Справа № 638/572/25
Провадження № 1-в/638/148/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника колонії ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання захисника засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зарахування у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення відповідно до вимог закону,-

встановив:

14 січня 2025 року захисник засудженого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 звернувся через підсистему «Електронний суд» до суду із клопотанням про зарахування ОСОБА_4 в строк покарання терміну перебування в установах попереднього ув`язнення та виконання покарання з 08 лютого 2019 року по 11 серпня 2020 року, мотивуючи, що вказаний термін не був зарахований вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 11 травня 2023 року. Вважає, що цей термін підлягає зарахуванню, з огляду на те, що у кримінальній справі, наслідком розгляду якої був вирок Московського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2017 року, він перебував під вартою у Харківському слідчому ізоляторі один рік та близько шести місяців у Олексіївській виправній колонії № 25 м. Харкова, в період з 08 лютого 2019 року до 11 серпня 2020 року. В подальшому згідно вироку Київського районного суду м. Харкова від 07 квітня 2020 року за сукупністю вироків було частково приєднано покарання згідно вироку Московського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2017 року. 20 жовтня 2022 року вироком Київського районного суду м. Харкова частково приєднано покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 07 квітня 2020 року. 11 травня 2023 року Октябрським районним судом м. Полтави за сукупністю злочинів враховано вирок Київського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2022 року та остаточно призначено йому покарання у виді 4 років і 6 місяців позбавлення волі.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та його захисник наполягали на задоволенні його заяви.

Прокурор ОСОБА_3 заперечила проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_4 , вважаючи її безпідставною.

Представник колонії при розгляді клопотання покладався на розсуд суду.

Суд, заслухавши засудженого, прокурора та представника установи виконання покарань, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява засудженого не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

У відповідності до пункту 14 частини 1 статті 537 КПК України, суд має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Судом встановлено, що 17 лютого 2003 року ОСОБА_4 засуджено Київським районним судом міста Харкова за частиною 3 статті 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк встановлено на 3 роки. 20 листопада 2003 року ОСОБА_4 засуджено Комінтернівським районним судом міста Харкова за частиною 2 статті 190, 71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі

27 квітня 2004 року ОСОБА_4 засуджено Київським районним судом міста Харкова за частиною 2 статті 185, частиною 4 статті 70 КК України до 6 років позбавлення волі. Звільнений 15 вересня 2009 року за відбуттям строку покарання.

11 червня 2010 року ОСОБА_4 засуджено Московським районним судом міста Харкова за ч. 2 ст. 185КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнений 05 вересня 2011 року за постановою Харківського районного суду Харківської області від 19 серпня 2011 року на підставі статті 3 пункту «б» Закону України від 08 липня 2011 року «Про амністію у 2011 році».

19 квітня 2013 року ОСОБА_4 засуджено Київським районним судом міста Харкова за частиною 2 статті 190, частиною 3 статті 185, частиною 4 статті 27, частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 369, частиною 2 статті 15, частиною 2, статті 185, частиною 2, статті 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Взятий під варту в залі суду відповідно до ухвали апеляційного суду Харківської області від 17 січня 2013 року з триманням в СІЗО міста Харкова. Зараховано в строк відбування покарання тримання під вартою з 05 липня 2012 року по 25 жовтня 2012 року.

18 березня 2014 року ОСОБА_4 засуджено Київським районним судом міста Харкова за частиною 3 статті 185, 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. Початок строку відбування покарання відраховувати з 27 липня 2013 року, коли ОСОБА_4 був доставлений у Харківський слідчий ізолятор на виконання постанови Київського районного суду міста Харкова від 19 квітня 2013 року. Зараховано у строк відбування покарання строк тримання під вартою за вироком Київського районного суду міста Харкова від 19 квітня 2013 року з 05 липня 2012 року по 25 жовтня 2012 року. Ухвалою від 03 квітня 2014 року Київського районного суду міста Харкова виправлено описку допущену у вироку Київського районного суду міста Харкова від 18 березня 2014 року: початок строку відбуття покарання відраховувати з 29 липня 2013 року. Ухвалою від 25 січня 2016 року Дзержинського районного суду міста Харкова строк попереднього ув`язнення з 05 липня 2012 року по 25 жовтня 2012 року та з 29 липня 2013 року по 10 червня 2014 року засудженому ОСОБА_4 рахувати у відповідності до частини 5 статті 72 КК України в редакції 26 листопада 2015 року з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув?язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, який набув чинності 24 грудня 2015 року. Звільнений 06 травня 2016 року за відбуттям строку покарання.

