УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року

слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора першого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержання законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000538 від 01.05.2025

ВСТАНОВИВ:

В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.

Клопотання обґрунтовано тим, що Слідчими Головного слідчого управління Служби безпеки України за процесуального керівництва прокурорів управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержання законів органами безпеки здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000538 від 01.05.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 27, пунктами 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115КК України та за фактом ч. 2 ст. 111 КК України

Досудовим розслідуванням встановлено, що група невстановлених осіб у невстановлений досудовим розслідуванням час, посягаючи на найвищу соціальну цінність - життя людини та, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у вигляді смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вирішили вчинити його умисне вбивство із залученням інших осіб.

Відповідно до домовленості з невстановленою досудовим розслідуванням особою, невстановлена особа повинна була прибути до міста Києва та безпосередньо, або із залученням інших осіб, спланувати та здійснити умисне вбивство ОСОБА_5 , при цьому надати знаряддя вчинення злочину, а саме вогнепальну зброю іншій залученій особі - виконавцю.

Усвідомлюючи, що самостійно реалізувати вказаний задум буде неможливо, невстановлена особа, з метою організації умисного вбивства ОСОБА_5 , вирішила залучити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2, якій повідомила про свої наміри, що відбулось не пізніше 25.03.2025 на території лікарні № 3, що за адресою: м. Київ, вул. Чорних Запорожців, 26.

ОСОБА_4 , маючи незадовільний стан здоров`я, що потребує регулярного дороговартісного лікування, перебуваючи у скрутному матеріальному становищі, надала свою згоду на вчинення умисного вбивства ОСОБА_5 на замовлення, за винагороду.

Для реалізації свого злочинного умислу, направленого на вбивство ОСОБА_5 на замовлення, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді смерті останнього, невстановлена особа передала ОСОБА_4 координати з місцем, де знаходилося знаряддя вчинення злочину, а саме пістолет зі спорядженими набоями та додатковим магазином до нього з набоями.

Далі, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб, на замовлення невстановленої досудовим розслідуванням особи, розуміючи, що буде використовувати вказаний пістолет для вбивства ОСОБА_5 , в невстановлений час на території Голосіївського району міста Києва використовуючи отримані інструкції з місцем знаходження знаряддя вчинення злочину від невстановлених осіб, знайшла вказану зброю з боєприпасами та почала її зберігати при собі, маючи намір на її використання.

Після цього, невстановлені особи, перебуваючи на території міста Києва, усвідомлюючи характер та обсяг необхідних для реалізації свого умислу дій, а також ступінь їх складності, визначили, що для реалізації злочину необхідно підшукати засоби для ведення спостереження за потерпілим, орендувати житло та транспортні засоби для пересування по місту, після чого провести спостереження за ОСОБА_5 , з метою встановлення його місць проживання та роботи, транспортних засобів, які перебувають у користуванні останнього, його способу життя та звичного графіку пересування по місту Києву та передати зібрану інформацію виконавцю.

Встановивши маршрут руху ОСОБА_5 , розпорядок його дня, коло спілкування, транспортний засіб, яким користується останній, та іншу необхідну для вчинення злочину інформацію, невстановлені особи дійшли остаточної згоди щодо реалізації злочину, відповідно до якої ОСОБА_4 із застосуванням вогнепальної зброї здійснить умисне вбивство ОСОБА_5 поруч з його місцем проживання.

Так, реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_5 , діючи на замовлення невстановленої досудовим розслідуванням особи,відповідно до раніше узгодженого плану ОСОБА_4 за вказівкою невстановленої особи, орендувала квартиру АДРЕСА_1 , поруч з місцем проживання ОСОБА_5 , для ведення спостереження за останнім та реалізації свого злочинного умислу у найбільш сприятливий час для вчинення його вбивства.

01 травня 2025 року приблизно о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_4 за вказівкою невстановленої особи прибула на заздалегідь сплановане невстановленими особами місце вчинення злочину, за адресою: АДРЕСА_1 та почала очікувати прибуття ОСОБА_5 з метою вчинення вбивства останнього.

Далі, о 13 год. 20 хв. ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, відповідно до раніше узгодженого плану, за попередньою змовою групою осіб, на замовлення невстановленої досудовим розслідуванням особи, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи при собі знаряддя запланованого вбивства, а саме споряджену вогнепальну зброю з набоями до неї, помітивши, що за ОСОБА_5 прибув автомобіль, стала поруч з корпусом «А», за адресою: АДРЕСА_1, та привівши зброю у бойову готовність почала чекати на вихід ОСОБА_5 з будинку.

Приблизно о 13 годині 27 хвилин ОСОБА_4 дочекавшись колиОСОБА_5 вийшов у супроводі двох чоловіків та направився у напрямку автомобіля, дістала заздалегідь заготовлене знаряддя запланованого вбивства, а саме вогнепальну зброю , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді настання смерті людини і бажаючи їх настання, знаходячись у безпосередній близькості до ньогоспрямувала пістолет у бік ОСОБА_5 та здійснила три прицільні постріли, спричинивши йому одне наскрізне вогнепальне поранення верхньої третини правого стегна.

Однак свій злочинний умисел ОСОБА_4 не довела до кінця та не змогла продовжувати стрільбу для досягнення своєї злочинної мети з причин, що не залежали від її волі, оскільки дії останньої були зупинені особою із супроводу ОСОБА_5

01.05.2025 року, проведено огляд місцевості за адресою: АДРЕСА_1 під час якого на ділянці місцевості за адресою:АДРЕСА_1 виявлено та вилучено мобільний телефон ZY22H3CJX4 (IMEI НОМЕР_1 ,IMEI2 НОМЕР_2 ), що належить ОСОБА_4 .

Крім цього, під час затримання ОСОБА_4 при її обшуку 01.05.2025 року: штани, піджак, кофту та взуття;

Вказаний мобільний телефон ZY22H3CJX4 (IMEI НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 ), та одяг що належать ОСОБА_4 відповідно до статті 98 КПК України є речовим доказом у даному кримінальному провадженні у зв`язку з тим, що він містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення збереження речового доказу.

Враховуючи вищевикладене, арешт зазначеного майна, для кримінального провадження буде мати доказове значення.

На підставі викладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів, проведення необхідних експертиз, прийняття законних рішень у кримінальному провадженні, прокурор просить слідчого суддю накласти арешт на вказане майно.

Прокурор просив слідчого суддю проводити розгляд клопотання без його участі.

Представник власника майна, будучи належним чином повідмоленим про час та місце розгляду клопотання в судове засдіання не з`явився, що не перешкоджає розгляду.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2, ч. 6 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зазначене в клопотанні майно, підпадає під ознаки речових доказів, оскільки зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, з метою збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту вказаного у клопотанні прокурора майна.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 - задовольнити.

Накласти арешт на:

- вилучене під час затримання ОСОБА_4 при її обшуку 01.05.2025 року: штани, піджак, кофту та взуття;

- вилучене під час проведення огляду 01.05.2025 року: мобільний телефон ZY22H3CJX4 (IMEI НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 ), що належить ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1