Справа № 156/1275/24
Провадження № 1-кп/156/106/24
ВИРОК

Іменем України

10 грудня 2024 року сел.Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду № 1 у сел. Іваничі Волинської області кримінальне провадження (№ за ЄРДР 0000857 від 27.09.2024) за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Привітне Локачинського району Волинської області, є громадянином України, українцем за національністю, здобув середню спеціальну освіту, не є працевлаштованим, не є одруженим, має на утриманні 1 неповнолітню дитину, раніше притягався до кримінальної відповідальності, однак на підставі ст. 89 КК України попередньої судимості не має, зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ; фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

Обвинувачений в один із днів наприкінці серпня 2024 року, в лісі поблизу с. Грибовиця Володимирського району Волинської області (точна дата, час та місце не встановлені) випадково знайшов та залишив собі (таким чином придбав без передбаченого законом дозволу) 52 предмети, за зовнішніми ознаками та конструктивними особливостями схожі на патрони до вогнепальної зброї.

Того ж дня ОСОБА_4 переніс вказані предмети за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , де зберігав без передбаченого законом дозволу, при цьому обвинувачений діяв з прямим умислом, незаконно, всупереч нормам Положення про дозвільну систему, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576 (зі змінами) та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затв. наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622, зареєстр. у Міністерстві юстиції України 07.10.1998 за № 637/3077 (зі змінами).

У подальшому ОСОБА_4 , зберігаючи ці предмети при собі в пакеті, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прямував до зупинки громадського транспорту у с. Біличі Володимирського району Волинської області, був зупинений співробітниками поліції для перевірки документів. Під час огляду місця події 27.09.2024 о 18 год 30 хв поблизу зупинки громадського транспорту, розташованої у с. Біличі поблизу автодороги Т-0305, поліцейськими в присутності двох понятих у обвинуваченого виявлені та вилучені 52 предмети, за зовнішніми ознаками та конструктивними особливостями схожі на патрони до вогнепальної зброї, вилучені предмети поміщені до спеціального пакета НПУ № PSP2151670.

Згідно з висновком експертизи від 30.09.2024 № СЕ-19/103-24/12807-БЛ (Волинський НДЕКЦ МВС України) вилучені у ОСОБА_4 предмети є: 7 патронами, які належать до боєприпасів і є проміжними патронами калібру 7,62 мм х 39 мм, зразка 1943 року, виробництва СРСР, для стрільби придатні; 15 патронами, які належать до бойових боєприпасів і є гвинтівочними патронами калібру 7,62 мм х 54 мм, 1972 року виготовлення, виробництва СРСР, для стрільби придатні; 29 патронами, які належать до боєприпасів і є проміжними патронами калібру 5,45 мм х 39 мм, зразка 1974 року, виробництва СРСР, для стрільби придатні; 1 предмет не належить до боєприпасів, натомість є частинами боєприпасу (кулею та гільзою гвинтівочного патрону калібру 7,62 мм х 54 мм), для стрільби непридатний.

Діяння ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковане за ч.1 ст.263 КК України як придбання, носіння, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Під час судового розгляду кримінальної справи 10.12.2024 між прокурором Нововолинського відділу Володимирської окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження процесуального керівника у кримінальному провадженні № за ЄРДР 0000857 від 27.09.2024 (з однієї сторони), та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 (з іншої сторони) укладено угоду про визнання винуватості, згідно з якою сторони дійшли згоди щодо повного та беззастережного визнання неправомірності вчиненого та визнання винуватості ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення на стадії судового розгляду, відсутності заперечень обвинуваченого щодо фактичних обставин інкримінованого йому діяння, погодження кваліфікації цього діяння за ч.1 ст. 263 КК України. Також сторонами було узгоджено, що обвинувачений має понести покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, зі звільненням від призначеного покарання з випробуванням (на підставі ст. 75 КК України).

У підготовчому судовому засіданні 10.12.2024 представник публічного обвинувачення просив затвердити добровільно укладену між прокурором (з однієї сторони) та обвинуваченим за участі захисника (з іншої сторони) угоду про визнання винуватості, призначити ОСОБА_4 покарання, узгоджене сторонами угоди.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в присутності захисника свою вину у вчиненні інкримінованого йому діяння визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному; обвинувачений підтвердив, що розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид і міру покарання, які будуть застосовані у разі затвердження угоди судом, наслідки умисного невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України; обвинувачений повідомив, що будь-який неправомірний фізичний чи психологічний тиск на нього під час досудового розслідування не чинився, просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку укладено добровільно.

У підготовчому судовому засіданні 10.12.2024 захисник ОСОБА_5 висловила думку щодо можливості затвердження судом добровільно укладеної між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості із призначенням винній особі покарання, узгодженого сторонами угоди.

