Справа № 487/6602/19
Провадження № 1-в/487/214/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва подання начальника Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 про звільнення від покарання стосовно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, є громадянином України, має середню освіту, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: - 30.01.2015 Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі; 13.03.2015 Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі; - 29.04.2015 Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі; - 10.03.2017 Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.185, ч.4 ст. 70 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі, звільнений 22.05.2017 в зв`язку з відбуттям терміну покарання, засуджений вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.11.2022 за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч. 2 ст.185, ч.1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки та покладенням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації,

ВСТАНОВИВ:

13.09.2024 начальник Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 , звернулася до суду з поданням про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

В поданні ставиться питання про звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання і пом`якшення покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.11.2022 за діяння, караність яких усунена відповідно до Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, що набрав чинності 09.08.2024.

В судовому засіданні прокурор підтримав подання органу пробації.

22.11.2024 начальник Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 подала до суду заяву про розгляд подання за її відсутністю, подання підтримала та просила його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляд подання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до абз.2 ч.5 ст. 539 КПК України справу розглянуто за відсутності представника органу пробації та засудженого.

Вислухавши думку прокурора та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

За змістом ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Частиною 3 статті 74 КК України передбачено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироку суд вирішує питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України та за приписами п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України зазначені питання вирішуються місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_5 перебуває на обліку в Заводському районному відділі філії державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях з 13.02.2023 року.

У поданні зазначено, що під час виконання вироку набув чинності закон, який скасовує кримінальну протиправність діяння, внаслідок чого виникла необхідність приведення судового рішення (вироку) до норм закону про кримінальну відповідальність.

Установлено, що 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесені зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна) та передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1921 гривні, а 50 відсотків від його розміру становили 960,50 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 1921 гривні (960,50х2=1921).

З вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.11.2022 вбачається, що ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, а саме: за вчинення 28.07.2019 незакінченого замаху на таємне викрадення майна ТОВ «Стивідорна Компанія «Нікмет-Термінал» на загальну суму 1180 грн., поєднане з проникненням в інше приміщення, а також за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, а саме: за вчинення 30.08.2019 таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_6 на загальну суму 2000 грн. На підставі ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_5 остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75, 76 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки та покладенням відповідних обов`язків.

Вказаним вироком встановлено, що вартість майна, замах на викрадення якого вчинив ОСОБА_5 , по епізоду 28.07.2019 становить 1180 грн., що є меншим ніж 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, визначених станом на 01.01.2019, а по епізоду 30.08.2019 вартість викраденого ОСОБА_5 майна становить 2000 грн., що перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених на 01.01.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість .

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що подання начальника Заводського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, підлягає частковому задоволенню, ОСОБА_5 слід звільнити від покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.11.2022 року за ч.2 ст. 15 ч.3 ст.185 КК України.

За такого з вироку підлягає виключення покарання, призначене за сукупністю злочинів відповідно до ч.1 ст.70 КК України.

Керуючись ст.74 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання начальника Заводського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.11.2022 за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України на підставі ч.2ст.74 КК України, у зв`язку із усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Вважати ОСОБА_5 засудженим вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.11.2022 року за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненим від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1