповідно до постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 09.10.2023 ОСОБА_8 була притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вона ж, продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, ОСОБА_8 , 20.04.2024 близько 17 год. 30 хв., перебуваючи за місцем свого проживання, по АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинила відносно свого співмешканця ОСОБА_9 насильство в сім`ї психологічного характеру, що виразилося у висловлюванні в його сторону нецензурною лайкою та погрозами фізичною розправою. Психологічне насильство в сім`ї ОСОБА_8 вчиняє систематично.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта від 05.07.2024 року № 379 досліджувана за кримінальним провадженням ситуація (завдання домашнього насильства з боку співмешканки) для підекспертної особи ОСОБА_9 мала істотно психотравмувальний характер та завдала підекспертному психологічних страждань (на моральному рівні), обумовила формування негативних психоемоційних переживань та змін, а саме: підвищена вразливість, напруженість, нестійкий та погіршений настрій, тривожні очікування, почуття приниженої гідності та образи, обмеженість повноцінного відпочинку, та істотно порушувала якість його життя.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу в якій, не заперечуючи доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні їй кримінального правопорушення та правильності кваліфікації її дій, просив його змінити в частині застосування до обвинуваченої обмежувального заходу згідно п.5 ч. 1 ст. 91-1 КК України через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, винести ухвалу, якою застосувати на підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України до ОСОБА_8 обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників у відповідності до ч. 3 ст. 91-1 КК України на строк 3 місяці. Організацію, забезпечення проходження ОСОБА_8 програми для кривдників та контроль за виконанням програми для кривдників останньою покласти на Катеринопільську селищну раду. У решті вирок суду залишити без змін.

Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що при призначенні покарання. в порушення вимог ч. 3 ст. 91-1 КК України, судом першої інстанції не встановлено строк обмежувального заходу та не вирішено питання щодо організації його виконання, а саме не покладено здійснення контролю за виконанням програм для кривдників ОСОБА_8 на Катеринопільську селищну раду.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 в підтримку апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні в повному обсязі з наведених в ній доводів, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора Звенигородської окружної прокуратури Черкаської області ОСОБА_7 належить до задоволення.

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим, ґрунтуватись на всебічному, повному, об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке вона засуджена, відповідає фактичним обставинам провадження, ґрунтується на доказах, досліджених судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, оцінених відповідно до вимог ст. 94 КПК України і учасниками судового провадження не оспорюється.

Процедура розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, судом першої інстанції дотримана.

Кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_8 за ст. 126-1 КК України, вид та розмір призначеного покарання учасниками судового провадження не оспорюється, тому апеляційним судом не перевіряється.

Колегія суддів визнає обґрунтованими посилання сторони обвинувачення про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність у частині застосування до обвинуваченої ОСОБА_8 обмежувального заходу, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, з огляду на таке.

Частиною 1 статті 91-1 КК України передбачено, що в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки:

- заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;

- обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;

- заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

- заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;

- направлення для проходження програми для кривдників.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про доцільність застосування до ОСОБА_8 , як до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України щодо члена родини, з яким перебуває у сімейних відносинах, одночасно з призначенням покарання у виді громадських робіт, обмежувального заходу, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, у виді направлення для проходження програми для кривдників.

Водночас зазначає про недотримання судом, при застосуванні такого обмежувального заходу, положень ч. 3 ст. 91-1 КК України, якими передбачено встановлення конкретного строку застосування заходів, передбачених ч. 1 ст. 91-1 КК України.

Зокрема зі змісту ч. 3 ст. 91-1 КК України слідує, що заходи, передбачені ч. 1 наведеної статті можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Вирішуючи питання щодо строку застосування обмежувального заходу щодо ОСОБА_8 , колегія суддів враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, ризики вірогідності повторюваності вчинення домашнього насильства та, діючи в межах апеляційних вимог прокурора, приходить до висновку про необхідність проходження обвинуваченою програми для кривдників строком на 3 місяці.

Наразі колегія суддів уважає цей строк достатнім для зміни насильницької поведінки ОСОБА_8 , формування у неї нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків.

Так як під час апеляційного перегляду кримінального провадження встановлено неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність в частині застосування обмежувального заходу, вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 31.03.2025 щодо ОСОБА_8 підлягає приведенню у відповідність, шляхом його зміни на виконання положень п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України.

У зв`язку із зміною судового рішення колегія суддів також уважає за доцільне доповнити резолютивну частину вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.10.2024 посиланням на суб`єкта, відповідального за виконання програм для кривдників Катеринопільську (Калинопільську) селищну раду, що узгоджується із ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229-VIII в чинній редакції.

Керуючись ст. 405, п. 2 ч. 1 ст. 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 31 березня 2025 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині в частині застосування до обвинуваченої обмежувального заходу згідно п.5 ч. 1 ст. 91-1 КК України.

Застосувати на підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України до ОСОБА_8 обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників у відповідності до ч. 3 ст. 91-1 КК України на строк 3 (три) місяці.

Організацію, забезпечення проходження ОСОБА_8 виконання якої покласти на Катеринопільську (Калинопільську) селищну раду.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України.

Головуючий

Судді