Справа № 478/674/25 Провадження № 1-кп/478/74/2025
В и р о к

І м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2025 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі головуючої судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду с-ще Казанка кримінальне провадження №000001 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка Казанківського району Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.337, ч.1 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України,

В с т а н о в и в:

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за наступних обставин.

24 лютого 2022 року, з часу видання Президентом України Указу №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердження його Законом України №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та до теперішнього часу, відповідно до Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» діє воєнний стан в Україні.

Відповідно до ст. 65 Конституції України та ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (далі Закон) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Статтею 10 Закону передбачено, що громадяни України, які приписані до призовних дільниць зобов`язані: прибувати за викликом відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відповідно до ч.3 ст.33 Закону військовий облік усіх призовників і військовозобов`язаних ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.

Згідно ч.1 ст.34 Закону персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Проте, ОСОБА_4 будучи з 03.10.2001 року військовозобов`язаним та перебуваючи на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , всупереч вимогам п.3.2 глави 3 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом МОУ №402 від 14.08.2008, не проходячи з 03.10.2001 року повторний медичний огляд з метою визначення його придатності до військової служби, вирішив ухилятися від військового обліку з метою уникнення призову на військову службу під час мобілізації.

08.11.2024 року близько 05 год 30 хв ОСОБА_4 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого по АДРЕСА_2 , запропоновано проходження медичного огляду військово-лікарською комісією з метою визначення його придатності до військової служби. Однак, ОСОБА_4 відмовився від проходження медичного огляду, після чого його попереджено начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 про кримінальну відповідальність за ухилення від військового обліку, а саме за дії, які полягали у недотриманні правил військового обліку, зокрема щодо його ухилення від проходження військово-лікарської комісії.

ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з метою ухилення військовозобов`язаного від військового обліку, з мотиву побоювання за своє життя та здоров`я, у повній мірі усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, свідомо ухиляючись від виконання свого військового обов`язку, грубо порушуючи ст.ст.1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, свідомо та цілеспрямовано продовжив ухилятися від проходження військово-лікарської комісії.

Відтак, ОСОБА_4 умисно ухилився від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Крім того, в період з 26.02.2025 року по 03.03.2025 року (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на підроблення офіційного документу з метою ухилення від військового обліку, діючи умисно, за допомогою мережі «Інтернет», знайшов електронну версію документу з реквізитами та зображенням відтиску печатки КНП «Міська клінічна лікарня №11» м. Одеса, а також зображенням підпису від імені «Зав. Відділенням ОСОБА_6 » та вихідного номеру документа та його дати. В подальшому, ОСОБА_4 , за допомогою комп`ютерної техніки додав у вказаний електронний документ недостовірні відомості, а саме анкетні дані та інформацію про його лікування у вказаній лікарні з 02.03.2025 року та за допомогою кольорового знакодрукуючого пристрою (принтеру), електрофотографічним способом роздрукував довідку з метою її подальшого використання.

Після чого, 04.03.2025 року в денний час доби ОСОБА_4 з метою ухилення військовозобов`язаного від військового обліку, діючи умисно, прийшов до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого по АДРЕСА_2 та надав працівникам ІНФОРМАЦІЯ_2 підроблений офіційний документ довідку КНП «Міська клінічна лікарня №11» м. Одеса, тим самим використав завідомо підроблений документ, що надавало йому змогу відтермінувати проходження військово-лікарської комісії на період лікування.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковано: за ч.1 ст.337 КК України як ухилення військовозобов`язаного від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки; за ч.1 ст.358 КК України як підроблення іншого офіційного документа, який видається та посвідчується підприємством, яке має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем; за ч.4 ст.358 КК України як використання завідомо підробленого документа.

На підставі ст. 474 КПК України до суду подано угоду про визнання винуватості, укладену 13 червня 2025 року між прокурором Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 .

Виходячи із змісту даної угоди, ОСОБА_4 , повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Даним кримінальним правопорушенням майнової шкоди не завдано.

Згідно угоди, сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання: за ч.1 ст.337 КК України у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн; за ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень; за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. На підставі положень ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим сторони погодились на призначення ОСОБА_4 остаточного покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Згідно до ч.2, ч.4, ч.5 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

У підготовчому судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою вину та підтвердив обставини вчинення злочинних дій, викладені в обвинувальному акті. Цілком розуміє свої права, визначені в п.п.1-4 ч.4 ст.474 КПК України, характер обвинувачення, вид узгодженого покарання та усвідомлює наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України.

На підставі пояснень обвинуваченого суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок, дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам КПК України та відсутність підстав для відмови в затвердженні укладеної угоди, викладених в ч.7 ст.474 КПК України.

При призначенні покарання, суд згідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальні правопорушення, вчинені обвинуваченими ОСОБА_4 , в силу ст.12 КК України є кримінальними проступками.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає, що узгоджене сторонами покарання цілком відповідає ступеню тяжкості та обставинам вчиненого кримінального правопорушення.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та визнання обвинуваченого ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.337, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, з призначенням обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Відповідно до вимог ст.124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 належить стягнути на користь держави процесуальні витрати в розмірі 4457 грн, пов`язані із залученням експерта.

Керуючись ст.ст.314, 370, 374, 474, 475 КПК України, суд

У х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 13 червня 2025 року між прокурором у кримінальному провадженні начальником Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_7 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000001 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.337, ч. 1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.337 КК України у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн;

- за ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень;

- за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

На підставі положень ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Речові докази: справу №242 від 08.11.2024 про адміністративне правопорушення, постанову №242 від 11.11.2024 року, попередження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.11.2024 року, лист за підписом ОСОБА_4 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , довідку про проходження лікування в КНП «Міська клінічна лікарня №11» Одеської міської за вих.8937 від 03.03.2025, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 4457 (чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім) грн, пов`язані із залученням експерта.

Міра запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 не обиралася.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, прокурором виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1