Справа №592/4010/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/461/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

засудженої ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 25 вересня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України ( в редакції до 20 червня 2017 року), -

ВСТАНОВИЛА:

До Зарічного районного суду м. Суми звернулася засуджена ОСОБА_7 з клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України ( в редакції до 20 червня 2017 року).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25 вересня 2024 року відмовлено у задоволенні вказаного клопотання.

Своє рішення суд мотивував тим, що кримінальні правопорушення, по яким ОСОБА_7 засуджено, були вчинені в час, коли діяла редакція ч. 5 ст. 72 КК України після 20 червня 2017 року, згідно якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у виді позбавлення волі день за день.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, засуджена ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржувану ухвалу, призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказувала, що при розгляді клопотання суд першої інстанції повинен був взяти до уваги положення ч.3 ст.22 Конституції України.

На думку апелянта, не дивлячись на те, що норма Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року втратила свою чинність, але не має норми закону, який би офіційно забороняв застосовувати вказаний закон.

Заслухавши доповідь головуючого судді щодо змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги, пояснення засудженої ОСОБА_7 , яка вимоги апеляційної скарги підтримала, просила їх задовольнити, думку прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив ухвалу суду залишити без змін, а скаргу без задоволення, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як було встановлено судом першої інстанції, 19 березня 2024 року Зарічним районним судом м. Суми ОСОБА_7 засуджено за вчинення після 20 червня 2017 року кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч.ч. 1, 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч.ч. 1, 3 ст. 357 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці.

У своєму клопотанні ОСОБА_7 просить включити строк попереднього ув`язнення у строк покарання.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

У разі засудження особи до покарання у вигляді позбавлення волі, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання за правилами, встановленими ч. 5 ст. 72 КК України.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у п. 104 постанови від 29 серпня 2018 року (справа №663/537/17; провадження №13-31кс18), якщо особа вчинила злочин у період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII (зворотна дія Закону №838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України).

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином, попереднє ув`язнення означає перебування особи за умов ізоляції від суспільства до набрання вироком законної сили.

Вирок Зарічного районного суду м. Суми від 19 березня 2024 року набрав законної сили. Після набрання вироком законної сили припинилося і попереднє ув`язнення, як запобіжний захід.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи викладене, вимога засудженої ОСОБА_7 про включення їй строку попереднього ув`язнення у строк покарання є безпідставною.

З огляду на встановлене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується і колегія суддів апеляційного суду, що передбачені ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону № 838-VІІІ приписи, щодо правил зарахування строку попереднього ув`язнення, до засудженої ОСОБА_7 застосуванню не підлягають.

Оскільки істотних порушень норм КПК України, які б виступили підставою для скасування ухвали суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено, то на підставі викладеного ухвала суду є законною, оскільки ухвалена згідно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та обґрунтованою, оскільки ухвалена на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга засудженої ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 25 вересня 2024 року, якою засудженій ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України ( в редакції до 20 червня 2017 року) - залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4