Справа № 192/3245/24
Провадження № 1-кп/192/104/25
В И Р О К

Іменем України

"11" березня 2025 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, кримінальне провадження №0000610, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 жовтня 2024 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Жданово, Солонянського району, Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , звання «солдат», має середню освіту, неодруженого, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей немає, ступеню інвалідності немає, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

06 жовтня 2024 року приблизно о 10 год. 00 хв. ОСОБА_3 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 достовірно усвідомлюючи, що ОСОБА_5 є інспектором сектору реагування патрульної поліції ВП №9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області і є службовою особою, маючи умисел на пропозицію надання неправомірної вигоди службовій особі з метою недоставлення його до ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою реалізації умислу запропонував надати інспектору сектору реагування патрульної поліції ВП №9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 неправомірну вигоду в сумі 5000 грн. 00 коп., з метою невчинення ним дій щодо доставки його до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, показав суду, що точну дату він не пам`ятає десь о 10 год. 00 хв., він перебуваючи в АДРЕСА_2 , запропонував поліцейському 5000 грн. 00 коп. щоб той не доставляв його до РТЦК для проходження військової служби.

Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 369 КК України, як пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто обіцяє таку вигоду будь-якої дії з використанням службового становища.

Заслухавши думку учасників судового провадження, які визнали фактичні обставини кримінального правопорушення і їх не оспорюють, пересвідчившись в правильності розуміння учасниками судового провадження змісту фактичних обставин кримінального правопорушення, в добровільності їх позиції, роз`яснивши обмеження щодо оскарження таких обставин, суд визнав, у відповідність до ч. 3 ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження доказів на підтвердження фактичних обставин кримінального правопорушення та обмежитись лише дослідженням відомостей, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, раніше не судимий, в реєстрі наркологічних та психіатричних хворих не перебуває, за місцем служби характеризується негативно.

Стороною обвинувачення в обвинувальному акті, в якості обставин, які пом`якшують покарання вказано щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення обставин, які обтяжують покарання не зазначено.

Суд оцінивши позицію обвинуваченого до скоєного, те, що він вину визнав, але щиро не кається, тому суд вважає, що в даній справі відсутня така обставина, яка пом`якшує покарання, як щире каяття.

Також суд вважає, що в даній справі відсутня обставина, яка пом`якшує покарання активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, враховуючи, що будь-яких відомостей на підтвердження вказаної обставини суду стороною обвинувачення не надано.

Обставин, які обтяжують покарання відносно обвинуваченого під час судового розгляду не встановлено.

Керуючись принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням відсутності обставин справи, які пом`якшують покарання та обставин, які обтяжують покарання, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на мінімальний строк передбачений санкцією ч. 1 ст. 369 КК України, призначенням такого виду та строку покарання на думку суду буде досягнено виховної мети покарання, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

Суд також не вбачає підстав для призначення більш суворішого покарання.

Крім цього, суд вважає, що враховуючи особу обвинуваченого, ту обставину, що обвинувачений визнав вину тому, у відповідність до ст. 75 КК України, є всі підстави для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього в період іспитового строку обов`язків передбачених ч. 1 ст. 76 КК України та додаткових обов`язків передбачених ч. 3 ст. 76 КК України а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою, вид якої буде визначений органом пробації.

Визначаючи термін іспитового строку суд враховує особу обвинуваченого, його характеристику, і тому іспитовий строк слід встановити терміном один рік.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся, запобіжний захід та заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, належним чином підтверджені процесуальні витрати відсутні.

При вирішенні долі речових доказів, суд враховує положення ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно якої речовий доказ: інформаційний носій-диск, який визнаний речовим доказом постановою слідчого від 09 жовтня 2024 року і зберігається при матеріалах кримінального провадження №0000610, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 жовтня 2024 року, слід зберігати при матеріалах кримінального провадження.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинувачені у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком два роки.

На підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання ОСОБА_3 звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 в період іспитового строку такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Додатково покласти на ОСОБА_3 , у відповідність до ч. 3 ст. 76 КК України, такі обов`язки:

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою вид якої буде визначений органом пробації.

Речовий доказ інформаційний носій-диск зберігати при матеріалах кримінального провадження №0000610, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 жовтня 2024 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Головуючий: суддя ОСОБА_1