Справа № 346/5807/18
Провадження № 1-в/346/128/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації колонії ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції подання начальника державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)» Міністерства юстиції про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньою освітою, раніше судимого 05 грудня 2012 року Косівським районним судом Івано-Франківської області за ст. 263 ч. 1 КК України до штрафу у розмірі 1700 грн; 08 липня 2013 року Косівським районним судом Івано-Франківської області за ст.ст. 185 ч. 3, 263 ч. 1, 69, 70, 71 КК України до двох років тридцяти днів позбавлення волі; 12 листопада 2015 року Косівським районним судом Івано-Франківської області за ст. 246 ч. 1 КК України до штрафу у розмірі 850 грн.

засудженого 13 квітня 2021 року Коломийським міськрайонний судом Івано-Франківської області за ст.ст. 115 ч. 1, 263 ч. 1, 70 КК України до дванадцяти років позбавлення волі. На підставі ст. 72 ч. 5 КК України в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 15 серпня 2018 року до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 29 червня 2021 року зарахувати в строк покарання з 15 серпня 2018 року по 19 листопада 2018 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, а період з 20 листопада 2018 року по 29 червня 2021 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

початок строку: 15 серпня 2018 року

кінець строку: 06 січня 2028 року

в с т а н о в и в :

Адміністрація колонії характеризує засудженого ОСОБА_5 позитивно, під час тримання в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» допускав порушення вимог режиму утримання за що на нього накладено одне дисциплінарне стягнення, яке на даний час погашено.

З 31 січня 2019 року утримувався в дільниці СІЗО ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)», де допускав порушення правил встановленого порядку відбування покарання, за що накладено одне стягнення, яке на даний час погашено, заохочення не застосовувалися.

З 02 червня 2021 року засуджений утримувався в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)», де за час утримання не допускав порушень вимог режиму утримання, дисциплінарні стягнення не накладалися.

З 11 серпня 2021 року відбував покарання у ДУ «Городищенська виправна колонія (№96)», за час відбування покарання допускав порушення правил встановленого порядку відбування покарання, за що накладено п`ять дисциплінарних стягнень, два з яких зняті, в порядку заохочення, інші погашені, застосовано сім заохочень.

З 10 вересня 2024 року ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія (№ 41)». За час відбування покарання порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав, дисциплінарні стягнення не накладалися, застосовано одне заохочення працевлаштований на виробництві у виробничій майстерні установи до роботи засуджений відносився добросовісно.

Приймає участь у роботах по благоустрою місць позбавлення волі в тому числі позачергово, на заходи виховного впливу реагує добре. Вину у скоєному злочині визнав повністю. Виконавчі листи не надходили.

Таким чином, засуджений довів своє виправлення, відбув 3/4 (три четвертих) строку визначеного покарання, тому подання просять звільнити умовно-достроково його від подальшого відбування покарання.

Представник адміністрації колонії в судовому засіданні подання з вказаних підстав підтримав.

Вивчивши матеріали, які наявні в особовій справі засудженого, заслухавши також пояснення засудженого та захисника, які просять задовольнити подання, вказують, що після звільнення з місця позбавлення волі засуджений планує вступити на військову службу, та думку прокурора, яка заперечила щодо умовно-дострокового звільнення засудженого посилаючись на те, що він не довів свого виправлення, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до правил ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі на певний строк, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Згідно з положеннями ч.2 вказаної статті умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Відповідно до ст. 12 КК україни, злочин, за який засуджено Саманька - ч. 1 ст. 115 КК України, відноситься до особливо тяжких.

Частиною 1 ст.6 КВК України визначено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, а згідно з положеннями ч.3 цієї статті основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Крім того, обов`язковими умовами для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є відбуття визначених ч.3 ст.81 КК України частин покарання в залежності від ступеня тяжкості вчиненого злочину, форми вини та кримінального минулого засудженого.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК).

На підставі наведеного судом встановлено, що засуджений станом на 06 січня 2025 року відбув 3/4 (три четвертих) строку покарання, визначеного за умисні особливо тяжкий та тяжкий злочини.

Згідно вимог чинного законодавства, яке регламентує порядок застосування умовно-дострокового звільнення, даному звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього часу відбування покарання довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання, визначене йому вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 квітня 2021 року за ст.ст. 115 ч. 1, 263 ч. 1, 70 КК України до дванадцяти років позбавлення волі. Відповідно до вказаного вироку під час судового розгляду саманько своєї провини не визнавав. Також вказаним вироком задоволено цивільний позов потерпілої та стягнуто з ОСОБА_5 107 535 грн матеріальної шкоди та 85 000 грн моральної шкоди.

Як повідомив в судовому засіданні Саманько, кошти в рахунок сплати цивільного позову потерпілої ним не відшкодовувались.

З долучених до матеріалів подання довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_5 , характеристики засудженого вбачається, що на нього сім разів накладалися дисциплінарні стягнення, які зняті або погашені у встановленому законом порядку, оголошено вісім заохочень.

До подання також долучено довідку № 08 про працевикористання засудженого, відповідно до якої ОСОБА_5 працював лише у жовтні 2024 року, що також підтверджується наявним в матеріалах справи цивільно-правовим договором від 01.10.2024 року. Інформації про праевикористання засудженого під час відбування покарання у інших установах виконання покарання, матеріали особової справи не містять.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанова ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 року суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Таким чином, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування покарання, оскільки він неодноразово допускав порушення, за що на нього накладалися дисциплінарні стягнення, не був працевлаштований, окрім одного місяця в 2024 році, тому зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Отже, незважаючи на те, що ОСОБА_5 відбув встановлену законом частину строку покарання, однак матеріали особової справи не містять відомостей про те, яким чином засуджений своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, а також те, що засуджений має непогашені стягнення, суд приходить до висновку, що не має усіх належних підстав, передбачених ст. 81 КК України, для умовно-дострокового звільнення засудженого, та задоволення подання.

На підставі наведеного, керуючись ст.6 КВК України, ст.81 КК України, ст.336, 537, 539 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання начальника Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)» ОСОБА_7 , про умовно-дострокове звільнення від невідбутого покарання засудженого ОСОБА_5 , відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_1