Справа № 308/5030/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , подане у кримінальному провадженні за № 0000045 від 27.03.2025, про накладення арешту,

встановив:

Зі змісту клопотання з`ясовано, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000045, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27 березня 2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України. 11.04.2025 було проведено санкціонований обшук на підставі Ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, справа №308/5030/25 1-кс/308/2095/25) у автомобілі марки «Mazda 3», сірого кольору, реєстраційний номерний знак якого НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено транспортний засіб марки «Mazda» модель «3» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено на спеціальний майданчик відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке вилучено та упаковано до спеціального пакету «Національна поліція України» PSP 1519649. 11 квітня 2025 року, вище зазначений транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженні.

В клопотанні вказано, що є достатні підстави вважати, що вилучені у ході проведення обшуку від 11.04.2025 транспортний засіб марки «Mazda» модель «3» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є предметом злочинної діяльності, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, відтак у органу досудового розслідування є необхідність у накладанні арешту на вищевказане майно.

В судове засідання прокурор не з`явився, від сторони обвинувачення надійшла заява про розгляд клопотання без їх участі, клопотання просять задовольнити, зазначено, що повідомлено власника/володільця вилучено про дату та час розгляду клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України: арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3 1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з витягу з ЄРДР (від 27.03.2025) ВП №1 Ужгородським РУП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000045 від 27.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

09.04.2025 слідчим суддею постановлено ухвалу, якою надано дозвіл слідчим слідчої групи у кримінальному провадженні № 0000045 на проведення обшуку у автомобілі марки «Мазда 3», сірого кольору, реєстраційний номерний знак якого НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення блокнотів, в яких можуть бути записані прізвища та імена перевезених осіб, мобільні телефони, сім-картки.

З протоколу обшуку від 11.04.2025 видно, що під час проведення означеної слідчої дії було вилучено транспортний засіб марки «Mazda» модель «3» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено на спеціальний майданчик відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке вилучено та упаковано до спеціального пакету «Національна поліція України» PSP 1519649.

Вилучене за постановою слідчого від 11.04.2025 визнано речовими доказами.

З системного аналізу вказаних норм кримінального процесуального закону можна дійти висновку, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину, є знаряддям вчинення злочину, зберегло на собі його сліди, є об`єктом кримінальних-протиправних дій чи набуто протиправним шляхом.

Так, згідно зі свідоцтва про реєстрацію т/з серії НОМЕР_2 видно, що автомобіль марки Mazda» модель «3» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_4 .

У випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відтак, суд не вбачає правових підстав для накладення арешту на майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, оскільки санкція ч. 2 ст. 332 КК України не передбачає покарання у виді конфіскації майна.

Окрім цього прокурором не доведено, що виявлене відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Окремо суд зауважує, що слідчим суддею постановлено ухвалу, якою надано дозвіл на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення конкретного переліку речей, серед яких не значиться автомобіль.

Частиною 7 ст. 236 КПК України визначено, що при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Суд враховує, що прокурором не доведено, яке значення для кримінального провадження має автомобіль, дозвіл на вилучення якого не було надано за ухвалою слідчого судді про обшук, а відтак правових підстав для накладення арешту на таке суд не вбачає.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Практика Європейського суду з прав людини та положення ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів на втручання в право власності.

Тож, слідчий суддя зазначає, що арешт вилученого транспортного засобу може призвести до обмеження права власності особи, в якої він був вилучений, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Враховуючи вищевикладене клопотання до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні клопотання або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні клопотання Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , подане у кримінальному провадженні за № 0000045 від 27.03.2025, про накладення арешту на транспортний засіб марки «Mazda» модель «3» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено на спеціальний майданчик відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке вилучено та упаковано до спеціального пакету «Національна поліція України» PSP 1519649, відмовити.

Ухвала про відмову у накладенні арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1