ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/26/25
Провадження №1-кп/477/339/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000778 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шмидтове Снігурівського району Миколаївської області, з професійно-технічною освітою, працюючого водієм ТОВ «ГЛОБАЛТІМ МИКОЛАЇВ», одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

11 вересня 2024 року, близько 09.10год. обвинувачений ОСОБА_3 , керуючи автомобілем ЗИЛ 4502, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по асфальтованій сухій проїзній частині автодороги М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» зі сторони м. Миколаєва в напрямку м. Херсон зі швидкістю 60 км/год, наблизившись до нерегульованого перехрестя автодороги М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» та дороги, що веде в бік с. Котляреве Миколаївського району Миколаївської області, грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3(б), 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України, а саме: проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, не забезпечив рух, не створюючи небезпеки чи перешкоди для руху, перед початком руху та зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перед поворотом ліворуч виїхав на перехрестя, не надавши дорогу автомобілю «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів, під час якого водій автомобілю «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці події.

Відповідальність за дії, вчинені обвинуваченим, передбачена ч.2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений вину визнав повністю, підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті, та пояснив, що 11 вересня 2024 року зранку він рухався на автомобілі ЗИЛ в бік м. Херсона та через неуважність допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ», водій ще був живий та він з медбратом з військової машини, яка зупинилась поряд, намагалися надати постраждалому допомогу. Але хвилин через 20 він помер. Зазначив, що повністю відшкодував шкоду потерпілій, сприяв досудовому розслідуванню, у вчиненому розкаюється, просив обрати покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що загиблий її чоловік. 11 вересня 2024 року о 08.20 год. він зателефонував їй та повідомив, що виїхав з м. Херсон до м. Миколаїв, а цього ж дня, приблизно о 09.20год. їй зателефонував працівник поліції та повідомив, що її чоловік загинув у ДТП. Обвинувачений одразу намагався з нею поспілкуватись та в подальшому вибачався та відшкодував їй збитки у повному обсязі, сплативши гроші та передавши їй автомобіль. Претензій до нього не має, позов подавати не бажає, зазначила про призначення обвинуваченому покарання, передбаченого законом, однак без позбавлення волі.

За згодою прокурора, обвинуваченого та його захисників, потерпілої, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи досліджені по справі докази, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у порушенні правил дорожнього руху України, внаслідок чого спричинена смерть потерпілого, та кваліфікує його дії за частиною 2 статті 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, судом враховується, що він вчинив тяжкий злочин, раніше не судимий, дані щодо перебування на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра відсутні, працевлаштований, у вчиненому розкаявся, добровільно відшкодував завдані збитки, що підтверджується розписками потерпілої про отримання від обвинуваченого на відшкодування шкоди 100 000грн. та транспортного засобу ВАЗ 2106.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання, судом визнається визнання вини, щире каяття, добровільне відшкодування шкоди.

Враховуючи тяжкість та обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який є особою пенсійного віку, сукупність обставин, які пом`якшують покарання, позицію потерпілої та сторони обвинувачення щодо призначення основного покарання, суд доходить висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції частини 2 статті 286 КК України, вважаючи саме таку міру покарання необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи те, що злочин, передбачений ст. 286 КК України відноситься до злочинів, вчинених з необережності, ту обставину, що обвинувачений працює водієм і це є його доходом, а також необхідність транспортної мобільності задля допомоги членам сім`ї у зв`язку зі станом здоров`я, підтвердженого наданими стороною захисту медичними документами, за відсутністю інших дорослих членів сім`ї, які могли б таку допомогу надати, оскільки син обвинуваченого є зниклим без вісті під час виконання бойового завдання, що також підтверджується наданими суду доказами, суд приходить до переконання про відсутність необхідності призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортних засобом, враховуючи його альтернативність.

Враховуючи тяжкість злочину та дані про особу обвинуваченого, позиції потерпілої та прокурора, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України.

На підставі ст. 124 КПК України з обвинуваченого підлягає стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 15902,88грн.

На підставі ст. 100 КПК України, речові докази по справі: автомобіль «ЗИЛ 4502», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний ОСОБА_3 та автомобіль «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належний ОСОБА_9 , які поміщені на зберігання на територію ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївської області слід повернути власникам.

На підставі статті 368 КПК України підлягає зняттю арешт, накладений на автомобіль «ЗИЛ 4502», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний ОСОБА_3 та автомобіль «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належний ОСОБА_9 ухвалами слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 вересня 2024 року.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Під час досудового розслідування обвинуваченому обирався запобіжний захід у виді домашнього арешту. Під час судового розгляду обвинуваченому запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. ст. 366, 367-369, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки без позбавлення права керування транспортним засобом.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 15902 ( п`ятнадцять тисяч дев`ятсот дві)грн 88коп.

Зняти арешт, накладений ухвалами слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 вересня 2024 року на автомобіль «ЗИЛ 4502», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний ОСОБА_3 та автомобіль «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належний ОСОБА_9 .

Речові докази по справі: автомобіль «ЗИЛ 4502», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний ОСОБА_3 та автомобіль «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належний ОСОБА_9 , які поміщені на зберігання на території ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївської області - повернути власникам.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На вирок може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1