Справа № 136/2226/24
провадження №1-кп/136/117/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, обвинувальний акт та Угоду про визнання винуватості від 28.11.2024 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000102 від 02.04.2024, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Попівка Липовецького району Вінницької області, українця, громадянина України, учня ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У неповнолітнього ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме з кредитної карти АТ «Райффайзен банк» свого батька ОСОБА_7 , достовірно знаючи про наявність на ній значної суми грошових коштів.

З метою реалізації свого злочинного умислу, 19.03.2024 ОСОБА_4 перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи незаконність своїх дій, з метою особистого збагачення та обернення чужого майна на свою користь, достовірно знаючи про те, що діє в умовах воєнного стану, який введено на території України Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, який неодноразово продовжувався, а саме 14 лютого 2024 року на підставі Указу Президента України № 49/2024 строком до 13 травня 2024 року, в той час як його батько ОСОБА_7 ліг відпочивати, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно взяв мобільний телефон свого батька торгової марки «ZTE Blade» моделі «A51» », ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_3 , який також є фінансовим номером клієнта банку, дотримуючись рекомендацій та порад ОСОБА_8 , яка не здогадуючись про злочинний умисел ОСОБА_4 , допомогла йому здійснити певні операції при спілкуванні по телефону, розблокувавши телефон ОСОБА_7 та попередньо авторизувавшись в особистому кабінеті останнього в мобільному додатку «Raiffeisen - Onlain», який діє на підставі банківської ліцензії № 10 від 02.07.2021, авторські права на який належать АТ «Райффайзен банк», таємно, з кредитної карти № НОМЕР_4 , заволодів грошовими коштами потерпілого, здійснивши операцію по їх перерахунку о 03:44 год. 19.03.2024 в сумі 2000 гривень та о 03:46 год. 19.03.2024 в сумі 2000 грн. на платіжну карту імітовану АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 , яку також надала ОСОБА_8 , та яка відкрита на ім`я її матері ОСОБА_9 , та яка використовувалась за допомогою мобільного додатку «Приват 24/7» з номеру мобільного оператора зв`язку України ТОВ «Лайфселл» НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_8 , внаслідок чого, ОСОБА_4 , таємно викрав грошові кошти в сумі 4000 грн., заподіявши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вище вказану суму та в подальшому викраденим розпорядився на власний розсуд.

Такі умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Окрім того, 23.03.2024 ОСОБА_4 перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи незаконність своїх дій, з метою особистого збагачення та обернення чужого майна на свою користь, достовірно знаючи про те, що діє в умовах воєнного стану, який введено на території України Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, який неодноразово продовжувався, а саме 14 лютого 2024 року на підставі Указу Президента України № 49/2024 строком до 13 травня 2024 року, в той час як його батько ОСОБА_7 ліг відпочивати, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно взяв мобільний телефон свого батька торгової марки «ZTE Blade» моделі «A51», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_3 , який також є фінансовим номером клієнта банку, дотримуючись рекомендацій та порад ОСОБА_8 з якою знову ж таки спілкувався по телефону, розблокувавши телефон ОСОБА_7 та попередньо авторизувавшись в особистому кабінеті останнього в мобільному додатку «Raiffeisen - Onlain», який діє на підставі банківської ліцензії № 10 від 02.07.2021, авторські права на який належать АТ «Райффайзен банк», таємно та повторно, з кредитної карти № НОМЕР_4 , заволодів грошовими коштами потерпілого, здійснивши операцію по їх перерахунку о 04:15 год. 23.03.2024 в сумі 2000 гривень та о 04:19 год. 23.03.2024 в сумі 2000 грн. на платіжну карту імітовану АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 , яку надала ОСОБА_8 , яка відкрита на ім`я її матері ОСОБА_9 , та яка використовувалась за допомогою мобільного додатку «Приват 24/7» з номеру мобільного оператора зв`язку України ТОВ «Лайфселл» НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_8 , внаслідок чого, таємно викрав грошові кошти в сумі 4000 грн., заподіявши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вище вказану суму та викраденим розпорядився на власний розсуд.

