справа № 166/647/25
провадження № 1-кс/166/348/25
УХВАЛА

23 квітня 2025 року смт. Ратне

Слідчий суддя Ратнівського районного суду Волинської області ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_1 , на незаконне затримання в кримінальному провадженні № 0000141 від 22.04.25,

установив:

Захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із скаргою на незаконне затримання, яку мотивує тим, що у межах кримінального провадження, відомості про яке внесено 22 квітня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000141 за ознаками кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 332 КК України, затримано ОСОБА_6 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України близько 20 години 22 квітня 2025 року, хоча органом досудового розслідування зафіксовано фактичним часом та датою затримання 00 годин 25 хвилин 23 квітня 2025 року, що підтверджується долученою до цієї скарги копією протоколу затримання.

Жодних інших фактичних та дійсних підстав затримання ОСОБА_6 у протоколі вказано не було, а лише здійснено абстрактне покликання на положення процесуального законодавства.

Натомість, у ході конфіденційного побачення з клієнтом, останній повідомив, що його і фактично було затримано близько 20 години 00 хвилин 22 квітня 2025 року невідомими йому працівниками УСБУ у Волинській області, котрі навіть не представлялись, а при самому затриманні до нього останніми було безпричинно та безпідставно застосовано фізичну силу, прийоми рукопашного бою («заламування» обох рук за спиною), засобу, що обмежують рухомість рук (кайданки), та спричинено тілесні ушкодження на лівій руці, хоча він не втікав, не намагався залишити місце події, жодних дій, котрі можливо було б кваліфікувати в якості опору, не чинив, виконував усі вказівки працівників правоохоронних органів.

Зазначив, що ОСОБА_6 у ході спілкування із ним повідомив, що він, будучи фактично затриманою особою у вищевказаний час та день без складення при цьому протоколу затримання, за наполягання працівників правоохоронних органів брав безпосередню участь в ході огляду місця події, під час якого у нього були вилученні термінал мобільного зв`язку та електронний годинник, що перед цим відібрали при фактичному затриманні невідомі працівники УСБУ у Волинській області до прибуття поліцейських.

У зв`язку із викладеним вище сторона захисту навела у протоколі затримання зауваження, зокрема про те, що:

1. Було порушено пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки жодних правових підстав для здійснення затримання у порядку статті 208 КПК України не існувало і такі в протоколі затримання не значаться.

2. Час затримання не відповідає дійсному: фактично був затриманий близько 20:00 22 квітня 2025 року, а не о 00:25 23 квітня 2025 року.

3. Під час фактичного затримання мало місце жорстоке та нелюдське поводження із затриманим, безпричинно та безпідставно були застосовані засоби фізичної сили (прийоми рукопашного бою, заламування рук за спиною), спричинено тілесні ушкодження, а також одягнуто кайданки, хоча затриманий жодних дій, спрямованих на перешкоджання правоохоронним органам не здійснював, не втікав, не намагався залишити місце події, виконував усі розпорядження працівників УСБУ у Волинській області та поліції.

4. Під час та після затримання мали місце засоби психологічного тиску щодо затриманої особи зі сторони працівників правоохоронних органів, які полягали у погрозах вжиття необхідних заходів, спрямованих на звільнення з місця роботи ОСОБА_6 у тому разі, якщо він заперечуватиме свою вину та причетність до скоєння інкримінованого йому діяння, у зв`язку з яким його було затримано.

5.Із фактично затриманою особою проводилась слідча дія - огляд місця події, за відсутності складеного протоколу про затримання ОСОБА_6 , що є неприпустимим.

6.У ході огляду місця події був вилучений електронний годинник ОСОБА_6 , який перед цим був примусово знятий з руки останнього, а не на місці події, як про це вказано у відповідному протоколі, до якого ОСОБА_6 власних зауважень не вносив в силу своєї необізнаності з процесуальним законодавством.

7. Порушено положення ст. 213 КПК України внаслідок несвоєчасного оповіщення відповідного центру про затримання ОСОБА_6 , яке мало місце в результаті штучного викривлення стороною обвинувачення дійсного часу фактичного затримання особи.

8. Порушено ч. 2 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка декларує, що «кожен, кого заарештовано, має бути негайно поінформований зрозумілою для нього мовою про підстави його арешту і про будь-яке обвинувачення, висунуте проти нього» - вказана норма була свавільно порушена слідчим, оскільки останній негайно не повідомив ОСОБА_6 про підстави його затримання і про обвинувачення, що висунуте проти нього, чим також порушив і положення ст. 29 Конституції України.

