Справа № 462/5603/25
провадження 1-кп/462/526/25
У Х В А Л А

15 вересня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді зі складу колегії: ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 0000030 від 21.01.2025 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, -

в с т а н о в и в :

На розгляді Залізничного районного суду м. Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000030 від 21.01.2025 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Прокурор подав до суду письмове клопотання про продовження застосування до обвинуваченого раніше обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу закінчується 02.10.2025. Заявлене клопотання прокурор мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , будучи громадянином України, всередині грудня 2024 року, але не пізніше 25.02.2025, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, в ході спілкування із застосуванням месенджера «Телеграм» із невстановленим представником держави-агресора рф (із невстановленого акаунта), отримав від останнього пропозицію щодо надання йому допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, спрямованої, зокрема, і на послаблення її обороноздатності. В свою чергу, ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що його невстановлений співрозмовник є представником іноземної держави, а саме країни-агресора рф, діючи з прямим умислом та з корисливих мотивів, погодився виконувати завдання невстановленої досудовим розслідуванням особи за грошову винагороду по наданню допомоги у підривній діяльності проти України.

З метою реалізації свого злочинного умислу, виконуючи інструкції представника країни-агресора рф, ОСОБА_6 28.02.2025 виїхав на автомобілі «Рено Дастер» (д.н.з. не відомі), з м. Березань Київської області до станції метро «Лісова» у місті Києві, після чого на метро дістався до вокзалу Київ-Пасажирський за адресою: м. Київ, площа Вокзальна, 1, звідки на автобусі орієнтовно о 18.00-18.30 год прибув у місто Львів на автостанцію, яка знаходиться біля Львівського залізничного вокзалу за адресою м. Львів, площа Двірцева, 1.

Після цього, на виконання отриманих від представника країни-агресора рф інструкцій через месенджер «Телеграм» ОСОБА_6 забрав попередньо залишений невідомою ОСОБА_6 особою між гаражами у місті Львові по вулиці Скорини рюкзак, в якому знаходився саморобний вибуховий пристрій, отримавши завдання від представника країни-агресора рф розташувати саморобний вибуховий пристрій біля території ТЦК та СП за адресою: м. Львів, вул. Батуринська.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, на виконання вказівок, отриманих від невстановленого органом досудового розслідування представника країни-агресора рф, ОСОБА_6 умисно, з корисливих мотивів, з метою завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці України, у проміжку часу 08.00-09.30 год 01.03.2025 не зміг закласти саморобний вибуховий пристрій оскільки не знайшов відповідного місця.

Після чого, ОСОБА_6 , заклав саморобний вибуховий пристрій на території загального користування у публічно доступному місці, а саме на паркувальному майданчику за адресою: м. Львів, вул. Чернівецька, географічні координати: 49.838200, 23.997911.

Будучи переконаним, що вчинив усі дії для досягнення своєї злочинної мети,

ОСОБА_6 покинув територію паркувального майданчика за адресою: м. Львів, вул. Чернівецька, географічні координати: 49.838200, 23.997911 та вирушив на потяг до м. Києва. Водночас, співробітниками СБ України вказана злочинна діяльність ОСОБА_6 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб була припинена та як наслідок, попереджено вибух у громадському місці.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 11.06.2025 підозрюваному ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09.08.2025, без визначення розміру застави.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 05.08.2025 обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 02.10.2025, без визначення розміру застави.

Враховуючи, що обвинуваченому ОСОБА_6 інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічне ув`язнення, а також беручи до уваги наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема будучи обізнаним про покарання, яке загрожує за інкримінований йому злочин, обвинувачений з метою уникнення покарання може переховуватись від суду, володіючи інформацією про свідків у кримінальному провадженні, які надали викривальні покази, перебуваючи на волі обвинувачений матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу з метою зміни ними або відмови від надання показів, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з огляду на факт прихованого спілкування ОСОБА_6 із представниками спецслужб рф через безособові канали звязку у месенджерах та зухвалість вчиненого кримінального правопорушення, що свідчить про відсутність в обвинуваченого моральних принципів.

Враховуючи наведене, прокурор просить клопотання задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні прокурор раніше подане ним клопотання про продовження строку запобіжного заходу раніше обраного обвинуваченому у вигляді тримання під вартою підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у клопотанні, просив задволити таке, оскільки менш суворий запобіжний захід не достатній для запобігання вище переліченим ризикам та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою дасть можливість уникнути настання ризиків, які не зменшились та відповідно забезпечить в ході судового розгляду кримінального провадження належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні проти заявленого прокурором клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечили, при вирішенні питання судом поклались на розсуд суду.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, вивчивши клопотання, оглянувши матеріали кримінального провадження, прийшов до наступного висновку.

