Дата документу 04.04.2025Справа № 554/3311/25
Провадження № 1-кс/554/4927/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , розглянувши матеріали клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000040 від 24.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 114-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з клопотанням про арешт майна у кримінальному №0000040 від 24.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 114-1 КК України, в якому просить накласти арешт на майно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , мобільний телефон марки «Iphone 16 PRO MAX» серійний номер НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , з сім карткою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна»: НОМЕР_4 .

В обґрунтування клопотання зазначив, що Слідчим відділом Управління здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000040 від 24.01.2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що поширення інформації про місце перебування спільних груп та екіпажів співробітників Полтавського обласного ТЦК та ГУНП в Полтавській області здійснюється окремими мешканцями Полтавської області через Інтернет-сервіс (мессенджер) «Telegram», в якості активних учасників груп та адміністраторів.

В ході виконання доручення, в порядку ст.ст. 39-41 КПК України, оперативним підрозділом отримано інформацію, що до вказаної діяльності причетна громадянка України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , який безпосередньо, через можливості власного аканту, зареєстрованого під мережевим ім`ям « ОСОБА_7 », поширює у чаті загальнодоступної Telegram-спільноті під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_2 » текстові повідомлення щодо місць знаходження спільних груп та екіпажів співробітників ІНФОРМАЦІЯ_3 та ГУНП в Полтавській області, з метою інформування громадян, які підлягають військовому обліку та призову, для можливості їх ухилення від мобілізації.

01.04.2025 року у період часу з 13 год. 55 хв. по 14 год. 53 хв. за місцем проживання та реєстраці ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 27.03.2025 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено та вилучено:мобільний телефон марки «Iphone 16 PRO MAX» серійний номер НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , з сім карткою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна»: НОМЕР_4 .

Вищевказані речі визнані речовими доказами, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також необхідно провести огляд вищевказаних предметів та провести комп`ютерно-технічну експертизу мобільного телефону, оскільки він може містити відомості, що не можуть бути виявлені слідчим самостійно, у зв`язку із чим буде переданий до експертної установи.

Таким чином, з метою забезпечення проведення необхідних слідчих та інших процесуальних дій та в подальшому збереження речових доказів, необхідно накласти арешт на вищевказане майно, що вилучене 01.04.2025 року у ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, слідчий просить задовольнити клопотання.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив вимоги задовольнити з підстав, вказаних у клопотанні. Зазначив, що на теперішній час прізвище особи, в якої вилучено майно, Положишник. В ході обшуку був проведений огляд телефону, але є необхідність в проведенні експертизи по даному телефону.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Зазначив, що ОСОБА_8 не підозрювана та немає ніякого відношення до кримінального провадження. Доказів не надано, це припущення прокурора. Огляд телефону не було здійснено, інформації в ньому не виявлено, не доведено, що ОСОБА_8 поширювала ці повідомлення.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, приходить до наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Встановлено, що Слідчим відділом Управління здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000040 від 24.01.2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що поширення інформації про місце перебування спільних груп та екіпажів співробітників Полтавського обласного ТЦК та ГУНП в Полтавській області здійснюється окремими мешканцями Полтавської області через Інтернет-сервіс (мессенджер) «Telegram», в якості активних учасників груп та адміністраторів.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 27.03.2025 року надано дозвіл на проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , з метою виявлення та відшукання комп`ютерної техніки, засобів мобільного зв`язку, носіїв інформації та іншого обладнання, яке використовується ОСОБА_9 для виходу у всесвітню мережу Інтернет.

01.04.2025 року у період часу з 13 год. 55 хв. по 14 год. 53 хв. за місцем проживання та реєстраці ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 27.03.2025 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено та вилучено:мобільний телефон марки «Iphone 16 PRO MAX» серійний номер НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , з сім карткою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна»: НОМЕР_4 .

01.04.2025 року слідчим було винесено постанову про визнання вилученого мобільного телефону речовим доказом.

Прокурором доведено, що належний ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Iphone 16 PRO MAX» серійний номер НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , з сім карткою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна»: НОМЕР_4 , є доказом злочину, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Є достатні підстави вважати, що виявлене майно може мати відношення до перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань в особливий період та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При цьому, вилучення мобільного телефону та сім-картки необхідне для проведення ряду експертиз, а тому їх повернення володільцю майна є неможливим, оскільки такий захід на даний момент не забезпечить дієвості цього кримінального провадження.

Вилучений, відповідно до протоколу обшуку від 01.04.2025 року мобільний телефон, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На думку слідчого судді, накладення арешту в даному випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження. У цьому контексті слідчий суддя враховує, серед іншого, суспільну небезпеку ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, його специфіку і тяжкість, а також можливість виявлення на відповідному майні відомостей, що мають істотне значення для розслідування відповідних злочинів. За таких обставин, слідчий суддя вважає, що пов`язані із накладенням арешту обмеження не є невиправдано обтяжливими для власника або володільця такого майна.

З урахуванням зазначеного, слідчий суддя переконаний, що накладення арешту на даному етапі досудового розслідування у цьому випадку є пропорційним та співрозмірним завданням кримінального провадження і переслідує легітимну мету.

Слідчий суддя відзначає, що накладення арешту на відповідний мобільний телефон не є припиненням права власності на нього або невідворотнім позбавленням такого права. Хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, однак такий захід є тимчасовим.

Доводи сторони захисту щодо незаконності вилучення мобільного телефону є необґрунтовані, оскільки з ухвали про надання дозволу на проведення обшуку від 27 03.2025 року та протоколу обшуку від 01.04.2025 року вбачається, що спеціаліст для участі в слідчій дії не залучався, що унеможливлює виконання слідчим вимог, які передбачені абз.4 ч.2 ст.168 КПК України.

Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000040 від 24.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 114-1 КК України, - задовольнити.

Накласти арештна майно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Iphone 16 PRO MAX», серійний номер НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , з сім карткою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна»: НОМЕР_4 , до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1