Такі умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

Також, 24.03.2024 ОСОБА_4 перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи незаконність своїх дій, з метою особистого збагачення та обернення чужого майна на свою користь, достовірно знаючи про те, що діє в умовах воєнного стану, який введено на території України Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, який неодноразово продовжувався, а саме 14 лютого 2024 року на підставі Указу Президента України № 49/2024 строком до 13 травня 2024 року, в той час як його батько ОСОБА_7 ліг відпочивати, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно взяв мобільний телефон свого батька торгової марки «ZTE Blade» моделі «A51», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_3 , який також є фінансовим номером клієнта банку, знову дотримуючись рекомендацій та порад ОСОБА_8 з якою спілкувався по телефону, розблокувавши телефон ОСОБА_7 та попередньо авторизувавшись в особистому кабінеті останнього в мобільному додатку «Raiffeisen - Onlain», який діє на підставі банківської ліцензії № 10 від 02.07.2021, авторські права на який належать АТ «Райффайзен банк», таємно та повторно, з кредитної карти № НОМЕР_4 , заволодів грошовими коштами потерпілого, здійснивши операцію по їх перерахунку о 03:39 год. 24.03.2024 в сумі 5000 гривень та о 03:47 год. 24.03.2024 в сумі 2000 грн. на платіжну карту імітовану АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 , яку надала ОСОБА_8 , та яка відкрита на ім`я її матері ОСОБА_9 , яка використовувалась за допомогою мобільного додатку «Приват 24/7» з номеру мобільного оператора зв`язку України ТОВ «Лайфселл» НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_8 , внаслідок чого, таємно викрав грошові кошти в сумі 7000 грн., заподіявши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вище вказану суму та викраденим розпорядився на власний розсуд.

Такі умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

Крім того, 25.03.2024 ОСОБА_4 перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи незаконність своїх дій, з метою особистого збагачення та обернення чужого майна на свою користь, достовірно знаючи про те, що діє в умовах воєнного стану, який введено на території України Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, який неодноразово продовжувався, а саме 14 лютого 2024 року на підставі Указу Президента України № 49/2024 строком до 13 травня 2024 року, в той час як його батько ОСОБА_7 ліг відпочивати, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно взяв мобільний телефон свого батька торгової марки «ZTE Blade» моделі «A51» », ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_3 , який також є фінансовим номером клієнта банку, знову ж таки, дотримуючись рекомендацій та порад ОСОБА_8 , розблокував телефон ОСОБА_7 та попередньо авторизувавшись в особистому кабінеті останнього в мобільному додатку «Raiffeisen - Onlain», який діє на підставі банківської ліцензії № 10 від 02.07.2021, авторські права на який належать АТ «Райффайзен банк», таємно та повторно, з кредитної карти № НОМЕР_4 , заволодів грошовими коштами потерпілого, здійснивши операцію по їх перерахунку о 03:47 год. 25.03.2024 в сумі 10 000 гривень на платіжну карту імітовану АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 , яку надала ОСОБА_8 , яка відкрита на ім`я її матері ОСОБА_9 , та яка використовувалась за допомогою мобільного додатку «Приват 24/7» з номеру мобільного оператора зв`язку України ТОВ «Лайфселл» НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_8 , внаслідок чого, таємно викрав грошові кошти в сумі 10 000 грн., заподіявши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вище вказану суму та викраденим розпорядився на власний розсуд.

Такі умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

Також, 30.03.2024 ОСОБА_4 , з метою вчинення крадіжки грошових коштів, які закінчувались на кредитній карті його батька ОСОБА_7 , імітованої АТ «Райффайзен Банк» НОМЕР_10, дотримуючись рекомендацій та порад ОСОБА_8 , щодо отримання кредиту на ім`я батька, біля 01.00, перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , в той час як його батько ОСОБА_7 ліг спати, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно взяв мобільний телефон свого батька торгової марки «ZTE Blade» моделі «A51», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_3 , який також є фінансовим номером клієнта банку, а також паспорт громадянина України серії НОМЕР_7 виданого 03.04.1996 року Липовецьким РВ УМВС України у Вінницькій області на ім`я ОСОБА_7 , а також карту платника єдиного податку з номером НОМЕР_8 , після чого прийшов до місця мешкання ОСОБА_8 , що по АДРЕСА_2 з метою вчинення крадіжки.

