Справа № 953/1639/24
н/п 1-в/953/84/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2025 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 ,

засудженого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання стосовно засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 22 квітня 2024 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання відповідно до ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 (два) роки, який згідно вироку суду зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання стосовно засудженого ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що «30» травня 2024 року до Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області надійшов вирок Київського районного суду м. Харкова від «22» квітня 2024 року стосовно громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для виконання. На підставі ст.76 Кримінального кодексу України на засудженого були покладені наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

07 червня 2024 року у приміщенні уповноваженого органу з питань пробації ОСОБА_5 був ознайомлений з порядком та умовами іспитового строку та попереджений про те, що у разі невиконання покладених на нього судом обов`язків або вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, орган пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Відповідно до постанови про встановлення днів явки на реєстрацію засудженому ОСОБА_5 було встановлено днем явки 1 (першу) та 2 (другу) середу кожного місяця. 01.01.2025 року дні явки на реєстрацію змінено на 1 (першу), 2 (другу) та 3 (третю) середу кожного місяця. 07.08.2024 засуджений ОСОБА_5 відповідно до постанови про встановлення днів явки на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації не з`явився, про поважність причини неявок заздалегідь не повідомив. На телефонні дзвінки не відповідав.

08.08.2024 ОСОБА_5 засобами поштового зв`язку «Укрпошта» було направлено виклик до уповноваженого органу з питань пробації. 12.08.2024 засуджений ОСОБА_5 прибув до уповноваженого органу з питань пробації та пояснив, що не з`явився на реєстрацію 07.08.2024 у зв`язку з тим, що був затриманий працівниками ТЦК. Але будь-яких документів, що підтверджують поважність причини неявки не надав.

В результаті, за порушення порядку і умов іспитового строку засудженому було винесено письмове попередження, а саме за неявку на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації 07.08.2024 року.

13.11.2024 року засуджений ОСОБА_5 , відповідно до постанови про встановлення днів явки на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації знову не з`явився, про поважність причини неявок заздалегідь не повідомив. На телефонні дзвінки не відповідав. 14.11.2024 та 25.11.2024 ОСОБА_5 засобами поштового зв`язку «Укрпошта» було направлено виклики до уповноваженого органу з питань пробації. 04.12.2024 засуджений ОСОБА_5 прибув до уповноваженого органу з питань пробації та пояснив, що не з`явився на реєстрацію 13.11.2024 року у зв`язку з тим, що допомагав виконувати роботи знайомим, які працюють в поліції. Але інформація не підтверджена та будь-яких документів, що підтверджують поважність причини неявки не надав.

12.02.2025 року засуджений ОСОБА_5 , відповідно до постанови про встановлення днів явки на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації не з`явився, про поважність причини неявок заздалегідь не повідомив. На телефонні дзвінки не відповідав.

13.02.2025 ОСОБА_5 засобами поштового зв`язку «Укрпошта» було направлено виклик до уповноваженого органу з питань пробації. 03.02.2025 засуджений ОСОБА_5 прибув до уповноваженого органу з питань пробації та пояснив, що не з`явився на реєстрацію 12.05.2025 у зв`язку з тим, що сплутав дні явки на реєстрацію. Але будь-яких документів, що підтверджують поважність причини неявки не надав.

Таким чином вважає, що поведінка ОСОБА_5 яка виражена у в систематичному ігнорування покладених на нього судом обов`язків відповідно до ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, свідчить, про те що він на шлях виправлення не став, порушує порядок та умови іспитового строку та ухиляється від виконання обов`язків, покладених на нього вироком суду.

Ураховуючи викладене, на підставі ст. 78 КК України, ст. 166 КВК України та відповідно п. 8 ч. 1 ст. 537, п. 3 ч. 2 ст. 539 КПК України, орган пробації звернувся до суду для вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування покарання у виді 5 років позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 .

Представник Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області у судовому засіданні клопотання підтримала та прохала його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання з підстав його необгрунтованості.

Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зобов`язався у подальшому не порушувати покладені на нього обов`язки.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши клопотання та надані до суду докази в їх сукупності, суд приходить до таких висновків.

Так, згідно з вироком Київського районного суду м. Харкова від 22.04.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст. 357 КК України, та призначено йому покарання: - за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі; - за ч.1 ст.357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі. Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування остаточного покарання у виді позбавлення волі звільнено з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки. Згідно із п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти їм про зміну свого місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 22.04.2024.

Вказаний вирок прийнято до виконання Київським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області.

Відповідно до ч.1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно зі ст. 5 КВК України одним із головних принципів кримінально-виконавчого законодавства, виконання і відбування покарань є диференціація та індивідуалізація виконання покарань, раціональне застосування примусових заходів і стимулювання правослухняної поведінки, поєднання покарання з виправним впливом.

Безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є встановлення умислу засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інші обставини, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Частиною 1 ст. 166 КВК України встановлено, що якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

При вирішенні питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробовуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Згідно із ч.2 ст.166 КВК України, подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Частиною 2 ст.78 КК України передбачено, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно із ч. 3 ст. 166 КВК України систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Разом з цим, зазначених в ст. 166 КВК України, ст. 78 КК України обставин, у судовому засіданні встановлено не було, оскільки три неявки засудженого на виклик уповноваженого органу з питань пробації, не свідчать про злісне небажання ОСОБА_5 ставати на шлях виправлення, жодних належних та допустимих доказів, на спростування даного факту, суду не надано.

Крім того, як вбачається з клопотання органу пробації, ОСОБА_5 , після його неявок у встановлені дні до органу пробації, з`являвся у наступні визначені постановою про встановлення днів явки на реєстрацію.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Отже враховуючи положення ст.166 КВК України, ст.537 КПК України та принципи кримінального судочинства, подання органу пробації має бути обґрунтованим та підтвердженим належними доказами.

Суд вважає за необхідне зазначити, що надані суду докази в обгрунтування клопотання не містять достатніх відомостей щодо злісного ухилення ОСОБА_5 від виконання покладених судом обов`язків та не можуть розцінюватися як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення, а наявність сумнівів не узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

Як вбачається з подання, органом пробацїі направлялись повідомлення на адресу ОСОБА_5 про необхідність явки на реєстрацію, разом з цим, підтвердження про отримання засудженою вказаних повідомлень матеріали справи не містять.

Обов`язок з`ясування вищевказаних фактів не може перекладатися на суд, оскільки клопотання органу пробації має бути обґрунтованим, а обставини, викладені в ньому, повинні бути підтверджені належними доказами, достатніми для вирішення питання по суті.

З огляду на зазначене, суд вважає, що клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання стосовно засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для відбування призначеного покарання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 26 КВК України, ст.ст.53, 56 КК України, ст.ст.537,539 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання стосовно засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя - ОСОБА_1