Справа № 946/535/25
Провадження № 1-кс/946/890/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 ,-

В С Т А Н О В И В:

Суддею Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 здійснюється розгляд справи №946/535/25 за обвинувальним актом відносно ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст.369-2 Кримінального кодексу України (кримінальне провадження 00000019).

22.04.2025 року обвинувачений ОСОБА_3 надав заяву про відвід судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 від участі розгляду вказаного обвинувального акту, оскільки згідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. А на теперішній час йому достеменно відомі обставини, які викликають сумніви у неупередженості судді ОСОБА_6 17.04.2025, в судовому засіданні, яке відбувалося о 15:00 годин, ним було заявлено відвід судді ОСОБА_6 . Розгляд вказаної заяви здійснювався суддею ОСОБА_7 , який призначив її розгляд на 18.04.2025р. на 09:15 годин. 18.04.2025 о 08:45 годин, тобто за 30 хвилин до початку розгляду заяви про відвід судді ОСОБА_6 , йому зателефонувала секретар судді ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , яка повідомила, дослівно: «о 10:00 годин ми продовжуємо вчорашнє судове засідання, ви маєте бути присутнім». Це було заявлено безальтернативно. Не було сказано, що буде продовження у разі, якщо відвід буде відхилений. Аналогічні повідомлення від секретаря отримали його захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Отже, суддя ОСОБА_6 заздалегідь знав, яким буде результат розгляду його заяви про його відвід та розпорядився, щоб секретар ОСОБА_11 повідомила учасників справи про час продовження судового засідання. Ці обставини вказують на порушення засад кримінального процесу та вимог ст. 371 КПК України, а також підтверджують упередженість судді відносно його особи. Той факт, що суддя знає, яким буде рішення по його справі до розгляду питання по суті, вказує на те, що і остаточний вирок по справі буде ухвалюватися заздалегідь та за межами нарадчої кімнати. З приводу вказаних фактів, 18.04.2025, він звернувся зі скаргою до Вищої ради правосуддя, вказавши у скарзі, що суддею порушені правила щодо відводу, допущено поведінку, що порочить звання судді та допущено втручання у процес здійснення правосуддя іншими суддями. Вважає, що з приводу вказаних обставин у судовому засіданні має бути допитана як свідок секретар ОСОБА_12 .

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав свою заяву, просив її задовольнити з підстав, визначених у заяві, бажає неупередженого розгляду його справи.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні підтримав заяву ОСОБА_3 , просив її задовольнити. Підтвердив, що повідомлення про час судового засідання, не знаючи як буде розглянута заява про відвід судді, свідчить про упередженість судді ОСОБА_6 . Просив допитати в якості свідка у судовому засіданні секретаря судового засідання Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_8 , з приводу обставин, зазначених у цій заяві.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що всі дії обвинуваченого націлені на затягування та зловживанням сторони захисту. Секретар судового засідання повідомила про час судового засідання та зазначила, що у разі відмови у задоволенні заяви про відвід, то розгляд справи по суті буде продовжено після розгляду заяви поро відвід. Заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_6 вважає необґрунтованою, просить відмовити у її задоволенні. Нема спірного питання. Якщо б задовольнили заяву про відвід, то передали би справу іншому судді на розгляд і судове засідання не продовжувалося би.

Суддя ОСОБА_6 не виявив бажання надати пояснення з приводу заявленої заяви.

Щодо клопотання ОСОБА_3 про виклик свідка, то суддя відмовив у задоволенні цього клопотання з огляду на недоцільність підтвердження обставин, на яких наголошує заявник, шляхом допиту свідка, та можливістю встановлення вказаних обставин заа матеріалами справи, а саме телефонограмами, журналом судового засідання від 18.04.2025.

Розглянувши заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_6 у справі №946/535/25, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Частини 1, 2 статті 80 КПК України передбачають, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Підстави для відводу судді визначені у ст.75 КПК України. Так, згідно із вказаною статтею, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

При цьому, доводи обвинуваченого в підтвердження наявності підстав для відводу судді зводяться до того, що суддя ОСОБА_6 начебто заздалегідь знав, яким буде результат розгляду заяви ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_6 від 17.04.2025 року, яку розглядав суддя ОСОБА_7 , та повідомленням секретарем судового засідання про час продовження слухання справи ще до завершення розгляду заяви про відвід, що, на думку заявника, підтверджує упередженість судді відносно обвинуваченого.

Додаткових підстав, передбачених ст.75 КПК України, у заяві та у судовому засіданні зазначено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Процесуальні рішення судді, їх зміст та форма, не можуть бути підставою для відводу судді. Незгода з рішеннями судді має здійснюватись у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, яким передбачено процедуру оскарження будь-яких процесуальних рішень судді окремо або разом з кінцевим процесуальним рішенням по кримінальному провадженню з наведенням мотивів такої незгоди, а заперечення на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню, можна включити до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

В ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі №910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, зазначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Європейською Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 р.; (далі - Конвенція) передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом (п. 1 ст. 6).

У ряді рішень Європейський суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) намагається більш широко підходити до вирішення питання щодо впливу «досудової» діяльності судді на рівень безсторонності суду.

Так, у справі «Нортіер проти Нідерландів» ЄСПЛ зауважив, що «один лише факт про те, що суддя приймав рішення на досудовому етапі не можна вважати підставою для сумнівів щодо його безсторонності; основне значення у справі мають обсяг і характер цих рішень".

Європейський суд з прав людини і у рішенні Суду від 10 грудня 2009 р. в справі «Мироненко і Мартенко проти України» було констатовано порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Цим рішенням Європейським судом визнано порушення принципу безсторонності суду. Так, у п. 66, 69 і 70 цього рішення вказано, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. б Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

ЄСПЛ у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: 1) суб`єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; 2) об`єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Отже, суду не наведено будь-яких підстав, визначених ст.75 КПК України, для відводу судді, перелік яких чітко визначений.

Факт виклику і (наявності наміру) проведення судового засідання після розгляду заяви про відвід судді підтверджується матеріалами справи, як і намір судді ОСОБА_6 на проведення судового засідання після розгляду заяви про відвід, так як судовий розгляду був продовжений після розгляду заяви про відвід. Учасники кримінального провадження були викликані телефонограмами на 18.04.2025 на 10:00 год. І після оголошення ухвали від 18 квітня 2025 року суддею Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_7 про відвід судді, о 10:27 год. було продовжено розгляд справи.

Однак такі дії жодним чином не свідчать і не можуть свідчити про упередженість судді чи наявності інших підстав для відводу судді. Зацікавленість судді у якнайшвидшому розгляді будь-якої справи у розумні строки є правомірною, визначена чинним законодавством та є єдино можливою лінією поведінки будь-якого судді під час розгляду справ.

Доводи, що заздалегідь суддя знав про результат розгляду заяви це лише бездоказові припущення.

Таким чином, описані в заяві обставини та надані пояснення не свідчать про упередженість судді ОСОБА_6 .

Враховуючи викладене, заслухавши наявних учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, та з метою недопущення сумніву щодо об`єктивного та неупередженого розгляду вищевказаного кримінального провадження, суддя дійшов висновку про те, що заява обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 , не підлягає задоволенню, оскільки обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в упередженості судді ОСОБА_6 або його протиправній заінтересованості в результатах кримінального провадження, не доведені.

Керуючись ст.ст. 77, 81, 218, 309 КПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 25.04.2025р. о 10:30 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1