У відповідності до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Заявлене прокурором клопотання про продовження обвиунваченим раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за процесуальним змістом і формою відповідає вимогам ст. 184 КПК України, таке вручено обвинуваченому не пізніше, ніж за три години до початку його розгляду, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 184 КПК України.

Згідно ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За змістом закону тримання під вартою, як запобіжний захід, може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом враховуються положення ст. 178 КПК України, згідно з якими суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, визначені даною статтею, зокрема вік обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, рід занять, тяжкість злочину, в якому обвинувачується особа та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

Встановолено, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03 березня 2025 року до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, без визначення розміру застави.

Надалі ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11 червня 2025 року ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 09 серпня 2025 року включно, без визначенння розміру застави.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 05.08.2025 обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 02.10.2025, без визначення розміру застави.

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

У рішенні Конституційного Суду України від 23.11.2017 року № 1-р/2017суд зазначив, що під час судового провадження у суді першої інстанції (проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду) прокурор як сторона обвинувачення має обов`язок підтримувати публічне обвинувачення у суді, доводити винуватість особи та необхідність продовження запобіжного заходу шляхом подання відповідних клопотань щодо цього продовження.

Із системного аналізу норм ст. 183 КПК України та ст. 199 КПК України випливає, що підставою для продовження строку тримання особи під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження строку.

Надаючи оцінку аргументам сторони обвинувачення суд зазначає, що наведені прокурором у письмовому клопотанні та надалі підтримані у судовому засіданні підстави для продовження обвинуваченому строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані.

За наведеного, беручи до уваги, що інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_6 кримінальне правопорушення відноситься до особливо тяжкого злочину, за який чинним законом передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, обставини та спосіб вчинення кримінального правопорушення, а також обгрунтована підозра причетності ОСОБА_6 до вчинення вказаного кримінального правопорушення має місце та підтверджується представленими матеріалами, при цьому із врахуванням, що на даній стадії судового провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинні вирішуватись під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, суд дійшов висновку, що є достатньо даних вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_6 може вчиняти дії, спрямовані на уникнення явки за викликами суду та переховуватись від суду чи намагатись впливати на свідків у кримінальному провадженні, відтак перешкоджати кримінальному провадженню.

Будь-яких фактичних даних, нових відомостей та доказів, які б свідчили про зміну обставин, що стали підставою для обрання обвинуваченому на стадії досудового розслідування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також свідчили про зміну обстановки, що, у своїй сукупності, давало б суду підстави вважати, що застосування до обвинуваченого на даному етапі розгляду кримінального провадженні більш м`якого запобіжного заходу зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, стороною захисту суду не надано.

Також, будь-яких обставин щодо існування перешкод у застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом не встановлено, а стороною захисту не доведено.

З огляду на наведене, з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень та враховуючи тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, у разі визнання його винним у вчиненні такого злочину, беручи до уваги доведеність прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, при цьому судовий розгляд кримінального провадження ще не розпочато, суд приходить до переконання, що шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, про що просить сторона захисту - домашнього арешту, неможливо запобігти наведеним ризикам.

Відтак, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого у кримінальному провадженні, враховуючи, що заявлені при обранні запобіжного заходу ризики не зменшилися, слід продовжити запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_6 раніше у вигляді тримання під вартою, строком на шістдесят днів.

При цьому, ч. 4 ст. 183 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-4421 Кримінального кодексу України.

Відтак, із врахуванням обставин та характеру інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, у період воєнного стану, а також ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, суд приходить до висновку про відсутність підстав у відповідності до п. 4 ст. 183 КПК України для визначення обвинуваченому розміру застави.

Керуючись ст. 176-178, 314-317, 331 КПК України, суд-

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Березань Київської області, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 12 листопада 2025 року, включно, без права внесення застави.

Ухвала щодо продовження запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуюча суддя: (підпис) ОСОБА_1

Суддя: (підпис) ОСОБА_2

Суддя: (підпис) ОСОБА_3

З оригіналом згідно. Оригінал ухвали у справі № 462/5603/25

Головуюча суддя: ОСОБА_1