Справа № 405/1661/25
провадження № 1-кс/405/745/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2025 м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в режимі відеоконференції, клопотання заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Тарасово-Шевченкове Олександрійського району Кіровоградської області, громадянина України, українця, одруженого, на утриманні малолітніх (неповнолітніх) дітей та осіб похилого віку не маючого, працюючого водієм ФОП " ОСОБА_7 " м. Олександрія, зареєстрованого та фактично проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07. 02. 2025 року № 0000206, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

слідчий звернувся до суду з вказаним вище клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000206, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Посилаючись на обставини кримінального провадження слідчий просив дане клопотання задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні надав пояснення, згідно з якими, вказавши на обґрунтованість пред`явленої підозри та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України клопотання підтримав та просив задовольнити.

Підозрюваний та захисник не заперечували щодо задоволення клопотання.

Таким чином, заслухавши сторін, дослідивши матеріали клопотання, надавши оцінку доказам у їх сукупності, які містяться в матеріалах клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючи водієм в ФОП " ОСОБА_7 " м. Олександрія Кіровоградської області, 07.02.2025 близько 06 години 25 хвилин на автобусі «VOLVO 8700» реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснював пасажирські перевезення маршрутом № 81 сполученням «Олександрія-Олександрійське" під час чого рухався по вулиці Гетьмана Мазепи в місті Олександрія зі сторони перехрестя з проспектом Соборним в напрямку перехрестя з вулицею 6-го Грудня у вказаному населеному пункті.

Під час руху у вказаному напрямку, ОСОБА_4 , грубо порушуючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 "б" і "д" Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР України) (п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 Для забезпечення безпеки руху водій повинен: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху») проявив особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних правил безпеки дорожнього руху.

Так, під час руху в складних погодних та дорожніх умовах, які обумовлювалися темною порою доби, ОСОБА_4 був неуважним, щоб мати можливість постійно контролювати рух транспортного засобу та не створювати небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автобусом.

При цьому, ОСОБА_4 , будучи достатньо проінформованим про наявність по напрямку свого руху навпроти приміщення кафе "Світанок" по вулиці Гетьмана Мазепи, 15 в місті Олександрія Кіровоградської області, нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.2 («зебра») та дорожніми знаками п.п.5.38.1 та 5.38.2 ПДР України (п. 5.35.1 «пішохідний перехід»), при наближенні до пішохідного переходу не продивився всі межі пішохідного переходу та не впевнився у відсутності на ньому пішоходів, яким може бути створена небезпека для руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди, чим грубо порушив вимоги п. 18.1 та 12.3 ПДР («п.18.1 Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»; п. 12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди).

У результаті односторонніх та протиправних дій водія ОСОБА_4 , останній, під час проїзду нерегульованого пішохідного переходу, не надав переваги в русі пішоходу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який переходив проїзну частину у межах дорожньої розмітки 1.14.1 ПДР («зебра») зліва - направо по ходу його руху та, як наслідок, 07.02.2025 близько 06 год. 27 хв. на відстані 72,5 метри до перехрестя з вулицею 6-го Грудня в межах нерегульованого пішохідного переходу навпроти приміщення кафе "Світанок" по вулиці Гетьмана Мазепи,15 в місті Олександрія Кіровоградської області допустив наїзд на останнього.

В результаті наїзду автобусу «VOLVO 8700» реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_8 , останній отримав тілесні ушкодження від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в КП "Центральна міська лікарня м. Олександрії".

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

25.03.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Тарасово-Шевченкове Олександрійського району Кіровоградської області, громадянина України, українця, з повною середньою освітою, одруженого, на утриманні малолітніх (неповнолітніх) дітей та осіб похилого віку не має, працюючого водієм ФОП " ОСОБА_7 " м. Олександрія, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчинені кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування кримінального провадження доказами, а саме:

- протоколом огляду місця ДТП від 07.02.2025, де зафіксовано слідову інформацію: сліди гальмування автобусу «VOLVO 8700» реєстраційний номер НОМЕР_1 , розташування вказаного транспортного на місці ДТП, стан дорожніх та погодних умов. В ході огляду місця події встановлено, що ДТП мала місце на нерегульованому пішохідному переході по вулиці Гетьмана Мазепи в місті Олександрія;

- протоколом огляду трупу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12.02.2025;

- рапортом чергового Олександрійського РВП від 07.02.2025 про вчинене ДТП;

- речовим доказом автобусом «VOLVO 8700» реєстраційний номер НОМЕР_1 на якому в ході огляду місця події зафіксовані пошкодження в результаті ДТП;

- відеозаписом ДТП обставин наїзду автобусу «VOLVO 8700» реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода, який долучений до матеріалів кримінального провадження як речовий доказ;

- показаннями потерпілої ОСОБА_9 ;

- показаннями очевидців ДТП ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ;

- висновком судової автотехнічної експертизи обставин ДТП № 24-293/25-27 від 14.03.2025 з якого вбачається, що саме в результаті порушення ОСОБА_4 вимог п.п. 2.3 "б", 12.3. та 18.1 Правил дорожнього руху України сталась вказана ДТП;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, є підстави вважати, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке відповідно до закону України про кримінальну відповідальність, згідно ст. 12, відноситься до категорії тяжких злочинів за вчинення, якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років із позбавленням спеціального права.