Судом обвинуваченому ОСОБА_4 з достатньою повнотою роз`яснені наслідки укладення зазначеної угоди.

Розглядаючи питання щодо затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

За змістом ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:

1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією);

2) корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи (осіб) у вчиненні будь-якого корупційного кримінального правопорушення чи кримінального правопорушення, пов`язаного з корупцією, та якщо інформація щодо вчинення такою особою (особами) кримінального правопорушення буде підтверджена доказами, і за умови повного або часткового (з урахуванням характеру та ступеня участі особи у вчиненні злочину) відшкодування підозрюваним або обвинуваченим завданого збитку або заподіяної шкоди (якщо такі збитки або шкода були завдані);

2-1) корупційних кримінальних проступків, нетяжких або тяжких корупційних злочинів, а також кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, у разі відсутності ознак вчинення цих кримінальних правопорушень у співучасті, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, і за умови повного відшкодування підозрюваним або обвинуваченим завданого збитку або заподіяної шкоди (якщо таких збитків або шкоди було завдано);

3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

За загальним правилом (ч.4 ст. 469 КПК України), угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

ОСОБА_4 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України (в редакції Закону України від 22.11.2018 № 2617-VIII) віднесено до категорії тяжких злочинів проти громадської безпеки.

Потерпілі в кримінальному провадженні відсутні.

При укладенні угоди про визнання винуватості були дотримані загальні засади щодо необхідності залучення до участі в кримінальному провадженні захисника (ч.2 ст. 52 КПК України).

Судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, надав свою згоду на укладення вказаної угоди; сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України, та цілком усвідомлюють наслідки затвердження такої угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Санкція ч.1 ст. 263 КК України в редакції, що була чинною на момент скоєння ОСОБА_4 правопорушення (в ред. Закону від 07.09.2024), передбачала застосування до винних осіб покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Вид та міра покарання у виді 3 років позбавлення волі, передбачені санкцією ч. 1 ст. 263 КК України у вказаній редакції, на які обвинувачений свідомо погоджується, обрано із урахуванням загальних засад призначення покарань, встановлених ст. 65-67 КК України.

Суд переконався у добровільному укладенні сторонами угоди і що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин, ніж ті, котрі передбачені в угоді, а також у тому, що сторонам угоди зрозумілі наслідки укладання угоди, передбачені КПК України.

Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених ч. 7 ст. 474 КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду. Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

За наслідками розгляду угоди в підготовчому судовому засіданні суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши пояснення присутніх учасників кримінального провадження, дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання ОСОБА_4 своєї винуватості та призначення йому узгодженої міри покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 КК України суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При укладенні угоди про визнання винуватості від 10.12.2024 сторони дійшли згоди щодо визначення покарання ОСОБА_4 зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Згідно з ч. 3 ст. 75 КК України тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Згідно з ч.4 ст.75 КК України іспитовий строк може бути встановлений судом тривалістю від 1 до 3 років.

Вислухавши позицію прокурора, захисника, обвинуваченого, суд враховує особу ОСОБА_4 (обвинувачений не є одруженим, не є працевлаштованим, має на утриманні 1 неповнолітню дитину,

не перебуває на диспансерному обліку чи під профілактичним наглядом у лікарів психіатра та нарколога, раніше притягався до кримінальної відповідальності, однак на підставі ст. 89 КК України попередньої судимості не має), обставини, які пом`якшують покарання (щире каяття ОСОБА_4 , активне сприяння ним розкриттю кримінального правопорушення), відсутність обставин, які б обтяжували покарання (суд не визнає вказану в обвинувальному акті як обставину, що обтяжує покарання, «вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння», оскільки діяння, інкриміноване ОСОБА_4 , за своє сутністю належить до категорії триваючих правопорушень, тривало з кінця серпня 2024 року до 27.09.2024, із припущенням сторони обвинувачення щодо перебування обвинуваченого увесь цей час у стані алкогольного сп`яніння неможливо погодитись) та вважає за доцільне встановити іспитовий строк тривалістю 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України суд вважає за доцільне покласти на засудженого до відбування покарання з випробуванням обов`язки: періодично прибувати для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на досудовому розслідуванні ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 09.10.2024 у справі № 165/4387/24 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, на нього покладено певні обов`язки на час з 09.10.2024 до 09.12.2024.

Згідно зі ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Відповідні клопотання від прокурора щодо обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 (або щодо продовження строку дії обов`язків, застосованих до цієї особи за умовами попереднього запобіжного заходу) на час завершення судового розгляду кримінальної справи № 156/1275/24 до суду не надходили.

При розгляді клопотань про обрання запобіжного заходу під час судового розгляду справи суд додержується правил, передбачених розділом ІІ КПК. Зокрема, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому гл.18 розд. ІІ КПК України. Згідно із ч.1 ст. 176 (гл. 18 розд. ІІ) КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Як зазначено у ч.4 ст. 176 (гл. 18 розд. ІІ) КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

За змістом ст. 184,193 (гл. 18 розд. ІІ) КПК України клопотання про застосування запобіжного заходу має бути ініційоване саме прокурором, копія такого клопотання має бути надана підозрюваному, обвинуваченому заздалегідь, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу відбувається за обов`язкової участі прокурора.

Конституційним Судом України в рішенні від 23.11.2017 № 1-р/2017 висловлені правові позиції, згідно з якими «…продовження судом застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо запобіжних заходів у виді домашнього арешту та тримання під вартою за відсутності клопотань прокурора порушує принцип рівності усіх учасників судового процесу, а також принцип незалежності та безсторонності суду, оскільки суд стає на сторону обвинувачення у визначенні наявності ризиків за статтею 177 Кодексу, які впливають на необхідність продовження домашнього арешту або тримання під вартою на стадії судового провадження у суді першої інстанції. Коли суддя за відсутності клопотань сторін (прокурора) ініціює питання продовження тримання обвинуваченого під вартою або домашнім арештом, він виходить за межі судової функції і фактично стає на сторону обвинувачення, що є порушенням принципів незалежності і безсторонності судової влади…».

За таких обставин суд не застосовує для обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу на час до набрання законної сили вироком у справі № 156/1275/24.

Потерпілих у кримінальному провадженні немає. Цивільні позови в кримінальному провадженні заявлені не були.

Під час досудового розслідування на проведення експертизи (висновок експерта від 30.09.2024 № СЕ-19/103-24/12807-БЛ, Волинський НДЕКЦ МВС України) були здійснені процесуальні витрати в розмірі 2785,65 грн..

Відповідно до ст. 118 КПК України витрати, пов`язані із залученням експертів, віднесені до складу процесуальних витрат.

Згідно із ч.2 ст. 122 КПК України залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Зі змісту гл. 8 КПК України вбачається покладення законодавцем обов`язку щодо відшкодування процесуальних витрат саме на особу, яку визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення (окрім витрат на безоплатну правову допомогу підозрюваному, обвинуваченому за ч.2 ст. 120 КПК України).

Згідно зі ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Отже, суд приходить до висновку про необхідність компенсувати державі витрати, пов`язані із залученням експерта, за рахунок особи, визнаної винною у вчиненні правопорушення, і стягує з ОСОБА_4 процесуальні витрати в розмірі 2785,65 грн..

За вказаним кримінальним провадженням постановами слідчого від 27.09.2024, від 30.09.2024 були визнані: 37 патронів до вогнепальної зброї, 14 гільз від використаних під час експертного дослідження патронів, не придатні для стрільби 1 куля та 1 гільза від гвинтівочного патрону калібру 7,62 мм х 54 мм, змиви слідів на 3 аплікаторах з поверхні патронів (зберігаються у Відділенні поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області).

Згідно з п. 5 ч.9 ст. 100 КПК України речі, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, а відтак, 37 придатних до стрільби патронів до вогнепальної зброї підлягають конфіскації в дохід держави; натомість 14 гільз від використаних під час криміналістичного дослідження патронів, не придатні для стрільби 1 куля та 1 гільза від гвинтівочного патрону калібру 7,62 мм х 54 мм, змиви слідів на 3 аплікаторах з поверхні патронів, що не мають цінності і не можуть бути використані, підлягають знищенню.

Керуючись ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 10.12.2024, укладену між прокурором Нововолинського відділу Володимирської окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження процесуального керівника у кримінальному провадженні № за ЄРДР 0000857 від 27.09.2024 (з однієї сторони), та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 (з іншої сторони).

Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1,2 ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, якщо він упродовж іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки, а саме: періодично прибувати для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання цим вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із здійсненням експертизи в кримінальному провадженні, в розмірі 2785 (дві тисячі сімсот вісімдесят п`ять) гривень 65 копійок.

Подальшу долю речових доказів у кримінальному провадженні після набрання цим вироком законної сили вирішити таким чином:

-37 придатних до стрільби патронів до вогнепальної зброї (зберігаються у Відділенні поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області) конфіскувати в дохід держави;

-14 гільз від використаних під час криміналістичного дослідження патронів, не придатні для стрільби 1 куля та 1 гільза від гвинтівочного патрону калібру 7,62 мм х 54 мм, змиви слідів на 3 аплікаторах з поверхні патронів, що не мають цінності і не можуть бути використані (зберігаються у Відділенні поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області) знищити.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після спливу встановленого законом строку для подання апеляційних скарг учасниками кримінального провадження, якщо такі скарги не було подано. У разі подання апеляційних скарг учасниками кримінального провадження, вирок, якщо його не було скасовано за наслідками апеляційного провадження, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1