Справа № 761/3572/25
Провадження № 1-кс/761/3023/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року м. Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 ,

власника майна - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому засіданні в приміщені суду клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.06.2024 (справа №752/11041/24) у межах кримінального провадження № 0000100 від 14.02.2023,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту на майна, накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 20.06.2024 (справа №752/11041/24) у межах кримінального провадження № 0000100 від 14.02.2023, а саме, на майно підозрюваної ОСОБА_5 , а саме: кошти в сумі 213 000 доларів США купюри номіналом по 100 доларів США кожна, 8 000 Євро, 90 000 гривень, 10 000 фунтів стерлінгів, договір оренди № 3103 від 31.03.2024 укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на 2-х аркушах, акт приймання передачі квартири до договору № 3103 від 31.03.2024 на 1- у аркуші; аркуш паперу формату А-4 з рукописними записами, ключі в кількості 3 штуки, папка зеленого кольору та паперовий пакет білого кольору.

В обґрунтування клопотання адвокат зазначив, що СУ ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000100 від 14.02.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 368, ч. 4 ст. 191, ч. 3 ст. 3692 КК України.

02.06.2024 на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва за адресою місця проживання ОСОБА_5 , АДРЕСА_1 , проведено обшук, під час якого вилучено сейф, що належить ОСОБА_5

18.06.2024 проведено огляд вмісту сейфу та вилучено: грошові кошти в сумі 213 000 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США кожна, 8 000 Євро, 90 000 гривень, 10 000 фунтів стерлінгів, договір оренди №3103 від 31.03.2024, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на 2-х аркушах, акт приймання-передачі квартири до договору оренди №3103 від 31.03.2024 на 1-му аркуші, аркуш паперу формату А-4 з рукописними записами, ключі в кількості 3 штуки, папка зеленого кольору та паперовий пакет білого кольору.

20.06.2024 ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва на вказане вилучене майно накладено арешт.

Крім того, адвокат в своєму клопотанні зазначає, що протокол обшуку від 02.06.2024, протокол огляду від 18.06.2024, постанова про визнання речовими доказами від 18.06.2024 та ухвала слідчого судді про арешт майна від 20.06.2024 не містять конкретного опису вилученого майна з посиланням на його ідентифікуючі ознаки.

Адвокат також зазначає, що арешт накладався на тимчасово вилучене майно, що свідчить про відсутність обґрунтованого права у слідчого судді проводити розгляд клопотання без повідомлення осіб, зазначених у ч. 1 ст. 172 КПК України.

Як наслідок, під час арешту майна було порушено засаду змагальності кримінального провадження та не враховано підстави арешту майна та вимоги 4.2 ст. 173 КПК України, зокрема, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (п.6).

Також адвокат зазначає, що серед вилучених та арештованих грошових коштів наявні кошти, які прямо належать неповнолітньому сину ОСОБА_5 у розмірі 70 000 доларів США, що підтверджується копією угоди про грошову участь у витратах на дитину, укладену 11.04.2012 між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 .

Крім того, адвокат також зазначає, що вилучені грошові кошти мають законне походження, відтак застосування арешту перешкоджає ОСОБА_5 користуватися належним їй майном.

У судовому засіданні представник власника майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_10 , власник майна ОСОБА_5 підтримали клопотання та просили задовольнити його з підстав, зазначених у ньому.

Прокурор Київської міської прокуратури ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання про скасування арешту майна, просила відмовити у його задоволенні. Вказала, що арешт на вказане майно накладено з метою забезпечення конфіскації майна підозрюваної, як виду покарання, відтак у подальшому застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження потреба не відпала.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення учасників справи, слідчий суддя дійшов висновку про наступне.

Приписами статей 131, 132 КПК України передбачено, що арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення.

При цьому підлягає врахуванню, чи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи потреби досудового розслідування, а також, чи може бути виконане завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з відповідним клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У судовому засіданні встановлено, що СУ ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000100 від 14.02.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 368, ч. 4 ст. 191, ч. 3 ст. 3692 КК України.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 20.06.2024, накладено арешт, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, на майно підозрюваної за ч. 3, ч. 4 ст. 368 КК України ОСОБА_5 , вилученого під час огляду сейфа, а саме: кошти в сумі 213 000 доларів США купюри номіналом по 100 доларів США кожна, 8 000 Євро, 90 000 гривень, 10 000 фунти стерлінгів, договір оренди № 3103 від 31.03.2024 укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на 2-х аркушах, акт приймання передачі квартири до договору № 3103 від 31.03.2024 на 1- у аркуші; аркуш паперу формату А-4 з рукописними записами, ключі в кількості 3-и штуки, папка зеленого кольору та паперовий пакет білого кольору.

В той же час наведені стороною захисту доводи щодо походження та належності вилучених грошових коштів, які в тому числі за версією захисту були передані на зберігання ОСОБА_8 від інших осіб, на переконання слідчого судді не підтверджують поза розумним сумнівом походження грошей.

На даній стадії не наведено такого обсягу переконливих доказів, що грошові кошти, які вилучені за місцем проживання підозрюваної, їй не належать. Наведені адвокатом доводи про процесуальні порушення та недоліки досудового розслідування, допущені на стадії заходів забезпечення кримінального провадження, не спростовують висновків, що грошові кошти, вилучені у ОСОБА_8 за її місцем проживання, не можливо віднести до майна, яке може бути забезпечене з метою застосування можливого покарання у виді конфіскації майна як передбаченого додаткового покарання.

Також слідчий суддя дійшов висновку, що необхідно вказати, що договір про додаткові витрати від 12.04.2012 не містить в сукупності з наведеними доводами таких даних, що дають підстави для віднесення таких коштів до додаткових витрат на дитину, обумовлених обставинами, визначеними ч. 1 ст. 185 СК України, таким чином не надано такого обсягу даних, що вказані грошові кошти можуть бути визначені, як такі, що належать дитині.

Крім того, в ході судового розгляду встановлено, що такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна не втратив свою актуальність. Так, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000100 від 14.02.2023, триває, декільком особам оголошено повідомлення про підозру, на даний час у вказаному кримінальному провадженні здійснюються слідчі (розшукові) дії з метою виконання завдань, встановлених ст. 2 КПК України.

У той же час, на переконання слідчого судді, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою можливого покарання у виді конфіскації майна підозрюваної, а слідчий суддя на даній стадії не наділений процесуальними повноваженнями вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких і є накладення арешту на майно.

Відповідно до ст. ст. 22, 26 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи те, що слідчим суддею не встановлено будь-яких нових обставин та доводів, яких не існувало на час накладення арешту на майно, за яких би на даний час відпала потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження або ж було встановлено, що арешт накладено необґрунтовано, слідчий суддя не знаходить достатніх підстав для задоволення клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 20.06.2024 (справа №752/11041/24) межах кримінального провадження №0000100 від 14.02.2023.

Керуючись статтями 131-132, 170, 172, 173, 174, 309, 372, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.06.2024 (справа №752/11041/24) у межах кримінального провадження № 0000100 від 14.02.2023 - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1