Справа № 372/1261/25
Провадження 1-кс-266/25
ухвала

Іменем України

11 березня 2025 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання слідчого СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області про арешт тимчасово вилученого майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області звернувся до суду з клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, у кримінальному провадженні № 0000578 від 08 березня 2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 08.03.2025 приблизно о 09 год. 15 хв. потерпілий ОСОБА_3 , перебував за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Українка, вул. Зв`язку, 1, біля банкомату АТ «Ощадбанк», звідки зняв зі своєї банківської картки грошові кошти в сумі 5000 грн. В цей час, ОСОБА_4 раніше судимі за вчинення майнових злочинів, судимості яких не погашені та не зняті у встановленому законом порядку, маючи умисел на заволодіння грошовими коштами потерпілого з корисливих мотивів, в період запровадженого на території України згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ воєнного стану, який продовжений згідно Указу Президента України від 14.01.2025 № 26/2025, затвердженого Законом України № 4220-ІХ від 15.01.2025, помітили потерпілого біля вищевказаного банкомата та вирішили незаконно відкрито заволодіти його коштами. Пізніше, діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 наблизились до ОСОБА_3 та попросили в нього гроші на пляшку горілки. Потерпілий дав 15 грн, після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 почали супроводжувати ОСОБА_3 до під`їзду №6 по вул. Будівельників, 3 м. Українка Обухівського району Київської області. Продовжуючи діяти за спільним злочинним умислом, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , дочекавшись, коли потерпілий зайде до під`їзду № 6 та наблизиться до квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 пересвідчившись, що навколо немає свідків, штовхнули ОСОБА_3 на підлогу та відкрито заволоділи з його кишені 4000 грн., після чого залишили місце злочину та розпорядились викраденим на власний розсуд.

В подальшому було проведено затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 та в ході затримання вилучено гаманець коричневого кольору, студентський квиток, зв`язка ключів, запальничку, два шприца, один з яких використаний та кофту з капюшоном чорного кольору.

Згідно постанови слідчого від 08 березня 2025 року вилучені під час проведення затримання ОСОБА_4 вищевказані речі - визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

На підставі вище викладеного та враховуючи, що при проведенні 08 березня 2025 року затримання вилучені речі є безпосередньо об`єктом вчинення вказаного злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як докази фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому виникає необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене вищезазначене майно, а тому слідчий звернувся до суду з даним клопотанням.

Слідчий СВ Обухівського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області в судове засідання не з`явився, в клопотанні просив розглянути його без участі слідчого та прокурора, вимоги клопотання підтримує в повному обсязі, також просив не здійснювати фіксацію судового засідання за допомогою технічних засобів.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи, що сторони в судове засідання не з`явилися, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши матеріали справи, вважаю клопотання таким, що підлягає задоволенню зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000578 від 08 березня 2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Згідно постанови слідчого від 08 березня 2025 року вилучені під час проведення затримання ОСОБА_4 вищевказані речі, визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України. Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 171 КПК України, зазначив мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, з якою пов`язує необхідність у накладенні такого арешту, з метою збереження речових доказів.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Виходячи з положень наведених норм права, майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак наведених в ст. 98 КПК України може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.

Оскільки слідчому судді надано постанову про визнання вилучених предметів речовими доказами у кримінальному провадженні, у рамках якого подано клопотання, воно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, клопотання слідчого про накладення арешту, слід задовольнити.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено усі, передбачені ст.132, 173 КПК України, підстави до задоволення внесеного слідчим клопотання.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-174, 376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області про арешт тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно 08 березня 2025 року під час затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 , а саме на гаманець коричневого кольору, студентський квиток, зв`язка ключів, запальничку, два шприца, один з яких використаний та кофту з капюшоном чорного кольору, з метою збереження речових доказів.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя