Справа № 953/3172/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2025 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника потерпілого, цивільного позивача - адвоката ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

представника цивільного відповідача - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Київського районного суду м. Харкова заяву представника цивільного позивача ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_4 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, заяву представника цивільного відповідача ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_5 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в ході розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000068 від 01.02.2024, -

встановив:

28.04.2025 до Київського районного суду м. Харкова надійшла заява представника цивільного позивача ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_4 , в якій він просить стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 витрати на правничу допомогу у суді в розмірі 25000,00 грн (а.с. 2-3).

На обґрунтування заяви зазначає, зокрема, що він є представником ОСОБА_6 . У провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває справа №953/3172/24 за обвинуваченням ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження №0000068, відомості про яке внесено до ЄРДР від 01.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. В цивільному позові у кримінальному провадженні про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням було зазначено, що ОСОБА_6 понесені витрати по справі на професійну правничу допомогу, розмір якої загалом становить 25000,00 грн. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 175 ЦПК України, ОСОБА_6 повідомив, що ним було понесені судові витрати, пов`язані із розглядом справи, а саме, витрати на професійну правничу допомогу. 23.04.2025 Київським районним судом м. Харкова ухвалено вирок по справі №953/3172/24 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України. У відповідності до пункту 4.1. Договору про надання правничої допомоги №б/н від 07.05.2024 розмір гонорару визначено у фіксованому розмірі та складає 25000 грн. Разом з тим, розмір гонорару відповідно до Договору про надання правової (правничої) допомоги №б/н від 07.05.2024 згідно п. 4.1. є фіксованим.

30.04.2025 до Київського районного суду м. Харкова надійшла заява цивільного відповідача ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_5 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, в якій він просить стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 27524,00 грн (а.с. 21-23).

На обґрунтування заяви зазначає, зокрема, що в провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває справа №953/3172/24 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Вироком Київського районного суду м. Харкова від 23.04.2025 заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 на відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 1722,67 грн, та на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 30000,00 грн; в іншій частині в задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_7 відмовлено. Згідно з попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат, які клієнт - ОСОБА_7 , очікує понести в зв`язку із розглядом справи, визначеним у відзиві, розмір судових витрат у зв`язку із розглядом справи, пов`язаних із наданням йому професійної правничої допомоги адвоката визначено в розмірі 40000,00 грн. Відповідно до п. 3.1 Договору про надання правничої допомоги від 02.01.2023 б/н (далі - Договір) з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою від 17.06.2024, за надання правничої допомоги у справі №953/3172/24 в частині, що стосується вирішення цивільного позову, клієнт незалежно від результату виконання доручення зобов`язується виплатити адвокату гонорар, фіксований розмір якого становить 40000,00 грн в строки та в порядку, визначені п. 3.2 Договору. Згідно з п. 3.2 Договору, клієнт за надання правничої допомоги у справі №953/3172/24 незалежно від результату виконання доручення зобов`язаний оплатити гонорар та фактичні витрати, згідно наданого адвокатом акту прийому-передачі наданих послуг протягом 60-ги (шістдесяти) календарних днів з моменту підписання акту. При цьому, акт прийому-передачі наданих послуг може бути вручено клієнтові особисто, поштою, електронною поштою або повідомленням на вказаний в договорі мобільний номер телефону протягом 3-х календарних днів після прийняття судом першої інстанції рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті або рішення про закриття кримінального провадження. Відповідний акт було підписано сторонами договору 25.04.2025. Отже, згідно умов договору про надання правничої допомоги від 02.01.2025 б/н щодо виплати гонорару подати докази, що підтверджують розмір понесених учасником судового провадження витрат на професійну правничу допомогу до закінчення судових дебатів було неможливим. З огляду на викладене, беручи до уваги положення ст.ст. 133, 137 ЦПК України і керуючись правилами ч.2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення майнових позовних вимог на 31,19%, існують підстави для пропорційного стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката у розмірі 27524,00 грн (68,81% від 40 000,00 грн.).

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 05.05.2025 заяву представника цивільного позивача ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_4 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, заяву представника цивільного відповідача ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_5 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в ході розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000068 від 01.02.2024, що надійшли до Київського районного суду м. Харкова 28.04.2025 та 30.04.2025, об`єднано в одне провадження (а.с. 45).

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 покладалася на розсуд суду щодо вирішення питань про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

В судове засідання ОСОБА_6 не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.

В судовому засіданні представник потерпілого, цивільного позивача ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 підтримав свою заяву про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, заперечував щодо відшкодування витрат обвинуваченого, цивільного відповідача на правничу допомогу, зазначив, зокрема, що відшкодування витрат обвинуваченого, цивільного відповідача на правничу допомогу за рахунок потерпілого/цивільного позивача очевидно суперечить засадам кримінального судочинства, суперечить уявленням про правосуддя, засадам справедливості, нормам моралі та завданням кримінального провадження. Сплачені кошти ОСОБА_7 були переведені після судового розгляду, та не зрозуміло вони за надання захисником послуг підзахисному як обвинуваченому, чи як представнику відповідача. Крім того, вказані кошти сплачені на адресу ФОП, та не зрозуміло як вони можуть бути віднесені за надання правничої допомоги, оскільки адвокат є само зайнятою особою. У додатковій угоді, укладеній між ОСОБА_7 та адвокатом ОСОБА_5 , зазначено, що вона передбачає надання всіх видів правничої допомоги, і не зазначено, що правова допомога надається саме цивільному відповідачу. Просив відмовити обвинуваченому/цивільному відповідачу ОСОБА_7 у задоволенні вимог на стягнення з потерпілого, цивільного позивача ОСОБА_6 витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги захисника, представника. Також надав письмово викладені заперечення щодо відшкодування витрат обвинуваченого/цивільного відповідача на правничу допомогу (а.с. 107-110).

В судове засідання ОСОБА_7 не з`явися, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, 28.07.2025 на електрону адресу суду надійшла заява ОСОБА_7 , в якій зазначає, що не може взяти участь в судовому засіданні через незадовільний стан здоров`я. Просив судове засідання проводити за його відсутності. Заяву свого представника про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу підтримує, просить задовольнити повністю, заяву ОСОБА_6 не визнає, просить залишити без задоволення повністю (а.с. 105).

В судовому засіданні захисник, представник цивільного відповідача ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_5 підтримав свою заяву про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, зазначив, зокрема, що законом не заборонено стягувати витрати, які фактично понесені, як ті, які будуть сплачені в майбутньому, відповідно до умов договору, наразі вказані кошти сплачені після винесення вироку у даній справі. Крім того, не заборонено сплачувати кошти за надання правничої допомоги на рахунок ФОП, а не самозайнятої особи, стягнення коштів з позивача в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу є сталою практикою у судовому процесі, і не є зловживанням. Заперечував проти задоволення заяви представника потерпілого про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, зазначив, зокрема, що гонорар у розмірі 25000 грн на рахунок адвоката сплачений з порушенням умов договору. Не зрозуміло, що заважало адвокату надати докази сплати коштів на рахунок адвоката до винесення вироку судом. Просив відмовити у задоволенні заяви представника потерпілого про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, у разі задоволення такої заяви, просив зменшити розміру судових витрат на професійну правничу допомогу до 1000 грн.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази, прийшов до висновків про наявність правових підстав до часткового задоволення заяви представника цивільного позивача ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_4 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, та про відсутність правових підстав до задоволення заяви представника цивільного відповідача ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_5 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Так, вироком Київського районного суду м. Харкова від 23.04.2025 ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин; заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 на відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 1722 грн 67 коп, та на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 30000 грн; в іншій частині в задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_7 відмовлено (т. 2 а.с. 30-39 справа №953/3172/24 н/п 1-кп/953/441/25).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 17.07.2025 вирок Київського районного суду м. Харкова від 23.04.2025 по справі щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 125 КК України, залишено без змін; апеляційну скаргу захисника обвинуваченого та його захисника залишено без задоволення (т. 2 а.с. 120-138 справа №953/3172/24 н/п 1-кп/953/441/25).

Вирішуючи питання щодо процесуальних витрат, суд має чітко дотримуватись вимог глави 8 КПК України, яка регламентує поняття процесуальних витрат у кримінальному процесі, їх види та порядок відшкодування.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України, до процесуальних витрат належать і витрати на правову допомогу.

Стаття 120 КПК України визначає витрати на правову допомогу.

Так, згідно положень ч. 1 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги захисника, несе підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно до ч. 3 ст. 120 КПК України, допомога захисника, залученого для здійснення захисту за призначенням у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, надається за рахунок коштів Державного бюджету України і є безоплатною для підозрюваного, обвинуваченого. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законодавством.

Положеннями ч. 1 ст. 124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2022 у справі №598/1781/17, зазначається, що КПК України не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК розмір процесуальних витрат належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, однак зобов`язує надати докази на підтвердження розміру процесуальних витрат, у тому числі на правничу допомогу, що входить до предмета доказування у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК).

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг і виконаних робіт; ціну позову та (або) значення справи для сторони (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.06.2022 у справі № 607/4341/20).

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан сторін (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 19.02.2020, справа № 755/9215/15-ц).

Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має урахувати розумність їх розміру, а також пересвідчитися, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності витрат.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно копії договору про надання правничої допомоги від 07.05.2024 адвокатом ОСОБА_4 ОСОБА_6 надавалась правова допомога та послуги в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором, а саме: представництво інтересів Клієнта під час судового розгляду справи №953/3172/24 за обвинуваченням ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження №0000068, відомості про яке внесено до ЄРДР від 01.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (а.с. 4-6).

Згідно п. 4.1 Договору, сторони погодили гонорар за послуги/роботу адвоката за даним договором у формі одноразового платежу у розмірі 25000,00 грн. у день підписання договору.

Згідно копії Акту виконаних робіт до Договору про надання правничої допомоги №б/н від 07.05.2024 від 25.04.2025, на підставі Договору про надання правничої допомоги від 07.05.2024, укладеного між адвокатом ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , адвокатом виконані наступні роботи/надані послуги: ознайомлення з наданими клієнтом матеріалами кримінального провадження. Розробка стратегії по справі - 06.05.2024 (5 год.); консультація клієнта, узгодження стратегії по справі та підписання договору - 07.05.2024 (3 год.); підготовка та написання цивільного позову - 07.05.2024 (5 год.); участь адвоката у судових засіданнях - 08.05.2024, 17.05.2024, 03.06.2024, 01.08.2024, 21.08.2024, 11.10.2024, 25.10.2024, 06.12.2024, 20.02.2025, 20.03.2025, 08.04.2025 (по 1 год. кожне); підготовка до участі у судових дебатах - 15.04.2025 (1 год.); участь адвоката у судових дебатах - 22.04.2025 (2 год.). ???У відповідності до пункту 4.1 договору про надання правничої допомоги №б/н від 07.05.2024 розмір гонорару визначено у фіксованому розмірі та складає 25000 гривень (а.с. 7).

Відповідно до копії товарного чеку адвоката ОСОБА_8 №б/н від 25.04.2025, ОСОБА_6 сплачено гонорар адвоката згідно договору про надання правничої допомоги від 07.05.2024 та акту виконаних робіт від 25.04.2025 у розмірі 25000,00 грн. (а.с. 8).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи характер виконаної представником потерпілого роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з обставин по даній справи, характеру її складності та обсягу виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника цивільного позивача ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_4 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу та наявність підстав для стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15000 гривень.

В іншій частині заява представника цивільного позивача ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_4 задоволенню не підлягає з підстав, зазначених вище.

Прийшовши до висновку про відсутність правових підстав до задоволення заяви представника цивільного відповідача ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_5 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено також наступне.

Як зазначено вище, в провадженні Київського районного суду м. Харкова перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 23.04.2025, залишеним без змін ухвалою Харківського апеляційного суду від 17.07.2025, ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин; заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 на відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 1722 грн 67 коп, та на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 30000 грн; в іншій частині в задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_7 відмовлено (т. 2 а.с. 30-39, 120-138 справа №953/3172/24 н/п 1-кп/953/441/25).

Відповідно до ст. 45 КПК України, захисником є адвокат, який здійснює захист підозрюваного, представництво інтересів юридичної особи, стосовно якої здійснюється провадження щодо застосування заходів кримінально-правового характеру у спеціальному порядку, особи, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, обвинуваченого, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, а також особи, стосовно якої передбачається розгляд питання про видачу іноземній державі (екстрадицію).

Згідно вимог ч. 1 ст. 50 КПК України, повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються:

1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю;

2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

У відповідності до ч. 1 ст. 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є, зокрема, фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, та яка (який) в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила (пред`явив) цивільний позов.

Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду. Цивільний позивач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право підтримувати цивільний позов або відмовитися від нього до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення. Цивільний позивач повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються цивільного позову, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом для інформування та надіслання копій процесуальних рішень потерпілому (ч. 2, 3 ст. 61 КПК України).

Відповідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 62 КПК України, цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінально протиправними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом. Права та обов`язки цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду. Цивільний відповідач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право визнавати позов повністю чи частково або заперечувати проти нього. Цивільний відповідач повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються цивільного позову, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом для інформування та надіслання копій процесуальних рішень підозрюваному, обвинуваченому.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 КПК України, представником цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні може бути:

особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником;

керівник чи інша особа, уповноважена законом або установчими документами, працівник юридичної особи за довіреністю - у випадку, якщо цивільним позивачем, цивільним відповідачем є юридична особа.

Повноваження представника цивільного позивача, цивільного відповідача на участь у кримінальному провадженні підтверджуються:

1) документами, передбаченими статтею 50 КПК України, якщо представником цивільного позивача, цивільного відповідача є особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні;

2) копією установчих документів юридичної особи - якщо представником цивільного позивача, цивільного відповідача є керівник юридичної особи чи інша уповноважена законом або установчими документами особа;

3) довіреністю - якщо представником цивільного позивача, цивільного відповідача є працівник юридичної особи, яка є цивільним позивачем, цивільним відповідачем.

Представник користується процесуальними правами цивільного позивача, цивільного відповідача, інтереси якого він представляє (ч. 2, 3 ст. 63 КПК України).

Повноваження захисника ОСОБА_5 на участь у даному кримінальному провадженні були підтверджені наданими до суду 23.04.2024 документами, передбаченими ст. 50 КПК України, що містяться в матеріалах кримінального провадження :

1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю (копія);

2) договором про надання правничої допомоги від 02.01.2023 та ордером від 23.04.2024, виданим на підставі договору про надання правничої допомоги від 02.01.2023 (копії) (т. 1 а.с. 25, 26, 27-30, 31 справа №953/3172/24 н/п 1-кп/953/441/25).

Так, згідно копії договору про надання правничої допомоги №б/н від 02.01.2023, адвокат ОСОБА_5 зобов`язується здійснити захист, представництво та надати інші види правової допомоги ОСОБА_7 на умовах і в порядку, що визначені договором, а ОСОБА_7 зобов`язується сплатити адвокату гонорар за надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (т. 1 а.с. 27-30 справа №953/3172/24 н/п 1-кп/953/441/25, а.с. 24-27).

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

08.05.2024 в межах даного кримінального провадження представником потерпілого ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_4 заявлено цивільний позов до ОСОБА_7 , в якому він просив стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 100000 гр. (сто тисяч гривень), моральну шкоду у сумі 1722,67 гр. (одна тисяча сімсот двадцять дві гривні) 67 коп. (т. 1 а.с. 46-51 справа №953/3172/24 н/п 1-кп/953/441/25 ). В судовому засіданні уточнив, що 1722,67 гр. (одна тисяча сімсот двадцять дві гривні) 67 коп. становить матеріальну шкоду.

Вказаний цивільний позов прийнято до розгляду судом в підготовчому судовому засіданні 03.06.2024 (т. 1 а.с. 89-90 справа №953/3172/24 н/п 1-кп/953/441/25 ).

24.06.2024 захисником обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_5 подано відзив на цивільний позов ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 91-94).

Згідно копії Додаткової угоди №1 від 17.06.2024 до Договору про надання правничої допомоги від 02.01.2023 №б/н, адвокат ОСОБА_5 та ОСОБА_7 погодились продовжити строк дії Договору, та змінити наступні пункти Договору:

1.1.1. Пункт 1.1 Розділу І Договору викласти в наступній редакції:

«1.1. Адвокат зобов`язується надати Клієнту всі види правничої допомоги, в тому числі, але не виключно у справі №953/3172/24, а Клієнт зобов`язується сплатити Адвокату гонорар за надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання Договору на умовах і в порядку, що визначені Договором.».

1.1.2. Пункти 3.1., 3.2. Розділ ІІ Договору викласти в наступній редакції:

«3.1. За надання правничої допомоги у справі №953/3172/24 в частині, що стосується вирішення цивільного позову, Клієнт незалежно від результату виконання доручення зобов`язується виплатити Адвокату гонорар, фіксований розмір якого становить 40 000,00 (сорок тисяч) грн. в строки та в порядку, визначені п. 3.2 Договору.».

«3.2. Клієнт за надання правничої допомоги у справі №953/3172/24 незалежно від результату виконання доручення зобов`язаний оплатити гонорар та фактичні витрати, згідно наданого Адвокатом акту прийому-передачі наданих послуг протягом 60-ти (шістдесяти) календарних днів з моменту підписання акту. При цьому, акт прийому-передачі наданих послуг може бути вручено Клієнтові особисто, поштою, електронною поштою або повідомленням на вказаний в договорі мобільний номер телефону протягом 3-х календарних днів після прийняття судом першої інстанції рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті або рішення про закриття кримінального провадження.».

1.1.3. Пункт 3.4 виключити з умов Договору.

1.1.4. Пункт 5.2 Договору викласти в наступній редакції:

«5.2. Цей Договір, якщо він достроково не буде припинений з ініціативи Клієнта або Адвоката, діє до 31.12.2027.».