Разом з тим, з урахуванням наявності вищезазначених вагомих доказів обґрунтованості підозри, обставин вчинення злочину, його тяжкості, міри покарання, а також особи підозрюваного слідчим суддею встановлено наявність ризиків передбачених:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_4 є тяжким правопорушенням, його санкція передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років або без такого. У випадку засудження ОСОБА_4 за вчинення злочину, який інкримінується згідно зі статтями 45, 49 КК України, йому може бути призначене реальне покарання у виді позбавлення волі на певний строк. У зв`язку, чим останній може ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду, маючи при цьому всі можливості та засоби.

На території України триває військова агресія з боку російської федерації, що часто створює невизначеність на кордонах України та позбавляє насамперед прикордонну службу України можливості здійснювати належний контроль за всією ділянкою державного кордону, отже, і пропуск громадян через кордон із дотриманням відповідних порядку та правил. Зазначена обставина не виключає можливості у підозрюваного здійснити спробу перетину межі військового зіткнення та залишитися на окупованій території України, що фактично виключить можливість його розшуку та притягнення до кримінальної відповідальності або взагалі надасть йому можливість залишити окуповану територію України та виїхати до російської федерації.

Викладене вище свідчить, що ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення злочину, може планувати втечу з метою уникнення кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування.

- п.3 ч. 1 ст.177 КПК України незаконно впливати на потерпілого, свідка та можливих очевидців, які підлягають допиту та проведенню за їх участі інших слідчих дій у кримінальному провадженні.

Згідно зі статтями 7, 23 КПК України однією із загальних засад кримінального провадження є безпосередність дослідження показань, речей і документів. Можливість настання для кримінального провадження негативних наслідків через вплив на свідків зберігається до моменту усного отримання судом їх показань під час судового розгляду і не може бути усунута шляхом їх допиту під час досудового розслідування.

КПК України передбачена процедура отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні. На стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду, усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише свідченнями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отримав у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто від допитаних слідчим суддею на стадії досудового розслідування.

За цих обставин ризик впливу на свідків є не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Серед основних свідків вчиненого кримінального правопорушення є місцеві жителі міста Олександрія Кіровоградської області, тобто особи, які проживають в одному населеному пункті з підозрюваним ОСОБА_4

- п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі стосовно осіб, які можуть давати викривальні та підтверджуючі його вину покази, будучи особою, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Встановлені під час досудового розслідування та відображені в поданні обставини вчинення кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, обґрунтування та ступінь вираженості наведених ризиків, а також те, що існують такі ризики: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих в цьому самому кримінальному провадженні; вчиняти інше кримінальне правопорушення. Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 суд зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів»

З метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання вищезазначеним ризикам, останньому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Крім того, більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати з підстав, того, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, наслідком якого є смерть людини, тоді як відповідно до ст. 27 Конституції України держава гарантує, що людина, її життя та здоров`я, честь і гідність, особиста недоторканість і безпека визначаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя; обов`язок держави - захищати життя людини, в тому числі і засобами кримінально-правової репресії.

Поряд з цим, застосування щодо підозрюваного такого запобіжного заходу як особиста порука неможливо, у зв`язку із не встановленням осіб, які заслуговують на особливу довіру та яким можливо передати на поруки підозрюваного, а застосування особистого зобов`язання з вищезазначених підстав не забезпечить дієвого контролю за підозрюваним.

Запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту відносно ОСОБА_4 забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження уявляється доцільним покладення на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України:

- заборонити без дозволу слідчого, прокурора, суду залишати житло у нічний час з 22 години 00 хвилин до 05 години 00 хвилин, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи.

Слідчий суддя також зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованості підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаyv. United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

У відповідності до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КК України, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Разом з тим, встановивши фактичні обставини у вказаному клопотанні слідчого, слідчим суддею вбачається доведеним виключно один, передбачений п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик, а саме ризик впливу підозрюваного на свідка у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Метою і підставами застосування до ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам незаконного впливу на свідка у даному кримінальному провадженні.

Беручи до уваги обставини кримінального провадження, у якому ОСОБА_4 є підозрюваним, слідчим суддею відмічається, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж домашній арешт не може запобігти зазначеним ризикам.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, слідчий суддя враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням встановлених обставин, позиції прокурора, який під час розгляду клопотання просив застосувати до підозрюваного домашній арешт в певний час доби, позицій підозрюваного та його захисника, беручи до уваги отримання ОСОБА_4 , 25.03.2025 року повідомлення про підозру, враховуючи наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, характеризуючі дані на підозрюваного та інші надані стороною захисту матеріали, а також те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, слідчим суддею вбачається наявність об`єктивної необхідності в застосуванні до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, в певний час доби.

Керуючись ст. ст, 176 - 181, 194, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту з 22.00 год. до 05.00 год. наступної доби, в межах строку досудового розслідування, а саме до 25.05.2025 року, який відбувати за адресою його постійного місця проживання: АДРЕСА_1 та покласти на нього наступні обов`язки,

заборонити без дозволу слідчого, прокурора, суду залишати житло у нічний час з 22 години 00 хвилин до 05 години 00 хвилин, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Контроль за виконанням підозрюваним ОСОБА_4 вказаних обов`язків покласти на Олександрійський РВП ГУНП в Кіровоградській області.

Строк дії ухвали, запобіжного заходу та покладених на підозрюваного обов`язків визначити до 25.05.2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_13