ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3239/24 Справа № 193/822/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 (в режимі вдеокнференції),

засудженого: ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з

ДУ «Синельніківська ВК (№94)»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду міста Кривого Рогу, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Софіївського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 серпня 2024 року за клопотанням засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Софіївського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 серпня 2024 року залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення.

З вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився засуджений та оскаржив в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення. На обґрунтування своїх вимог вказує, що є інвалідом 2 групи, з перших днів відбування покарання був поміщений до медичної частини, де перебував два роки. За час відбування покарання приймав участь у всіляких заходах за які надано два заохочення, працював на промзоні, отримував заробітну плату та сплачував комунальні послуги.

Також зазначає, що добре спілкується із іншими особами, які відбувають покарання, підтримує відносини із родичами, які потребують його допомоги. Намагався потрапити до лав ЗСУ.

Зауважує, що до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення, оскільки не має стягнень та довів своє виправлення.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового розгляду, вивчивши та дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно зі ст.50,65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з положеннями ст.81 КК України, особу може бути умовно-достроково звільнено від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув визначений законом строк покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам процесуального закону.

Колегією суддів встановлено, що засуджений з 21.08.2022 утримувався в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор)», де характеризувався посередньо, заохочень і стягнень там не мав. З 10.06.2022 міру кримінального покарання став відбувати у Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45)». За час відбування покарання у ній ОСОБА_7 характеризується у цілому добре. Має 2 заохочення, стягнень не має. Інвалід ІІ групи, але намагається виявляти належну соціально-корисну активність. При виконанні дорученої роботи намагається дбайливо ставитися до майна і предметів, якими користується. Роботи із самообслуговування та благоустрою установи виконує періодично. Дотримується правил пожежної безпеки. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. У стосунках з персоналом установи виконання покарань щирий, випадків не тактовної поведінки не допускає.

Зарахований до програм диференційованого впливу «Подолання наркотичної залежності» та «Підготовка до звільнення». Заходи виховного впливу відвідує регулярно, реагує на них позитивно. Підтримує соціально-корисні зв`язки з братами та тіткою шляхом листування та телефонних розмов. За даними характеристики засуджений має середню оцінку ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення та середній ризик його небезпеки для суспільства.

З матеріалів особової справи засудженого установлено, що останній мав 6 судимостей за вчинення злочинів здебільшого проти власності та у сфері обігу наркотиків, у тому числі тяжких.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

За змістом закону, становлення особи на шлях виправлення це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватися й в умовах відбування менш суворого покарання. Становлення особи на шлях виправлення для зазначеного виду заміни покарання характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Цей висновок повинен ґрунтуватись не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Колегія суддів звертає увагу, що положення ст. 81 КК України надають суду право, а не покладають на нього обов`язок щодо умовно-дострокового звільнення особи від відбування покарання. Отже суд, при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення засудженого враховує усі фактори, як відбутий строк покарання, так і поведінку засудженого під час відбування покарання та загалом особу засудженого, зокрема попередні судимості, що вказує на ймовірність його становлення на шлях виправлення.

Разом з цим, засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, на даний час, не довів того, що став на шлях виправлення та відповідно можливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Також колегія суддів відмічає, що згідно з п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Виконання призначеного покарання має своєю метою не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також попередження нових злочинів і основною підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання, зокрема виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці, проте матеріали даного судового провадження не містять даних, які б беззаперечно вказували, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Аналіз матеріалів даного судового провадження дає підстави вважати, що хоча у поведінці засудженого ОСОБА_7 мають місце позитивні тенденції, однак вони носять не постійний та не тривалий характер.

Як правильно зауважено судом першої інстанції засуджений вже вчетверте реально відбуває покарання у вигляді позбавлення волі. При цьому до засудженого двічі застосовувалося звільнення від відбування покарання з випробуванням, а також вже тричі застосовувалося умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Отже, можна зробити висновок, що ОСОБА_7 належних для себе висновків, при попередніх застосуваннях до нього умовно-дострокового звільнення, не зробив та на шлях виправлення не став, продовжив вчиняти кримінальні правопорушення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_7 має два заохочення за сумлінне ставлення до робіт по самообслуговуванню та благоустрою установи, тобто за дії, які засуджені повинні виконувати за умовами та розпорядком перебування в установі.

Отже у своїй сукупності дані щодо особи засудженого ОСОБА_7 не доводять, що він своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки дані, що містяться в матеріалах провадження не можуть бути безумовною підставою для звільнення засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково, враховуючи його особу та поведінку, як під час перебування під вартою, так і після застосування до нього мовно-дострокового звільнення за попередні засудження.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що матеріали провадження не містять переконливих доказів того, що засуджений ОСОБА_7 дійсно став на шлях виправлення, що є обов`язковою умовою для умовно-дострокового звільнення, отже суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання останнього, а тому не вбачає підстав для його скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі засудженого.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Софіївського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 серпня 2024 року за клопотанням засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді