Справа №705/6011/24
1-в/705/558/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань подання начальника державної установи «Старобабанівська виправна колонія №92» про приведення вироку у відповідність та звільнення від покарання та пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України, стосовно засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, який відбуває покарання за вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 28.02.2024, яким засуджений за ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі,

У С Т А Н О В И В:

Начальник державної установи «Старобабанівська виправна колонія № 92» звернувся до суду з поданням про звільнення від покарання, у зв`язку із декриміналізацією вчинених діянь відносно засудженого ОСОБА_4 , у якому зазначив про те, що останній відбуває покарання в установі за вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 лютого 2024 року, яким засуджений за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Вирок від 28.02.2024 набрав законної сили 05.06.2024.

Початок строку відбування покарання: 28.02.2024. Кінець строку відбування покарання: 28.08.2029.

09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ.

Вказаним Законом підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна, чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги на 2022 рік складав 1240,50 грн., тобто два неоподаткованих мінімумів доходів громадян за цей період складають суму в розмірі 1240,50?2=2481,00 грн.

Згідно вироку Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06.02.2023 засуджений ОСОБА_4 31.05.2022 близько 09 години 00 хвилин викрав майно на суму 847 гривень 50 копійок, що станом на день крадіжки складає суму, меншу двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто менше 2481,00 грн.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги на 2023 рік складав 1342,00 грн., тобто два неоподаткованих мінімумів доходів громадян за цей період складають суму в розмірі 1342,00?2=2684,00 грн.

Згідно з вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28.02.2024 засуджений ОСОБА_4 27.10.2023 близько 06 години 00 хвилин викрав майно на суму 1312,00 грн., 28.10.2023 викрав майно на суму 1312,00 грн., 30.10.2023 викрав майно на суму 1312,00 грн., що станом на день крадіжки складає суму, меншу двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто менше 2684,00 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 07.11.2023 він викрав майно на суму 3400,00 грн., 21.11.2023 близько 05 години 30 хвилин викрав майно на суму 8400,00 грн., що станом на день крадіжки складає суму, більше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян (більше 2684,00 грн.).

У зв`язку із викладеним та внесеними змінами виникла необхідність у зверненні до суду з цим клопотанням.

Просять суд вирішити питання щодо приведення вироку Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28.02.2024 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-ІХ відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні прокурор проти задоволення подання не заперечував. Вважає, що є достатньо підстав для приведення вироку Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28.01.2024, враховуючи, що покарання за цим вироком призначено із застосуванням вимог ст. 71 КК України, а саме за сукупністю вироків, тобто за цим вироком та за попереднім вироком Новозаводського районного суду Чернігівської області від 06.02.2023, в свою чергу за яким, ОСОБА_4 засуджений із застосуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення покарання за попереднім вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01.12.2022. Враховуючи, що за попередніми вироками ОСОБА_4 був засуджений за кримінальні правопорушення вчинені 27.10.2023, 28.10.2023, 30.10.2023 та 31.05.2022 за викрадення майна, вартість якого по кожному епізоду не перевищувала двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення. Разом з тим, враховуючи, що правових підстав для зміни кваліфікацій злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України вчинених 07.11.2023 та 21.11.2023, немає, а також те, що кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України не підпадає під дію Закону № 3886-ІХ, покарання, призначене ОСОБА_4 за вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28.02.2024 просив залишити без змін.

Представник установи в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява представника ОСОБА_5 , у якій просить суд розгляд справи проводити у його відсутність.

Засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, на адресу суду подав письмову заяву, у якій просив суд розгляд справи проводити у його відсутність.

Представник спостережної комісії в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просять суд справу слухати у відсутність їх представника.

У відповідності до приписів ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали подання та особової справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 1 частини 2 статті 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Частинами 2 і 3 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 відбуває покарання в державній установі «Старобабанівська виправна колонія №92» за вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 28 лютого 2024 року.

За вказаним вироком ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України. Так, згідно вироку, в період введеного в Україні воєнного стану ОСОБА_4 за попередньою змовою з іншим обвинуваченим 27.10.2023 повторно, таємно, проникли на територію ТОВ «Бірвіль», що за адресою: вул. Володимира Дрозда, 2, м. Чернігів, звідки таємно викрали майно на загальну суму 1312 грн. 00 коп.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 28.10.2023 ОСОБА_4 за попередньою змовою з іншим обвинуваченим, повторно, таємно, проникли на територію того ж товариства, звідки таємно викрали майно на загальну суму 1312 грн. 00 коп.

Вони ж, 30.10.2023 повторно, в умовах воєнного стану, проникли на територію ТОВ «Бірвіль», звідки таємно викрали майно на загальну суму 1312 грн. 00 коп.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 07.11.2023 ОСОБА_4 повторно, в умовах воєнного стану, таємно проник до загального балкону у багатоповерховому будинку, звідки таємно викрав майно, належне потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 3400 грн. 00 коп.

Він же, 21.11.2023 діючи повторно, в умовах воєнного стану, таємно, із під`їзду багатоповерхівки викрав майно потерпілої ОСОБА_7 вартістю 8440 грн. 00 коп.

За вказаним вироком ОСОБА_4 був засуджений за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання у виді 4 місяців за вироком Новозаводського районного суду Чернігівської області від 06.02.2023 та призначено остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 визначено рахувати з 28.02.2024.

Згідно розпорядження Новозаводського районного суду міста Чернігова від 21.06.2024 вих. № 1-кп-177/24 вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28.02.2024 відносно ОСОБА_4 набрав законної сили 05.06.2024.

За вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 06.02.2023, частина покарання за яким у виді 4 місяців позбавлення волі на підставі ч. 1 ст. 71 КК України була приєднана до вироку від 28 лютого 2024 року, ОСОБА_4 був засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме за викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням до іншого приміщення, вчинене повторно, в умовах воєнного стану. Так, 31.05.2022 ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, проник до приміщення аптеки ТОВ «Олександрівська фармацевтична компанія», розташованої по вул. Вячеслава Чорновола, 13 у м. Чернігові, звідки таємно викрав майно на загальну суму 847 гривень 50 копійок.

За вказаним вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 06.02.2023 ОСОБА_4 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та покладенням на нього рядку обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

У відповідності до розпорядження Новозаводського районного суду міста Чернігова від 13.03.2023 вих. № 1-кп-24/23, вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06.02.2023 відносно ОСОБА_4 набрав законної сили 09.03.2023.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 жовтня 2023 року іспитовий строк скасовано та засудженого ОСОБА_4 направлено для відбування покарання згідно вироку Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06.02.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі. Початок строку відбування засудженому ОСОБА_4 визначено рахувати з дня його фактичного затримання. Вказана ухвала набрала законної сили 10.11.2023, що підтверджується розпорядженням Деснянського районного суду міста Чернігова.

07.12.2023 року ОСОБА_4 затримано на підставі ухвали Деснянського районного суду міста Чернігова від 20.10.2023 та поміщено до ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор».

Крім того, у відповідності до вироку Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01.12.2022, покарання за яким на підставі ч. 4 ст. 70 КК України поглинуто покаранням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 06.02.2023, ОСОБА_4 також був засуджений за ч. 1 ст. 309, ст. 75 КК України до 3 років обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

На час вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального Кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна» №1449-VІ від 04.06.2009 (далі - Закон України №1449-VI від 04.06.2009), згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Згідно ч. 3 ст. 51 КУпАП (в редакції Закону України №1449-VI від 04.06.2009) викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення у 2022 році не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що станом на 01.01.2022 дорівнювало 248,10 грн. та на момент вчинення правопорушення у 2023 році не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що станом на 01.01.2023 дорівнювало 268,40 грн.

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Разом з цим нормами КК України не встановлений мінімальний розмір вартості майна, що є предметом крадіжки та за наявності якого можливе настання кримінальної відповідальності.

Як роз`яснено Пленумом Верховного Суду України у п. 25 Постанови «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 №10, розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи. Злочинне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення, розтрати або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем (статті 185, 190 та 191 КК) слід відрізняти від такого адміністративного правопорушення, як дрібне викрадення чужого майна (стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Таким чином, на час вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України за вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06.02.2023 кримінальна відповідальність наставала в разі, якщо вартість викраденого майна перевищувала у 2022 році 248,10 грн., та за ч. 4 ст. 185 КК України за вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 28.02.2024, кримінальна відповідальність наставала в разі, якщо вартість викраденого майна перевищувала у 2023 році 268,40 грн.

09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 (далі - Закон № 3886-IX від 18.07.2024).

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції та згідно з ч. 1 ст. 51 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП (в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024) встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу ІV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому Законом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481,00 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1240,50 грн. Отже, податкова соціальна пільга у 2022 році складала 2481,00 грн. (1240,5?50%).

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684,00 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1342,00 грн. Отже, податкова соціальна пільга у 2023 році складала 2684,00 грн. (1342?50%).

Частиною 2 статті 4 КК України передбачено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно приписів ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За приписами ч.1 ст.5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким Законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, має місце декриміналізація діянь, а саме крадіжок майна вартість якого не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на час вчинення такого діяння, що у даному випадку на 01.01.2022 становить 2481,00 грн. (1240,50?2), та на 01.01.2023 становить 2684,00 грн. (1342,00?2), а тому суд приходить до висновку, що вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06.03.2023 та вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 28.02.2024 ОСОБА_4 засуджено, в тому числі, за діяння, караність яких усунуто законом, оскільки розмір викраденого ним майна, не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян по епізодам викрадення майна ТОВ «Олександрівська фармацевтична компанія», що мав місце 31.05.2022 та становило суму 847,50 грн. та майна ТОВ «Бірвіль», що мали місце 27.10.2023, 28.10.2023, 30.10.2023 та становило 1312,00 грн. по кожному із вказаних епізодів, у зв`язку з чим наявні формальні підстави для звільненя ОСОБА_4 судом від покарання за вказаними епізодами.

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_4 за вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28.02.2024 був засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України в тому числі за крадіжку майна вартістю 3400,00 грн. та 8440,00 грн., а також за вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06.02.2023 покарання йому було призначено за сукупністю вироків, а саме шляхом поглинення покарання більш тяжким за цим вироком більш м`якого покарання за попереднім вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01.12.2022, за яким він був засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України, то в даному випадку відсутня необхідність приведення вироку Новозаводського районного суду міста Чернігова від 28.02.2024 у відповідність, адже відсутні правові підстави для зміни кваліфікації злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, за вчинення яких засуджено ОСОБА_4 , а кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України не підлягає під дію Закону № 3886-ІХ, що також виключає необхідність зміни призначеного покарання за даним вироком в цілому.

За таких обставин клопотання начальника установи виконання покарань не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 74 КК України, ст. ст. 369, 371, 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання начальника державної установи «Старобабанівська виправна колонія №92» про приведення вироку у відповідність відмовити.

Покарання, призначене ОСОБА_4 за вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 28.02.2024 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1