Справа № 129/1946/21
Провадження №11-кп/801/447/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого в режимі відеоконференції - ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000199, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 14 червня 2021 року за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 на вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 31 січня 2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гайсин Вінницької області, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

08 червня 2022 року Немирівським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки;

29 березня 2023 року Іллінецьким районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

у с т а н о в и в :

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 30 січня 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком за ч. 1 ст. 186 КК України і за попереднім вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 29 березня 2023 року, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

У строк відбування ОСОБА_7 на підставі ч. 4 ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України зараховано відбутий ним строк покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 29 березня 2023 року, починаючи з 26 червня 2023 року (дати початку відбування покарання за попереднім вироком) по дату вступу цього вироку в законну силу включно, тобто період часу відбування покарання у виді позбавлення волі за указаним попереднім вироком.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з моменту вступу вироку в законну силу.

Вирішено процесуальні питання.

Суд першої інстанції визнав доведеним, що 08 червня 2021 року приблизно о 10 год 00 хв ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у торгівельній залі продуктового магазину «Калина», розташованого по вул. Інтернаціональна, 33 у м. Гайсин Гайсинського району Вінницької області, де здійснює господарську діяльність Споживче товариство (далі - СТ) «Калина», діючи умисно, з корисливих мотивів, у присутності продавця ОСОБА_9 відкрито викрав належний СТ «Калина» товар, а саме: шість пляшок пива «Арсенал міцне» об`ємом по 2 л кожна в поліетиленовій упаковці, чим спричинив голові продуктового магазину СТ «Калина» ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 314,34 грн.

Дії ОСОБА_7 суд кваліфікував за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 просить змінити вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 30 січня 2025 року в частині остаточного покарання через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Просить указати у резолютивній частині вироку, що на підставі ч. 4 ст. 70 КК, ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання ОСОБА_7 слід зарахувати відбутий ним строк покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 29 березня 2023 року, починаючи з 26 червня 2023 року по дату проголошення вироку, тобто 30 січня 2025 року. Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня проголошення вироку. У решті вирок залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

вирок суду є незаконним в частині недотримання судом першої інстанції вимог ч. 4 ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України;

ОСОБА_7 відбув частину покарання за попереднім вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 29 березня 2023 року (з 26 червня 2023 року до 30 січня 2025 року), тому саме цей строк підлягав зарахуванню на підставі ч. 4 ст. 70 КК України;

ураховуючи, що ОСОБА_7 у цьому кримінальному провадженні не утримувався під вартою, початок строку відбування покарання потрібно рахувати з дня ухвалення нового вироку, а не з моменту вступу вироку в законну силу.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, та просив її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора, оскільки такі зміни вироку не погіршують його становище.

Потерпілий ОСОБА_10 будучи належним чином повідомленим про день, час та місце апеляційного розгляду в судове засідання не з`явився, заяв про поважність причин неприбуття до суду не подав.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК указані обставини не перешкоджають проведенню апеляційного розгляду.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З оскаржуваного вироку слідує, що суд розглянув обвинувальний акт відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України без дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Доводи апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність колегія суддів вважає обґрунтованими з огляду на таке.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» та п. 29 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» акцентовано увагу судів на необхідності точного виконання вимог закону про зміст резолютивної частини обвинувального вироку, яка повинна бути викладена чітко та ясно, щоб при виконанні вироку не виникало сумнівів щодо виду та розміру покарання, призначеного судом, та змісту інших рішень, викладених у цій частині вироку.

У роз`ясненнях, які містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання у кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання визначається за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті, тобто шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. У такому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що 29 березня 2023 року ОСОБА_7 засуджений вироком Іллінецького районного суду Вінницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення.

При цьому, на підставі ч. 4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими ст. 72 КК України, оскаржуваним вироком ОСОБА_7 у строк відбування покарання зарахована відбута частина покарання за указаним вироком з 26 червня 2023 року по дату вступу цього вироку в законну силу.

Ухвалюючи оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_7 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність зарахування у строк відбування покарання відбутої частини покарання за попереднім вироком, однак не звернув уваги на те, що у цьому кримінальному провадженні запобіжний захід до ОСОБА_7 не застосовувався, тому він продовжував відбувати покарання за попереднім вироком до дня ухвалення оскаржуваного вироку Гайсинським районним судом Вінницької області.

Відтак ОСОБА_7 відбув частину покарання за попереднім вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 29 березня 2023 року з 26 червня 2023 року до 30 січня 2025 року, тому саме цей строк підлягає зарахуванню на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

Ба більше, ураховуючи, що запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у цьому кримінальному провадженні не обирався, початок строку відбування покарання останньому повинен рахуватись з дня ухвалення нового вироку, а не з моменту вступу вироку в законну силу, що неправильно зроблено Гайсинським районним судом Вінницької області при ухваленні вироку.

Підсумовуючи викладене, при призначенні покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409, ст. 413 КПК України є підставою для зміни вироку в апеляційному порядку.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, а оскаржуваний вирок суду першої інстанції змінити в частині призначення покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 498, 409, 413 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 31 січня 2025 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 186 КК України змінити в частині призначення покарання через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

На підставі ч. 4 ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання ОСОБА_7 зарахувати відбутий ним строк покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 29 березня 2023 року, починаючи з 26 червня 2023 року до 30 січня 2025 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня проголошення вироку.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, у той самий строк з дня отримання її копії.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4