Провадження №1-в/127/903/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №22 в м. Вінниці в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про приведення вироку Михайлівського районного суду Запорізької області від 02 лютого 2018 року у відповідність до вимог чинного законодавства, суд,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку Михайлівського районного суду Запорізької області від 02 лютого 2018 року у відповідність до вимог чинного законодавства.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав подане клопотання, просив суд його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 зазначив, що клопотання засудженого задоволенню не підлягає, оскільки наразі від відбуває покарання за новим вироком.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

В процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання. Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, який закріплений ч. 2 ст. 74 КК України.

Слід зазначити, що застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст. 58 Конституції України про зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів та ст. 5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі.

Так, згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч. 1 ст. 74 КК).

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення

Вказана в ч. 2 ст. 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні. При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за ч. 2 ст. 74 КК України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 ч.1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Як вбачається з вироку Михайлівського районного суду Запорізької області від 02 лютого 2018 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком два роки шість місяців. Вирок набрав законної сили 04 березня 2018 року.

Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 19 жовтня 2018 року було задоволено одання начальника Ямпільського районного сектору з питань пробації про направлення звільненого від покарання з випробовуванням для відбування покарання, призначеного вироком та прийнято рішення про скасувати звільнення від відбування покарання з випробовуванням та направлення ОСОБА_4 для відбування покарання призначеного вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 02 лютого 2018 року за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців. Строк відбування покарання засудженому слід рахувати з моменту фактичного виконання даної ухвали.

Згідно довідки про звільнення з особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_4 був звільнений з місць позбавлення волі на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 05 квітня 2022 року за вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 02 лютого 2018 року 15 квітня 2022 року.

В подальшому, ОСОБА_4 був засуджений вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 17 серпня 2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України до покарання у виді одного року позбавлення волі та на підставі ч. 1 ст. 71 КК України було частково приєднано невідбуте покарання за вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 02 лютого 2018 року та остаточно призначено покарання у виді одного року двох місяців трьох днів позбавлення волі. Початок строку обчислюється з моменту приведення вироку до виконання. Вирок набрав законної сили 18 вересня 2023 року.

Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, що набрав чинності 09.08.2024, яким усунена караність діяння за викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, не поширюється на скоєння ст. 126-1 КК України.

Таким чином, зважаючи на вищевикладені обставини, клопотання засудженого ОСОБА_4 задоволенню не підлягає, оскільки покарання за яким він на даний час відбуває покарання не підпадає під дію зміненого закону, а попередній вирок був врахований судом при визначенні остаточного покарання, оскільки нове кримінальне правопорушення було вчинене в період умовно-дострокового звільнення його від відбування покарання,

Крім того, заявлене засудженим клопотання, жодним чином не змінить строк відбування ним покарання за вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 17 серпня 2023 року.

На підставі ст. 58 Конституції України, ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про приведення вироку Михайлівського районного суду Запорізької області від 02 лютого 2018 року у відповідність до вимог чинного законодавства відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який знаходиться під вартою в той же строк, з дня отримання копії ухвали.

Суддя: