Справа № 939/805/25
УХВАЛА

Іменем України

03 квітня 2025 рокуселище Бородянка

Слідчий суддя Бородянського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Бородянського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000134 від 29 березня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Бородянського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним клопотанням, мотивуючи його тим, що слідчим відділенням ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000134 від 29 березня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28 березня 2025 року до чергової частини ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення від екіпажу «Комета-303» про те, що під час несення служби 28 березня 2025 року, приблизно о 09 годині 40 хвилин, на 41 км автодороги М-07 Київ-Ковель, поблизу с. Микуличі, було зупинено автомобіль МАН, державний номерний знак НОМЕР_1 , який перевозив сипучий вантаж пісок, з явними ознаками підробки товарно-транспортної накладної.

Під час перевірки було встановлено, що вказаним транспортним засобом керував водій ОСОБА_4 , який пред`явив товарно-транспортну накладну КЛО62936, на якій була відсутня дата складання.

28 березня 2025 року в період часу з 11 години 20 хвилин по 11 годину 59 хвилин було проведено огляд загальнодоступної ділянки місцевості на узбіччі автодороги М-07 Київ-Ковель, 41 км, с. Микуличі Бучанського району Київської області, в ході якого виявлено та вилучено: автомобіль вантажний-спеціалізований самоскид МАН, модель TGS 41 400, реєстраційний номер НОМЕР_1 , заводський номер НОМЕР_2 , 2016 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на вказаний транспортний засіб і товарно-транспортну накладну КЛО62936.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля вантажного-спеціалізованого самоскида МАН, модель TGS 41 400, реєстраційний номер НОМЕР_1 , заводський номер НОМЕР_2 , 2016 року випуску, є ТОВ «Компанія Лекора».

29 березня 2025 року виявлені та вилучені в ході проведення огляду місця події автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та товарно-транспортна накладна визнані речовими доказами в кримінальному провадженні № 0000134 від 29 березня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Оскільки вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, є предметом злочину, знаряддям його вчинення і містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, з метою збереження майна, визнаного речовим доказом, прокурор Бородянського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 просила накласти арешт на вилучені 28 березня 2025 року в ході огляду місця події автомобіль вантажний-спеціалізований самоскид МАН, модель TGS 41 400, реєстраційний номер НОМЕР_1 , заводський номер НОМЕР_2 , 2016 року випуску, який поміщено на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: селище Макарів Бучанського району Київської області, вул. В. Стуса, 37, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на вказаний транспортний засіб, яке запаковано до спецпакету № CRI1179632, товарно-транспортну накладну КЛО62936, яка запакована до спецпакету № RIC2098577, шляхом заборони відчуження, розпорядження і користування вказаним майном.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Представник ТОВ «Компанія Лекора» - адвокат ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання в частині накладення арешту на автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, зауваживши на правову кваліфікацію кримінального правопорушення та відсутність підстав вважати, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України і має значення для забезпечення даного кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Вивчивши клопотання та додані до нього документи, суд вважає, що оскільки товарно-транспортна накладна КЛО62936, вилучена в ході проведення 28 березня 2025 року огляду місця події, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, то з метою забезпечення збереження речових доказів суд вважає за необхідне, частково задовольняючи клопотання, накласти арешт на вказану товарно-транспортну накладну.

Щодо необхідності в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження такого як накладення арешту на транспортний засіб автомобіль вантажний-спеціалізований самоскид МАН, модель TGS 41 400, реєстраційний номер НОМЕР_1 , заводський номер НОМЕР_2 , 2016 року випуску, та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_3 , слідчий суддя дійшов наступного висновку.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу в кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, у тому числі й спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані повинні міститися і в клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається із проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема з метою забезпечення збереження речових доказів.

За положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України речові докази є одним із процесуальних джерел доказів.

Частина 1 статті 98 КПК України регламентує, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено існування правових підстав для накладення арешту на транспортний засіб і свідоцтво про його реєстрацію, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які зазначено в клопотанні, оскільки нею не надано доказів, що вказане майно є предметом протиправної діяльності, об`єктом чи знаряддям злочину та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, в зв`язку з чим постанова слідчого в частині визнання вказаного вилученого майна речовими доказами є формальною.

Крім того, прокурором не доведено необхідність накладення арешту на зазначене майно з метою збереження речових доказів та не вказано в який спосіб і для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні, можливе його використання.

Також, у порушення вимог ст. 171 і 173 КПК України прокурором не наведено доводів щодо розумності і співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідків арешту майна для його власника.

Враховуючи зазначені обставини, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність залишити клопотання прокурора в частині накладення арешту на транспортний засіб і свідоцтво про його реєстрацію без задоволення.

Керуючись ст. 131, 132, 170, 173, 309 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Бородянського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на товарно-транспортну накладу КЛО62936, вилучену 28 березня 2025 року в ході проведення огляду місця події, яка запакована до спецпакету № RIC2098577.

В іншій частині в задоволенні клопотання відмовити.

Відповідно до ст. 175 КПК України ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_6