ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5764/25
провадження № 1-кс/753/849/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2025 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача ВД Дарницького УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000202, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 лютого 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КК України,

В С Т А Н О В И В :

до Дарницького районного суду міста Києва надійшла вказана вище скарга.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 24 березня 2025 року скаргу передано судді ОСОБА_1 .

Скарга мотивована тим, що 3 березня 2025 року скаржник звертався до дізнавача із клопотанням про перекваліфікацію кримінального правопорушення з статті 126 на статті 146 та 398 КК України, проте постановою дізнавача ВД Дарницького УП ГУ НП в м. Києві у задоволенні вказаного клопотання йому було відмовлено. Крім того, дізнавачем його було допитано у справі як свідка, а не як потерпілого із чим він категорично не погоджується, оскільки є саме потерпілим. Враховуючи вказане, просив слідчого суддю зобов`язати дізнавача у кримінальному провадженні провести його допит як потерпілого, вручити йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілої особи, а також зобов`язати дізнавача змінити правову кваліфікацію діяння, скоєного відносно нього з частини першої статті 126 на частину першу статті 398 КК України, та внести додаткову кваліфікацію стосовно ОСОБА_5 , якого незаконно утримували співробітники ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судове засіданні 27 березня 2025 року скаржник не з`явився, про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, а саме шляхом надсилання повідомлення до його електронного кабінету, яке він отримав 25 березня 2025 року, у зв`язку із цим розгляд скарги було відкладено на 2 квітня 2025 року.

У судовому засіданні 2 квітня 2025 року адвокат ОСОБА_3 підтримав доводи своєї скарги, просив її задовольнити.

Дізнавач у судове засіданя не з`явилась, про день та час розгляду скарги повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Враховуючи приписи статті 306 КПК України, зокрема те, що неявка слідчого, дізнавача, прокурора не перешкоджає розгляду скарги, слідчий суддя дійшов висновку про розгляд скарги за відсутності дізнавача.

Дослідивши матеріали скарги, та документи, долучені до неї, заслухавши пояснення адвоката, слідчий суддя доходить наступних висновків.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень стаття 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Окремою формою судової діяльності відповідно до КПК України є судовий контроль за додержанням законів органами досудового розслідування, прокуратури, який реалізує слідчий суддя. Зміст і характер судового контролю в межах кримінального процесу пов`язаний передусім із необхідністю забезпечення прав і свобод людини на стадії досудового розслідування.

В свою чергу, глава 26 КПК гарантує особі можливість під час досудового розслідування оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора до слідчого судді. Пунктами 1-11 ч. 1 ст. 303 КПК визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які не охоплюються вищенаведеною нормою, не розглядаються під час досудового розслідування та можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу (ч. 2 ст.303 КПК).

Оскарження рішення дізнавача, слідчого, прокурора про визначення попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення положеннями ст. 303 КПК України не передбачено.

Ні заявник, ні потерпілий, ні слідчий суддя не уповноважені спрямовувати хід досудового розслідування шляхом нав`язування дізнавачу, слідчому саме тієї кваліфікації кримінального правопорушення, яка є бажаною для них, чи яку вони вважають правильною.

Показовим в цьому світлі є такі норми права: (1) заявник та потерпілий, їх представники відповідно до пункту 10 частини 1 статті 303 КПК позбавлені права оскаржувати слідчому судді повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру, зокрема, з мотивів незгоди із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, та позбавлені можливості впливати на зміст обвинувального акту в частині кваліфікації кримінального правопорушення (стаття 291 КПК) інакше, ніж шляхом висловлення своєї позиції слідчому чи прокурору в рамках відповідних звернень, клопотань тощо; (2) можливість здійснення потерпілим функції обвинувачення передбачена КПК лише на етапі судового розгляду обвинувального акту (стаття 340 КПК), тобто після затвердження прокурором обвинувального акту та спрямування його до суду.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (частини 1, 3, 5 статті 22 КПК). Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень КПК (частини 1, 3 статті 26 КПК).

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням та здійснення функції обвинувачення покладено на прокурора (статті 36 КПК), зокрема, прокурор уповноважений давати вказівки щодо проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій, чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному КПК, скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих, ініціювати перед керівником органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого за наявності підстав, передбачених КПК, для його відводу, або у випадку неефективного досудового розслідування та інші повноваження (пункти 4,7-8 частини 2 статті 36 КПК).

Постановою дізнавача ВД Дарницького УП ГУ НП в м. Києві від 6 березня 2025 року адвокату ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , відмовлено у задоволенні клопотання про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення та мотивовано це тим, що на цей час на виконанні перебувають вказівки прокурора у цьому кримінальному провадженні, встановлюються всі обставини кримінального правопорушення, а тому на цей час відсутні підстави для перекваліфікації кримінального провадження. За результатами проведення комплексу слідчих (розшукових) дій буде досліджено питання щодо можливої зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення.

Таким чином, здійснення судового контролю з боку слідчого судді за діями дізнавача, слідчого, прокурора щодо правильності правової кваліфікації на етапі досудового розслідування до повідомлення особі про підозру КПК не передбачено, клопотання адвоката дізнавачем розглянуто, постановлено відповідну постанову, яка надіслана та доведена до відома адвокату, а отже доводи скаржника щодо бездіяльності дізнавача не знайшли свого підтвердження та вимоги скарги про зобов`язання дізнавача змінити правову кваліфікацію діяння, скоєного відносно нього з частини першої статті 126 на частину першу статті 398 КК України, та внести додаткову кваліфікацію стосовно ОСОБА_5 , якого незаконно утримували співробітники ІНФОРМАЦІЯ_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги скаржника про зобов`язання дізнавача допитати його як потерпілого у справі та вручити йому пам`ятку про права та обов`язки потерпілого, слідчий суддя зазначає таке.

Відповідно до статті 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

В основі набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактичної (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальної (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого).

Поняття видів шкоди, що можуть бути завдані потерпілому, визначається з урахуванням положень цивільного і кримінального права. При визначенні шкоди як підстави для визнання особи потерпілим необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням. Тобто, на момент визнання особи потерпілим необхідно виходити із презумпції заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням, враховуючи достатні дані про такий факт.

Скаржник зазначає, що він був допитаний у кримінальному провадженні як свідок, проте він категорично не погоджується із цим та зазначає, що він є саме потерпілою особою.

Як вказав у судовому засіданні скаржник він не подавав до дізнавача будь-яких заяв про визнання його потерпілим та про допит його як потерпілого, не долучено таких доказів (заяв, клопотань) й до цієї скарги.

Крім того, скаржник не отримував від органу досудового розслідування й постанову про відмову у визнанні його потерпілим, яка відповідно до пункту 5 частини першої статті 303 КПК України може бути оскаржена до слідчого судді.

Отже враховуючи те, що скаржник не подавав дізнавачу окреме клопотання про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні, яке має бути розглянуто у строк та порядок, визначений статтею 220 КПК України, а також не отримував від органів досудового розслідування постанови про відмову у визнанні потерпілим, на цей час вимога скаржника та прохання слідчого суддю зобов`язати дізнавача провести допит адвоката як потерпілого та вручити йому пам`ятку про права та обов`язки потерпілого - є передчасною.

Крім того, слідчий суддя, виходячи з частини п`ятої статті 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчій є самостійним у своїй процесуальній діяльність, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).

Враховуючи вище викладене, з урахуванням норм КПК України, з огляду на обсяг повноважень слідчого судді, та враховуючи приписи статті 307 КПК України, у задоволенні вказаної скарги необхідно відмовити.

Керуючись статтями 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача ВД Дарницького УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000202, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 лютого 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КК України - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1