ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/557/25 Справа № 204/1990/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2025 року у кримінальному провадженні №0000173 від 13.09.2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_5

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2025 року застосовано підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 19 квітня 2025 року, без визначення розміру застави.

Слідчий суддя прийняв до уваги, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України, а також дійшов висновку про доведеність та існування ризиків: переховування, знищення, спотворення будь-яких речей і документів та вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження злочинної діяльності.

З огляду на положення ч. 4 ст. 183 КПК України, а також тяжкість і характер інкримінованого злочину, слідчим суддею не визначено заставу.

Враховано дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, його вік, соціальні зв`язки, а також обставини вчиненого злочину проти громадської безпеки під час воєнного стану.

В апеляції:

- захисник просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною не відлучатись з постійного місця проживання та реєстрації.

В обґрунтування своїх вимог посилається на недоведеність заявлених ризиків, необґрунтованість пред`явленої підозри та безпідставне незастосування альтернативного запобіжного заходу.

Зауважує, що стороною обвинувачення не надано належних доказів того, що підозрюваний під час досудового розслідування здійснював будь-які спроби переховування чи знищення будь-яких речей і документів, тому вважає дані доводи лише формальним припущенням. Звертає увагу, на те, що усі мобільні телефони, комп`ютерна техніка перебуває у розпорядженні сторони обвинувачення, а тому ризик незаконного знищення та пошкодження речей і документів є нівельованим.

Зазначає, що ОСОБА_6 був безпідставно затриманий співробітниками СБУ о 17 годині 30 хвилин саме 18.02.2025 року, та вважає, що саме з цього часу він був позбавлений можливості самостійно пересуватися, оскільки до нього застосовувався фізичний та психологічний примус.

Зауважує, що в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження причетності ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого злочину.

Вважає, що винятковий запобіжний захід застосовано, лише виключно з урахуванням тяжкості інкримінованого злочину, що на думку захисника не узгоджується з правовими позиціями викладеними у наведених рішеннях ЄСПЛ.

Зазначає, що слідчим суддею не враховано дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, утримує неповнолітню дитину, крім того стан здоров`я підозрюваного незадовільний, оскільки він має тяжку хворобу, - полікистоз нирок.

Вислухавши підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів виходить з наступного.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно матеріалів справи СВ СБУ у Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000173 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України.

19 лютого 2025 року ОСОБА_6 в порядку вимог п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України затримано.

Того ж дня, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України, а саме у готуванні до терористичного акту, вчинення вибуху, який створював небезпеку для життя та здоров`я людини, настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, зважується на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що підтверджується, зокрема: протоколом обшуку від 19 лютого 2025 року, під час якого в присутності підозрюваного та його захисника було виявлено та вилучено знаряддя для виготовлення вибухових пристроїв, а саме GSM-реле типу RTU 5024; повідомлення начальника 7 відділу ГВЗНД УСБУ у Дніпропетровській області ОСОБА_9 , про те, що 10.02.2025 року ОСОБА_6 використовуючи засоби конспірації у відділенні Нової Пошти вдягнувши маску та капюшон, отримав посилку з сім двоканальних GSM-реле на ім`я ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 14 лютого 2025 року, який зазначив, що при компонуванні відрізку ДКРП з GSM-реле з вбудованим слотом для сім-карти, припаяними дротами та детонатором можливо утворити саморобний вибуховий пристрій, що у своїй сукупності вказує на вірогідну причетність ОСОБА_6 , до вчинення інкримінованого злочину.

Розглядаючи питання наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме особа підозрюваного ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти громадської безпеки та життя та здоров`я осіб, за яке передбачено покарання у виді довготривалого позбавлення волі, а тому останній, з метою уникнення можливого призначеного покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, враховується введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Зважається на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000173 перебуває на початковому етапі, та органу слідства необхідно провести ще низку слідчих розшукових дій, а тому для забезпечення обов`язкової участі підозрюваного у тих чи інших слідчих діях застосування більш м`якого запобіжного заходу на даній стадії не є виправданим.