9. Порушено п. «с» ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яким закріплено, що «кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосудця» - дана норма була порушена стороною обвинувачення, оскільки не було забезпечено своєчасного надання безоплатної правничої допомоги затриманій особі й таким чином навмисно та свідомо обмежено її право на захист. У такий же спосіб слідчий порушив і положення ст.ст. 59, 63 Конституції України та ст.ст. 20, 22 КПК України.

Просить визнати незаконним затримання 22 квітня 2025 року підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_6 , доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених у скарзі.

Захисник скаргу підтримав із мотивів, зазначених у ній, пояснив, що затримання ОСОБА_6 проведено без достатньої правової підстави із свідомим неправдивим унесенням фактичного часу затримання особи, зважаючи на перебування ОСОБА_6 під контролем працівників правоохоронного органу та неможливість вільного залишення місця перебування. Затримання здійснено із порушенням норми закону про негайне сповіщення адвоката про факт затримання особи, проведення із нею слідчих дій без участі захисника, застосування насильства під час затримання. Указав, що подав дві заяви в інтересах підзахисного про учинення щодо нього кримінальних правопорушень працівниками правоохоронних органів.

Підозрюваний підтримав скаргу захисника, пояснив, що він перевозив чотирьох пасажирів до місця призначення за їх вказівкою, про намір останніх йому відомо не було. Біля с. Річиця Ковельського району Волинської області він зупинив автомобіль та разом із пасажирами вийшов із транспортного засобу. До них підійшли працівники у формі СБУ, заламали йому руки, надягнули кайданки, спричинивши тілесні ушкодження. Залишити місце, де перебував, добровільно він не міг. Згодом приїхав слідчий, який складав якийсь документ. На вимогу слідчого він видав свій телефон, увів код захисту, бо, не маючи адвоката, не був обізнаний із правом не робити цього. Просить скаргу задовольнити.

Прокурор та слідчий проти задоволення скарги заперечили. Слідчий пояснив, що фактично ОСОБА_7 був затриманий 23 квітня 2025 року о 00 год 25 хв. Йому відомо, що працівники місцевих підрозділів ДПС та СБУ виявили ОСОБА_6 на околиці с. Річиця Ковельського району Волинської області та чотирьох пасажирів із рюкзаками в напрямку до державного кордону. За повідомленням працівника ДПСУ було внесено відомості у журналі ЄО та скеровано слідчо-оперативну групу на місце події. Він особисто прибув на місце події о 21 годині. Деякий час очікував понятих. У присутності ОСОБА_6 провів огляд місця події, у ході якого оглянув автомобіль та мобільні телефони останнього і 4 пасажирів, які вони надали добровільно, повідомивши коди доступу до пристроїв. Прав ОСОБА_6 не роз`яснював, бо останній не мав будь-якого процесуального статусу. Після огляду мобільних телефонів він установив причетність ОСОБА_6 до організації незаконного перетину державного кордону чотирма особами, у зв`язку із чим о 00 год 25 хв 23 квітня 2025 року прийняв рішення про його затримання. У свободі пересування ОСОБА_6 ніхто не обмежував, він мав можливість залишити місце події, однак із власної волі цього не робив. Будь-яких тілесних ушкоджень на ньому він не бачив, його одяг був цілим. Однак згодом перед поміщенням ОСОБА_6 у СІЗО було проведено медичний огляд останнього й зафіксовано тілесні ушкодження. Із показань свідка ОСОБА_8 пасажира транспортного засобу під керуванням ОСОБА_6 установлено, що останній чинив непокору законним вимогам працівників СБУ та ДПСУ, відмовлявся вийти із автомобіля, поводив себе агресивно, у зв`язку із чим щодо нього було складено протокол про адмінправопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП. Зазначив, що через відсутність телефонного зв`язку на місці події Центр із надання безоплатної правової допомоги він повідомив одразу ж як з`явилася можливість вийти на зв`язок із Центром. Просить у задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали скарги та надані слідчим документи, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із ч. 4 ст.208, п. 6 ч. 3 ст.42 КПК України підозрюваний має право вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.