З метою реалізації злочинного умислу, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи незаконність своїх дій, з метою особистого збагачення та обернення чужого майна на свою користь, достовірно знаючи про те, що діє в умовах воєнного стану, який введено на території України Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, який неодноразово продовжувався, а саме 14 лютого 2024 року на підставі Указу Президента України № 49/2024 строком до 13 травня 2024 року, ОСОБА_4 розблокувавши телефон ОСОБА_7 та попередньо авторизувавшись в особистому кабінеті останнього в мобільному додатку «Raiffeisen - Onlain», який діє на підставі банківської ліцензії № 10 від 02.07.2021, авторські права на який належать АТ «Райффайзен банк», діючи за вказівками ОСОБА_8 , якій не пояснював що вчиняє злочинні дії з метою особистого збагачення, з метою отримання прибутку та всупереч волі власника платіжної карти та особистих документів, перейшов з мобільного телефону потерпілого на сайт ТОВ «Авентус Україна» з допомогою мобільного застосунку «СreditPlus» де від імені ОСОБА_7 з використанням його паспорта громадянина України, ІПН, фінансового номеру телефону НОМЕР_3 та картки для виплат № НОМЕР_9 , о 01.54 год. 30.03.2024, уклав договір №7738699 про надання споживчого кредиту підписавши його за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором НОМЕР_11, після чого о 01:55 год. 30.03.2024 на карту № НОМЕР_9 відбулось зарахування позики в сумі 10 000 грн., які в подальшому з допомогою мобільного телефону ОСОБА_7 о 01.58 год. попередньо авторизувавшись в особистому кабінеті останнього, в мобільному додатку «Raiffeisen - Onlain» переказав на платіжну карту імітовану АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 , яку використовує ОСОБА_8 за допомогою мобільного додатку «Приват 24/7» з свого номеру мобільного оператора зв`язку України ТОВ «Лайфселл» НОМЕР_6 .

Крім того, під час використання мобільного додатку «Raiffeisen - Onlain» та будучи авторизованим від імені свого батька ОСОБА_7 з допомогою його мобільного телефону «ZTE Blade» моделі «A51» з абонентським номером НОМЕР_3 , ОСОБА_4 помітив наявність залишку грошових коштів на кредитній карті свого батька № НОМЕР_4 , а тому з метою їх крадіжки, здійснив о 02.36 год. 30.03.2024 переказ грошових коштів в сумі 4 000 грн. на платіжну карту імітовану АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 .

Таким чином, ОСОБА_4 таємно викрав грошові кошти в загальній сумі 14 000 грн., заподіявши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду та викраденим розпорядилися на власний розсуд.

Такі умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

Разом з обвинувальним актом до суду подано Угоду про визнання винуватості від 18.01.2024, укладену між прокурором Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі його захисника.

Згідно змісту даної угоди обвинувачений та його захисник дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 у повному обсязі беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даних кримінальних правопорушень. Також сторони узгодили покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки, із покладенням обов`язків передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України.

Відповідно до умов угоди обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язується: беззастережно визнати вину у вчиненні кримінального правопорушення у судовому провадженні, надати стороні обвинувачення достовірну та повну інформацію, що стосується зазначеного провадження, які йому відомі, неухильно виконувати вирок суду.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому в присутності його захисника та законного представника.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.469 КПК України укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Потерпілим ОСОБА_7 відповідна письмова згода прокуророві була надана.

У судовому засіданні прокурор заявив про можливість затвердження угоди із призначенням обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Обвинувачений, законний представник та захисник просили суд затвердити угоду про визнання винуватості та погодилися з визначеним у ній покаранням.

Потерпілий не заперечував щодо затвердження угоди.

Крім того, обвинувачений в присутності його захисника та законного представника в судовому засіданні був повідомлений про наслідки затвердження угоди та її невиконання та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненому.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Таким чином, приймаючи до уваги об`єктивно встановлені обставини, суд вважає, що діяння у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 мали місце, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану та таємні викрадення чужого майна (крадіжки), вчинені повторно в умовах воєнного стану, а отже його дії вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину та вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд враховуючи вимоги ст.ст.98, 101, 103 КК України щодо особливості кримінальної відповідальності та покарання неповнолітніх, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, а також те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, раніше не судимий, є неповнолітнім, за місцем навчання характеризується посередньо, за місцем проживання характеризується негативно, на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, умови життя, виховання та рівень розвитку неповнолітнього, та приходить до висновку про можливість призначення покарання за ч.4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України (враховуючи наявність трьох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного) у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки з покладенням на нього наступних обов`язків, передбачених п.1, п.2, п.3, ч.2, ст. 59-1 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Переконавшись, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність усіх правових підстав для затвердження укладеної між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами цієї угоди виду та міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження на застосовувалися.

Керуючись ст.12, 50, 53, 65-67, 98, 101, 103, ч. 1 ст. 369 КК України, ст. 314, 368, 370, 374, 376, 394, 468, 469,472-476, 500 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 28.11.2024 між прокурором Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000102 від 02.04.2024, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 28.11.2024 року покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3, ч.2 ст. 59-1 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки ОСОБА_4 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази - чотири компакт-диски, що зберігаються в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах справи.

Роз`яснити обвинуваченому, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1