Звертається увага, що підозрюваний перебуваючи на свободі, об`єктивно може мати змогу знищити, спотворити будь-які речі і документи, що мають істотне доказове значення, а тому вказаний ризик на даному етапі не є нівельованим.

Ствердження захисника щодо нівелювання вказаного ризику є безпідставними, оскільки слідчі розшукові дії по справі тривають, враховуючи, що злочин вчинено за попередньою змовою групою осіб, шляхом пересилання знарядь для виготовлення вибухового пристрою, об`єктивно інші речі і знаряддя, які мають доказове значення, можуть ще не перебувати у розпорядженні сторони обвинувачення.

Ризик продовження протиправної діяльності та вчинення іншого кримінального правопорушення також є вагомим, оскільки інкримінований злочин був вчинений за попередньою змовою, з залученням інших невстановлених осіб, мав систематичний характер. З огляду на те, що вказаний злочин має значний суспільний інтерес, враховуючи, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, легального джерела доходу не має ризик продовження злочинної діяльності з метою отримання коштів для існування вагомим.

При цьому, під час розгляду клопотання, також були враховані положення ч. 6 ст. 183 КПК України, відповідно до яких, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 258 КК України.

Таким чином, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, врахувавши особу підозрюваного, а також обставин і характеру і суспільний інтерес інкримінованого злочину, слідчий суддя, в межах своїх дискреційних повноважень, не вважав за необхідне визначити підозрюваному ОСОБА_6 заставу, що в повній мірі узгоджується із вимогами ч. 6 ст. 183 КПК України.

За наведених обставин, не визначення підозрюваному ОСОБА_6 застави на даному етапі кримінального провадження, відповідає завданням даного кримінального провадження.

Що стосується доводів захисника стосовно того, підозрюваний ОСОБА_6 у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу буде дотримуватись належної процесуальної поведінки, не є переконливими та гуртуються лише на власних припущеннях захисника, оскільки для підозрюваного на час вчинення злочину будь-які обставини не слугували стримуючим фактором в його поведінці.

Доводи захисту щодо позитивно характеризуючих підозрюваного даних та наявність утриманців не слугують підставою для скасування судового рішення, оскільки наведені захистом обставини існували і на час вчинення злочину, однак не були стримуючим важелем для утримання від вчинення протиправних дій.

Крім того, звертається увага, що в матеріалах справи відсутні дані про те, що за станом здоров`я підозрюваний не може утримуватись в умовах установи попереднього тримання, а медичні відомості долучені захистом лише підтверджують наявність хронічних захворювань, які були виявлені у ОСОБА_6 задовго до інкримінованих подій.

Щодо доводів захисника про незаконне затримання, колегія суддів вважає такими, що ґрунтуються на припущеннях, оскільки згідно протоколу від 19 лютого 2025 року о 05 годині 28 хвилин, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України, ОСОБА_6 в присутності захисника ОСОБА_5 було затримано, інших даних щодо попереднього утримання ОСОБА_6 матеріали справи не містять.

Крім того, з наданих матеріалів та хронології подій видно, що затриманню ОСОБА_6 передувало проведення слідчої дії обшуку в гаражному кооперативі, під час якого було вилучено, знаряддя для виготовлення вибухового пристрою, та після закінчення слідчої дії о 05 годині 24 хвилини, одразу ж було складено протокол про його затримання та того ж дня, а саме 19 лютого 2025 року пред`явлено підозру.

За наведених вище обставин, порушень вимог процесуального закону під час затримання підозрюваного ОСОБА_6 , не вбачається.

Обговорюючи питання про можливість усунення встановлених ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_6 під вартою, колегія суддів, вважає, що встановлені щодо цього підозрюваного ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України є виключно вагомими та на даному етапі кримінального провадження не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж застосування вказаного запобіжного заходу.

З огляду на викладене, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та такою, що не підлягає скасуванню, а тому, апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2025 року у кримінальному провадженні №0000173 від 13.09.2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4