Положеннями ст. 208 КПК України передбачено, що уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду, затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України. Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

Відповідно до ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Відповідно до ст. 211 КПК України затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом ВП № 2 Ковельського РУП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000141 від 22.04.25 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Із протоколу затримання від 23.04.25 вбачається, що старший слідчий ОСОБА_4 у вищевказаному кримінальному провадженні здійснив у порядку п. 2 ч.1 ст. 208 КПК України затримання ОСОБА_6 , указавши у протоколі час його фактичного затримання 00 год 25 хв 23 квітня 2025 року.

На час розгляду скарги ОСОБА_6 про підозру не повідомлено.

У цій справі сторона захисту стверджує, що ОСОБА_6 був затриманий 22 квітня 2024 року близько 20 години і в подальшому перебував у статусі затриманої особи в значенні статті 209 КПК, таким чином, протокол затримання від 23.04.25 не відображає дійсних обставин затримання ОСОБА_6 .

Слідчий суддя погоджується із цим доводом сторони захисту. Так, досліджені документи (протоколи допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ), рапорт інспектора чергового ВП №2, пояснення підозрюваного, свідчать про те, що до приїзду слідчого-оперативної групи за повідомленням працівника ДПСУ на лінію 102 о 20 год 40 хв 22.04.25 про виявлення ознак кримінального правопорушення, ОСОБА_6 та 4 осіб пасажирів керованого останнім автомобіля було фактично затримано, вони весь час перебували в оточенні і під контролем працівників ДПСУ та СБУ, не маючи можливості вільно залишити місце їх виявлення. За таких обставин слідчий суддя уважає, що ОСОБА_6 був затриманим у значенні статті 209 КПК із 20 год 40 хв 22 квітня 2025 року, а не о 00 год 25 хв 23 квітня 2025 року, як про це зазначив слідчий у протоколі затримання.

Проте суд не погоджується із доводами захисника про безпідставність затримання.

Так, виявлення у прикордонному районі в лісовому масиві недалеко від лінії державного кордону у вечірній час в умовах воєнного стану осіб, у тому числі мешканців інших областей, із рюкзаками та установлення наявності у їх мобільних телефонах переписки з приводу незаконного перетину державного кордону свідчить про наявність в уповановажених осіб підстав уважати причетним ОСОБА_6 до вчинення злочину. Закон не ставить перед уповноваженими особами вимоги вже в момент затримання переконатися поза розумним сумнівом у тому, що особа, яка він підозрюється у вчиненні злочину, насправді його вчинила. Для цього існують наступні стадії кримінального провадження, під час яких обґрунтованість підозри може бути підтверджена або спростована. Таким чином, у даному випадку затримання ОСОБА_6 не може вважатися безпідставним у значенні статті 208 КПК.

Установлено, що слідчий, прибувши на місце події о 21 годині, після проведення о 23 год 50 хв огляду місця події повідомив о 01 год 08 хв про затримання ОСОБА_6 орган, уповноважений законом на надання безоплатної правової допомоги, пояснюючи це технічними проблемами із зв`язком.

Доводи захисника про проведення огляду місця події без участі захисника вирішить суд під час судового розгляду та оцінки доказів на предмет їх допустимості.

Щодо тверджень захисника про спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 під час затримання, наявність яких підтверджується доданою фототаблицею та не заперечується слідчим, слідчий суддя виходить із такого.

Відповідно до ч.6 ст. 206 КПК України якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

З огляду на небезпідставне покликання підозрюваного на застосування щодо нього насильства під час затримання працівниками СБУ, ураховуючи наявність на тілі підозрюваного тілесних ушкоджень, слідчий суддя уважає за необхідне зобов`язати слідчого забезпечити проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_6 та доручити теруправлінню ДБР у м. Львові провести перевірку повідомлених ОСОБА_6 обставин застосування щодо нього фізичного насильства під час затримання.

Керуючись ст.ст. 206, 208, 209 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на незаконне затримання задовольнити частково.

Установити, що фактичне затримання ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000141 від 22.04.25, відбулося 22 квітня 2025 року о 20 год 40 хв.

Зобов`язати слідчого ВП №2 (сел.. Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_6 .

Контроль за виконанням слідчим ОСОБА_4 покладеного судом обов`язку покласти на прокурора Ратнівського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Доручити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань у місті Львові провести перевірку повідомленого підозрюваним ОСОБА_6 факту застосування до нього працівниками СБУ фізичного насильства під час його затримання 22 квітня 2025 року в кримінальному провадженні № 0000141 від 22.04.25.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження у суді.

Повний текст ухвали буде проголошено 24 квітня 2025 року о 16 год 00 хв.

Слідчий суддя

Ратнівського районного суду ОСОБА_1