22 листопада 2017 року вироком Московським районним судом міста Харкова за частиною 2 статті 185 КК України засуджено до 1 року 6 місяців позбавлення волі за вчинення повторної крадіжки 01.07.2017 року. Запобіжний захід залишити раніше обраний до набрання вироку чинності, у вигляді домашнього арешту. Строк відбування призначеного покарання обчислювати з моменту фактичного затримання. Вирок набрав законної сили: 06 грудня 2018 року. Звільнений 11 серпня 2020 року за відбуттям строку покарання.

21 червня 2017 року набув чинності Закон України від 18 травня 2017 року № 2046-VIII "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення", яким скасовано Закон України №838-VIII від 26 листопада 2015 року (так званий "закон Савченко").

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 29 серпня 2018 року, в разі, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає частина 5 статті 72 КК у редакції Закону № 838-VII.

Відтак правові підстави застосування до злочину, вчиненого ОСОБА_4 01 червня 2017 року положень Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року щодо подвійного зарахування попереднього ув`язнення у строк позбавлення волі відсутні.

07 квітня 2020 року вироком Київського районного суду міста Харкова за частиною 1 статті 309, частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185, частиною 1 статті 70, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Строк покарання обчислювати з 11 лютого 2019 року, з дня затримання відповідно до рапорту. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 15 лютого 2024 року вирок Київського районного суду міста Харкова змінено. Пом`якшено призначене покарання за частиною 1 статті 309 КК України визначивши його у виді 1 року обмеження волі. Вважати ОСОБА_4 засудженим за частиною 2, частиною 3 статті 185 КК України до покарання, призначеного місцевим судом: за частиною 2 статті 185 КК України на 2 роки позбавлення волі; за частиною 3 статті 185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі. Відповідно до статті 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2017 строком 1 місяць позбавлення волі, та остаточно визначити покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі. Вирок набрав чинності 15 лютого 2024 року.

11 серпня 2020 року ОСОБА_4 звільнено з Олексіївської ВК № 25 м. Харкова.

20 жовтня 2022 року вироком Київського районного суду міста Харкова ОСОБА_4 засуджено за частиною 3 статті 185, частиною 1 статті 71 КК України до 4 років позбавлення волі. Строк відбування покарання рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 30 листопада 2021 року. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід залишити без змін, продовживши його до набрання вироком законної сили. Вирок набрав законної сили: 22 листопада 2022 року.

11 травня 2023 року ОСОБА_4 вироком Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_4 визнано винуватим за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі частини 4 статті 70 КК України за сукупністю злочинів до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2022 року та призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки і 6 місяців. Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 постановлено рахувати з 30 листопада 2021 року. Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.

Згідно з цим вироком, засуджений ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення з 20 квітня 2021 року по 24 листопада 2021 року, тобто до постановлення вироку Київського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2022 року.

У той же час кримінальні правопорушення за період 20 квітня 2021 року 24 листопада 2021 року, згідно з вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 11 травня 2023 року, вчинені ОСОБА_4 після постановлення вироків Московського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2017 року та Київського районного суду м. Харкова від 07 квітня 2020 року, за якими він утримувався в місцях попереднього ув`язнення та позбавлення волі з 08 лютого 2019 року по 11 серпня 2020 року, тому підстав застосування положень частини 4 статті 70 КК України до цих вироків та зарахування відбутого покарання (попереднього ув`язнення) не вбачається.

За вироками Київського районного суду м. Харкова від 07 квітня 2020 року та 20 жовтня 2022 року застосовано положення частини 1 статті 71 КК України та за сукупністю вироків частково приєднано невідбуту частину покарання, із визначенням нового початку строку відбуття покарання 30 листопада 2021 року, який врахований і Октябрським районним судом м. Полтави у вироку від 11 травня 2023 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись 537-539 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зарахування у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення відповідно до вимог закону відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів із дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м.Харкова. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: