Справа № 761/2429/25
Провадження № 1-кс/761/2311/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Київ

Слідча суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , детектива ОСОБА_4 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва, клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000170 від 29.01.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000170 від 29.01.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212 КК України, в якому прокурор просить накласти арешт на тимчасово вилучене 14.01.2025 у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: мобільний телефон «Iphone» imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАт «Київстар» НОМЕР_3 ; грошові кошти загальною сумою 68 500 доларів США (шістдесят вісім тисяч п`ятсот); грошові кошти в сумі 5 000 Євро (п`ять тисяч).

Дане клопотання обґрунтовується тим, що Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України, за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000170 від 29.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що документи бухгалтерського обліку, податкової звітності, печатки, чорнові записи, комп`ютерна техніка, на якій складалися документи фінансово-господарської діяльності підконтрольних суб`єктів підприємницької діяльності, готівкові кошти, отримані від протиправної діяльності, можуть знаходитися на адресою: АДРЕСА_1 , яка використовується ОСОБА_7 , що являється керівником Viktor Invest, м. Добрич, Болгарія, яке підконтрольне ОСОБА_8 .

Так, в рамках даного провадження 14.01.2025 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено та вилучено зазначене у клопотанні прокурора майно.

15.01.2025 вказані речі постановою детектива визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, як такі, що містять відомості, які можуть бути використані як доказ фактів та обставин, що підлягають доказуванню, а також є знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди.

З метою забезпечення зберігання речових доказів, враховуючи, що з матеріалів досудового розслідування вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вилучені 14.01.2025 у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , речі відповідають критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України та мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, необхідно накласти арешт на вказане тимчасово вилучене майно.

Детектив ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання прокурора підтримала та просила задовольнити із зазначених у ньому підстав. Зауважила, що на вилученому мобільному телефоні наявна інформація, яка має важливе значення для даного провадження.

Представниця власника майна - адвокат ОСОБА_5 заперечувала щодо задоволення клопотання з огляду на відсутність підстав для арешту вилучених у ОСОБА_7 грошових коштів, оскільки під час проведення обшуку останньою було надано детективам копію договору купівлі-продажу від 16.12.2024, з якого вбачається що виявлені грошові кошти отримані внаслідок продажу належної її дочці - ОСОБА_9 квартири. Наведене підтверджує легальність доходу та наявних у ОСОБА_7 заощаджень. Крім того, звернула увагу, що остання має стабільний законний дохід, офіційно працевлаштована. Так, детективами у ході обушку 14.01.2025 було виявлено лише частину грошових коштів із отриманої від продажу квартири суми, оскільки друга частина знаходиться у її доньки - ОСОБА_9 . Також адвокат просила долучити письмову заяву ОСОБА_9 , якою остання підтверджує належність їй вилучених у ході обшуку 14.01.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , грошових котів. Крім того, представниця звернула увагу, що в рамках даного кримінального провадження не встановлюються обставини легалізації доходів, а відтак, відсутні підстави для накладення арешту на вилучені у ОСОБА_7 грошові кошти.

Вислухавши думку учасників провадження, ретельно дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження №0000170 від 29.01.2024, а також надані сторонами у судовому засіданні документи, слідча суддя прийшла до таких висновків.

Так, у ході судового розгляду клопотання прокурора ОСОБА_6 про арешт майна встановлено, що Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України, за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000170 від 29.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212 КК України.

В рамках даного провадження ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.12.2024 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , яка є керівником Viktor Invest, м. Добрич, Болгарія, яке підконтрольне ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 .

У свою чергу, із мотивувальної частини ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.12.2024 вбачається, що слідчим суддею надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення, а також відшукання інших речей та документів, перелік яких вказано в ухвалі суду.

Так, на виконання вказаної ухвали 14.01.2025 детективами БЕБ України проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого було виявлено та вилучено мобільний телефон «Iphone» imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 ; грошові кошти загальною сумою 68 500 доларів США (шістдесят вісім тисяч п`ятсот); грошові кошти в сумі 5 000 Євро (п`ять тисяч).

Так, згідно з ч. 1 ст. 234 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб, слідчий, прокурор проводять обшук.

У відповідності до ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Разом з тим, ч. 2 ст. 168 КПК України передбачає, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Таким чином, враховуючи, що вилучення вказаних речей змістом ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.12.2024 про надання дозволу на проведення обшуку не охоплюється, таке майно має статус тимчасово вилученого.

У свою чергу, згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Частиною 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

У свою чергу, в силу приписів ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Як вбачається зі змісту протоколу обшуку від 14.01.2025, на виявленому в ході проведення обшуку мобільному телефоні може міститися інформація, яка має значення для кримінального провадження, а відтак, уповноваженими детективами прийнято рішення про вилучення такого майна.

У свою чергу, постановою детектива БЕБ України ОСОБА_4 від 15.01.2025 вилучені у ході проведення обшуку речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000170 від 29.01.2024 року.

Згідно зі ст.ст. 131, 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, зокрема, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, ч. 3 ст. 170 КПК України закріплено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Разом з тим, ч. 11 ст. 170 КПК України встановлює, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчою суддею з матеріалів клопотання встановлено, що вилучений 14.01.2025 у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання керівника Viktor Invest, м. Добрич, Болгарія, яке підконтрольне ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , мобільний телефон «Iphone» imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 , може бути використаний як доказ у кримінальному провадженні №0000170 від 29.01.2024, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому, накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів та проведення судових експертиз.

Крім того, слідча суддя звертає увагу, що у ході судового розгляду клопотання про арешт майна адвокат ОСОБА_5 не висловлювала заперечень щодо арешту вилученого 14.01.2025 у ОСОБА_7 мобільного телефону, жодних заперечень чи зауважень не було висловлено й самою власницею пристрою у ході проведення обшуку, про що свідчить відповідний запис у протоколі обшуку від 14.01.2025 року.

З огляду на наведене, з метою збереження речового доказу в стані, придатному для використання у кримінальному провадженні №0000170 від 29.01.2024, та забезпечення схоронності майна для проведення судових експертиз, з метою тимчасового позбавлення можливості відчужувати вказане майно, необхідно накласти арешт на вказане у клопотанні прокурора майно, у вигляді заборони використання, розпорядження та відчуження вказаного майна.

При цьому, слідча суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, не знаходить у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.

Таким чином, слідча суддя прийшла до висновку, що клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000170 від 29.01.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212 КК України, підлягає задоволенню в цій частині.

Разом з тим, слідча суддя не вбачає зі змісту клопотання та долучених до нього матеріалів достатніх підстав для задоволення клопотання в частині арешту грошових коштів, які, як вбачається із долучених представницею власника майна - адвокатом ОСОБА_5 документів, належать доньці ОСОБА_7 - ОСОБА_9 . Разом з тим, остання жодного процесуального статусу в рамках даного кримінального провадження не має, її причетність до розслідуваних в рамках даного провадження обставин не доводиться наданими слідчій судді матеріалами кримінального провадження №0000170 від 29.01.2024, а її дії, як вбачається зі змісту клопотання про арешт майна, так і ухвали про дозвіл на проведення обшуку, не є предметом дослідження у даному провадженні.

Крім того, адвокатом у ході судового розгляду клопотання про арешт майна надано документи, які не викликають сумніви щодо своєї достовірності, що підтверджують легальність походження вилучених у ході обшуку грошових коштів, які належать саме ОСОБА_9 . Більше того, про належність грошових коштів та законність їх набуття ОСОБА_7 заявляла ще під час проведення обшуку, що підтверджується й долученим до клопотання протоколом обшуку від 14.01.2025 року. Тобто така версія адвоката ОСОБА_5 не була штучно створеною постфактум після виявлення та вилучення зазначеного у клопотанні майна.

У той же час, слідча суддя враховуючи той факт, що в ході судового розгляду детективом не було спростовано доводи адвоката та не надано документів, які б підтверджували, що вилучені грошові кошти належать саме ОСОБА_7 , здобуті злочинним шляхом і відповідно мають ознаки речових доказів в рамках даного кримінального провадження.

Так, детективом не доведено, що вилучене майно має ознаки речового доказу, відповідає принципу співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту такого майна не спричинять невиправданої шкоди власнику вилучених у ході обшуку 14.01.2025 речей, а відтак, що на них може бути накладено арешт. А тому в цій частині слідча суддя погоджується із твердженнями адвоката ОСОБА_5 .

Водночас, постанова детектива БЕБ України ОСОБА_4 від 15.01.2025 про визнання такого майна речовим доказом у кримінальному провадженні №0000170 від 29.01.2024 містить лише посилання на фактичні обставини справи та загальне формулювання, без посилання на конкретні дані, які дають підстави для висновку про те, що вказане майно може мати доказове значення у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи наведене, слідча суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000170 від 29.01.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212 КК України, не підлягає задоволенню в цій частині.

Керуючись вимогами ст.ст. 22, 26, 98, 131, 132, 167, 168, 170-173, 234, 309, 369-372, 395 КПК України, слідча суддя

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора - задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 14.01.2025 у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме:

- Мобільний телефон «Iphone» imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАт «Київстар» НОМЕР_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

В іншій частині у задоволенні клопотання - відмовити.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України, арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Повний текст ухвали оголосити 11 лютого 2025 року о 10 год. 10 хв.

Слідча суддя ОСОБА_1