Справа № 358/322/25 Провадження № 1-кп/358/165/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2025 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.02.2025 за № 0000018 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Високе Тетіївського району Київської області, українця, громадянина України, маючого повну загальну середню освіту, непрацюючого, неодруженого, малолітніх дітей на утриманні не маючого, військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 12.11.2024 Богуславським районним судом Київської області, за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком 2 роки; 12.12.2024 Богуславським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850, 00 грн., абонентський номер мобільного зв`язку: НОМЕР_1 , реєстраційний номер платника податків: НОМЕР_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим, а саме: 12.11.2024 Богуславським районним судом Київської області, за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком 2 роки, а також 12.12.2024 засуджений Богуславським районним судом Київської області за ч. 1 ст.125 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, відповідних висновків не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи за наступних обставин.

19 лютого 2025 року, приблизно о 21 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебував за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , де разом із своїми знайомими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вживали алкогольні напої. Під час розмови та вживання алкогольних напоїв, між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 виник словесний конфлікт. В ході даного конфлікту у ОСОБА_3 виник умисел на протиправне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4

19 лютого 2025 року, приблизно о 21 год. 10 хв., ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел на протиправне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , діючи умисно, протиправно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, кулаком своєї правої руки наніс ОСОБА_4 , два удари в обличчя.

В ході здійснення дізнання, згідно висновку експерта складеного за результатами проведення судово - медичної експертизи встановлено, що отримані ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді садна хвостової частини лівої брови, вушної раковини зліва; синці лобної ділянки зліва, лівої завушної ділянки, які утворилися від дії тупого (их) предмета (ів) та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , надійшов до суду в порядку статті 302 КПК України з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Положення ст. 12 КК України в сукупністю із санкцією ч. 1 ст. 125 КК України свідчать, що ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального проступку.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності.

Прокурор Миронівського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_6 враховуючи те, що ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згодний на розгляд обвинувального акту за його відсутності, у відповідності до ч. 1 ст. 302 КПК України, просить розглядати обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Судом встановлено, що у відповідності до ст. 302 КПК України до обвинувального акту додано заяву ОСОБА_3 , складену в присутності захисника адвоката ОСОБА_7 , відповідно до якої ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою вину у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження та згодний на розгляд кримінального провадження у спрощеному провадженні.

У вказаній заяві захисником ОСОБА_7 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_3 , його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності.

До обвинувального акту також додано письмову заяву потерпілого ОСОБА_4 , наданої в порядку ч. 2 ст. 302 КПК України, у якій потерпілий підтверджує зазначені в обвинувальному акті обставини, а також висловлює згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, зазначає про ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження.

Вказана позиція учасників провадження та факт того, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені кримінального проступку, свідчить про наявність підстав для розгляду вказаного обвинувального акту без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у відповідності до ч. 2 ст. 381 КПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи сукупність вказаного, дослідивши обвинувальний акт, заяви обвинуваченого ОСОБА_3 і потерпілого ОСОБА_4 , а також надані матеріали дізнання, та факт того, що обвинувачений та його захисник не оспорюють всі встановлені обставини кримінального проступку, зазначені в обвинувальному акті, учасники судового провадження згодні з розглядом обвинувального акту без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без їх виклику, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд вважає за можливе здійснити розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, відповідно до положень ст. 381-382 КПК України.

Отже, наявні усі передбачені законом підстави для ухвалення вироку у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні і визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України у зв`язку із здійсненням судового провадження за відсутності учасників судового провадження без проведення судового засідання фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Здійснивши розгляд справи у спрощеному провадженні, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, оцінивши встановлені органом досудового розслідування обставини, позицію учасників судового провадження щодо цих обставин, висловлену з дотриманням вимог ст. 302 КПК України, встановивши, що учасники не оспорюють жодну із встановлених досудовим розслідуванням обставин, суд дійшов висновку про достатність даних для ухвалення вироку із визнанням обвинуваченого ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

На підставі вказаного, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.

Обираючи міру покарання суд керується таким.

Вчинене ОСОБА_3 діяння є кримінальним проступком, свою вину він беззаперечно визнав.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відповідно до ст. 67 КК України відносить: вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Підстави для застосування ст.ст. 69, 69-1 КК України при призначенні покарання відсутні.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком; ставлення обвинуваченого до скоєного, що полягає у визнанні винуватості; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він за місцем проживання характеризується посередньо, за даними наявної документації на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не працює, раніше судимого, має місце реєстрації.

Санкцією ч. 1 ст. 125 КК України передбачено, з-поміж іншого, покарання у виді громадських робіт.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 КК України, громадські роботи встановлюються на строк від шістдесяти до двохсот сорока годин і відбуваються не більш як чотири години на день.

Громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби (ч. 3 ст. 56 КК України).

Враховуючи викладене, обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, його особу, обставини, які пом`якшують відповідальність та наявність обставин, які обтяжують відповідальність, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт, з врахуванням ст.56 КК України, не вбачаючи підстав для застосування альтернативних видів покарань, передбачених санкцією ч.1 ст.125 КК України.

Згідно ст.78 ч.3 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» у таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Пунктом г ч. 1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт.

При цьому суд враховує вимоги ч. 4 ст. 71 КК України, відповідно до якої остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, визначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Оцінивши вищенаведене, оскільки ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку під час відбуття покарання, призначеного за вироком Богуславського районного суду Київської області від 12.11.2024 року, яким останнього засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, суд вважає за необхідне відповідно до ст.71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_3 за даним вироком, частково приєднати покарання, невідбуте за попереднім вироком, відповідно до положень ст.72 КК України, та призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі (з розрахунку, що одному дню позбавленню волі відповідає 8 годин громадських робіт).

Разом з тим, суд враховує те, що положеннями ч.3 ст.72 КК України встановлено, що основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, вирок Богуславського районного суду Київської області від 12.12.2024, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850,00 грн., слід виконувати самостійно.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов у справі не заявлявся.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 375, 376, 381-382 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 100 (сто) годин.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, з урахуванням положень ст.72 КК України, частково приєднати до призначеного судом покарання, невідбуте покарання за вироком Богуславського районного суду Київської області від 12 листопада 2024 року, та остаточно до відбування ОСОБА_3 визначити покарання у виді 4 (чотирьох) років 10 (десять) днів позбавлення волі.

На підставі ч.3 ст. 72 КК України, вирок Богуславського районного суду Київської області від 12 грудня 2024 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу 850,00 грн. - виконувати самостійно.

Строк відбування покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_3 в порядку виконання вироку.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Богуславський районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1