Справа № 947/8750/25
Провадження № 1-кс/947/3646/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000227 від 04.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в рамках кримінального провадження № 0000227 від 04.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на вантажний сідловий тягач «DAF XF 95.480», р/н НОМЕР_1 , 2005 року випуску та напівпричіп «VIBERTI 36S07», р/н НОМЕР_2 , 2002 року випуску, з метою збереження речових доказів.

Старший слідчий СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 подав до суду заяву, в якій просив розглянути клопотання без його участі та задовольнити.

Користувач майна ОСОБА_5 подав до суду заяву, в якій просив розглянути клопотання на розсуд суду без його участі.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України: «У випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу».

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000227 від 04.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.03.2025 року близько 18 год. 35 хв., у Пересипському районі м. Одеси, водій ОСОБА_5 , керуючи спеціалізованим вантажним сідловим тягачем «DAF XF 95.480», р/н НОМЕР_1 , з напівпричепом «VIBERTI 36S07», р/н НОМЕР_2 , рухаючись по перехрестю вул. Отамана Головатого та вул. Одарія, виконуючи маневр повороту праворуч допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка перетинала проїзну частину з права наліво відносно напрямку руху автомобіля. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці пригоди.

Під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 04.03.2025 року було виявлено та вилучено:

-вантажний сідловий тягач «DAF XF 95.480», р/н НОМЕР_1 , 2005 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 , виданого 07.09.2016 року ТСЦ-1243, належить ОСОБА_7 ;

-напівпричіп «VIBERTI 36S07», р/н НОМЕР_2 , 2002 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 , виданого 07.09.2016 року ТСЦ-1243, належить ОСОБА_7 .

Вилучений вантажний сідловий тягач з напівпричепом було направлено та поміщено для зберігання на території майданчика для тимчасового тримання транспортних засобів ПП «СИРБУ», який розташований за адресою: Одеська область, Одеський район, село Міжлиманське, вулиця Квіткова, 36А.

Слідчим суддею встановлено, що вантажний сідловий тягач з напівпричепом, який просить арештувати прокурор, відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки зберігає на собі сліди ДТП та необхідний для подальшого проведення експертиз.

Вищевикладене також підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою слідчого, відповідно до якої вантажний сідловий тягач з напівпричепом було визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження.

У ході досудового розслідування виникла необхідність у дослідженні вантажного сідлового тягачу з напівпричепом з метою встановлення об`єктивних обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З клопотання та долучених в його обґрунтування матеріалів вбачається, що вантажний сідловий тягач з напівпричепом згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України відносяться до речей, які зберегли на собі сліди скоєння кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що з метою встановлення істини по кримінальному провадженню та з`ясування причин дорожньо-транспортної пригоди потрібне детальне дослідження вантажного сідлового тягачу з напівпричепом за участю спеціалістів в галузі автотехніки, що свідчить про наявність необхідності у його арешті.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпеченні збереження зазначеного у клопотанні майна, з накладенням заборони відчуження, користування та розпорядження таким майном. В свою чергу не накладення арешту на майно, може призвести до його з нищення, приховання, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженню.

Згідно п. 20 постанови Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України»: «Зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів , здійснюються на спеціальних майданчиках і стоянках для зберігання тимчасово затриманих засобів».

Керуючись ст. ст. 98, 131, 170 - 173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000227 від 04.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на:

-вантажний сідловий тягач «DAF XF 95.480», р/н НОМЕР_1 , 2005 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 , виданого 07.09.2016 року ТСЦ-1243, належить ОСОБА_7 ;

-напівпричіп «VIBERTI 36S07», р/н НОМЕР_2 , 2002 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 , виданого 07.09.2016 року ТСЦ-1243, належить ОСОБА_7 .

Виконання ухвали про арешт майна покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1