1.1.5. Пункт 5.3. Договору викласти в наступній редакції:

«5.3. Про надання правничої допомоги сторони підписують акт прийому-передачі наданих послуг, який підтверджує належне виконання сторонами договору своїх зобов`язань. У випадку відмови від підписання акту прийому-передачі наданих послуг особа, яка відмовляється від його підписання повинна письмово обґрунтувати таку відмову протягом двох календарних днів з дня отримання акту для підписання. За відсутності обґрунтованих причин відмови від підписання акту або неповернення його підписаного екземпляру Адвокату протягом двох календарних днів, вважається, що зобов`язання за договором виконано належним чином.».

1.2. Сторони домовились, що інші пункти Договору, окрім наведених вище, не змінені Додатковою угодою, та залишаються чинними у тій редакції, в якій вони були викладені Сторонами у Договорі.

1.3. Додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання Сторонами.

1.4. Додаткова угода є невід`ємною частиною Договору, складена у двох примірниках українською мовою, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожної із Сторін (а.с. 28-29).

Згідно копії Акту прийому-передачі наданих послуг від 25.04.2025, ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_5 уклали цей акт про те, що адвокат надав наступні послуги згідно Договору про надання правничої допомоги від 02.01.2023 № б/н: послуга відповідно до Договору про надання правничої допомоги від 02.01.2023 №б/н, а саме: надання правничої допомоги ОСОБА_7 у справі №953/3172/24 в Київському районному суді м. Харкова, пов`язаної з розглядом цієї справи, в тому числі участь в судових засіданнях, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складання процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав Клієнта в частині, що стосується вирішення цивільного позову, всього 40000,00 грн. Підписанням цього акту сторони засвідчують, що послуга (робота) надані (виконана) належним чином, відповідно до умов Договору про надання правничої допомоги від 02.01.2023 №б/н, а також вимог, що звичайно ставляться до таких або подібних послуг (робіт) (а.с. 30).

Згідно копії платіжної інструкції № А8В3-2Т26-МА14-05ХЕ від 20.06.2025, ОСОБА_7 перерахував на адресу ФОП ОСОБА_5 кошту в розмірі 20000,00 грн., призначення платежу: за послуги згідно Договору про надання правничої допомоги від 02.01.2023 б/н (а.с. 81).

Згідно копії платіжної інструкції № 9ТА1-КС08-ЗТ77-74ХЕ від 20.06.2025, ОСОБА_7 перерахував на адресу ФОП ОСОБА_5 кошту в розмірі 20000,00 грн., призначення платежу: за послуги згідно Договору про надання правничої допомоги від 02.01.2023 б/н (а.с. 82).

Стаття 7 КПК України визначає загальні засади кримінального провадження.

Так відповідно до ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться:

1) верховенство права;

2) законність;

3) рівність перед законом і судом;

4) повага до людської гідності;

5) забезпечення права на свободу та особисту недоторканність;

6) недоторканність житла чи іншого володіння особи;

7) таємниця спілкування;

8) невтручання у приватне життя;

9) недоторканність права власності;

10) презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини;

11) свобода від самовикриття та право не свідчити проти близьких родичів та членів сім`ї;

12) заборона двічі притягувати до кримінальної відповідальності за одне і те саме правопорушення;

13) забезпечення права на захист;

14) доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень;

15) змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості;

16) безпосередність дослідження показань, речей і документів;

17) забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності;

18) публічність;

19) диспозитивність;

20) гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами;

21) розумність строків;

22) мова, якою здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження в умовах воєнного стану повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей здійснення кримінального провадження, визначених розділом IX-1 цього Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Стаття 129 КПК України містить такі положення щодо вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ч. 2 ст. 129 КПК України, у разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення суд відмовляє в позові.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 КПК України, у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.

Як зазначено вище, згідно положень ч. 1 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги захисника, несе підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, що регулює надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Отже, суд приходить до висновку про відсутність підстав до задоволення заяви представника цивільного відповідача ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_5 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу та стягнення з потерпілого та цивільного позивача на користь цивільного відповідача, який мав статус обвинуваченого у даному кримінального провадженні, таких судових витрат.

Нормами КПК України, наведеними вище, врегульовано процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом. Підстав до застосування норм Цивільного процесуального кодексу України суд не вбачає.

Більш того, стягнення витрат на правову допомогу з потерпілого та цивільного позивача на користь цивільного відповідача, який мав статус обвинуваченого у даному кримінальному провадженні, також суперечитиме засадам кримінального судочинства, визначеним у ст. 7 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-372, 376, КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника цивільного позивача ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_4 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрати на правничу допомогу у суді в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

В іншій частині в задоволенні заяви представника цивільного позивача ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_4 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

В задоволенні заяви представника цивільного відповідача ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_5 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1