Справа № 559/3197/24
Провадження № 1-кп/559/317/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м.Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дубно кримінальне провадження №0000433 від 14.07.2024 за ч.4 ст.185 КК України відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Верба, Дубенського району, Рівненської області, українець, громадянин України, з середньою-спеціальною освітою, не працюючий, не одружений, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судимий 30.05.2024 Дубенським міськрайонним судом Рівненської області за ч.1 ст.289 КК України до трьох років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік,

з участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_5 ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи судимим, в період дії Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-1Х від 24.02.2022 з наступними змінами та продовженнями, 13.07.2024 приблизно о 14 год. 30 хв., перебуваючи біля намету, що знаходився в лісосмузі поблизу водойми с. Буща, Дубенського району Рівненської області, реалізовуючи свій умисел на таємне викрадення чужого майна, користуючись відсутністю нагляду за його діями з боку потерпілого та інших сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, пройшов до вищевказаного намету, де умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрав мобільний телефон марки «Redmi 9А», вартістю 1 446 гривень, а також грошові кошти в розмірі 7340 гривень. Після чого ОСОБА_3 з викраденим майном зник і розпорядився на власний розсуд, внаслідок чого спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 8786 гривень.

З урахуванням думки всіх учасників процесу, які добровільно і розуміючи наслідки визнають всі фактичні обставини, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, судовий розгляд обмежено допитом обвинуваченого та потерпілої, дослідженням даних, що характеризують особу ОСОБА_3 .

Допитаний у судовому засідання обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в скоєному визнав у повному обсязі, щиро розкаюється. 13.07.2024 це було. Він відпочивав із друзями в альтанці в с.Буща біля водойм, напились дуже, хлопці лишились у альтанці, а він поліз у намет поруч і викрав там телефону "Редмі" та гроші. Сам був, коли це робив. Не хотів, але п`яний був і поліз. Там була сумочка невеличка й в ній лежало 2 телефони, гроші та документи, він забрав один телефон і гроші, вийшов, викликав таксі та поїхав на таксі у центр м.Дубно, звідти сів на маршрутку й повернувся додому в с.Верба. Гроші витратив на таксі, а також через два дні купив собі одяг, він був тверезий, коли витрачав ці гроші, а 16.07.2024 день народження в нього. Він судимий, 1 рік іспитового строку, мав поводити себе так, щоб нікуди не встрягати, але не думав, що все так серйозно. Картка його заблокована виконавчою, бо є борг по судовим витратам за попереднім вирком, не думав, що так швидко треба платити. Викрадений телефон віддав поліції, коли вони приїхали до нього. Гроші 3000 грн. відшкодував у суді, коли на перше засідання приходив. Решту не відшкодував, але має такий намір, щоб повністю відшкодувати матеріальні збитки, він працює неофіційно, заробляє 15000 -20000 грн. на місяць, живе з мамою й витрачає кошти на них двох, життя дороге. Батько помер, коли йому було 5 років, має старшого брата й дядька, брат - у Польщі, дядько живе окремо. До крадіжки він, здається, вже один раз встиг прийти на відмітку в пробацію. Цивільний позов повністю визнає.

Потерпіла дала показання, що 13.07.2024 вони з сім`єю відпочивали в двох наметах біля с.Бущіа: в одній - вона з чоловіком і меншою дитиною, а в іншій - старші діти. Відішли до водойм подивитись за дітьми, а коли повернулись до наметів, зайшли в свій і приблизно о 15:30 год. виявили, що телефон меншого сина й гроші зникли. В сумочці такій як «бананка» лежали їх документи, два телефони меншого сина й чоловіка, а також гроші 7340 грн. На ці гроші вони мали намір із сім`єю прожити 2 тижні, а обвинувачений їх витратив за пару днів. Документи були на місці й телефону чоловіка, який під паролем, також, а от телефон син "Редмі" зник, як і всі гроші. Відпочивальниця з альтанки поруч сказала, що бачила, як заходив до них в намет якийсь чоловік, і вони одразу викликали поліцію. Потім його знайшли, телефон повернула поліція, 3000 грн. він відшкодував у першому засіданні й більше нічого. Цивільний позов заявлено вже за мінусом цих повернутих грошей. Так, він зараз просить пробачення й можна сказати, що вона пробачає, але заяву не забере. Бо в неї четверо дітей, виховує двох синів і доньки, вчить їх жити по совісті, що треба нести відповідальність за свої вчинки, а кожна така дія має наслідок. Тому вона просить визнати винним обвинуваченого й повністю довіряє суду в питанні покарання. Також просить задовольнити цивільний позов.

За таких обставин суд визнає доведеним, що ОСОБА_3 здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, а тому його дії кваліфіковано правильно за ч.4 ст.185 КК України.

В справі заявлено цивільний позов потерпілою ОСОБА_6 до цивільного відповідача обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення завданої матеріальної шкоди в розмірі 4340 грн., а також моральної шкоди в розмірі 5000 грн. Цивільний позов повністю визнано відповідачем, таке визнання не суперечить законодавству та не порушує прав осіб, тому за правилами цивільного процесу визнаний розмір завданої шкоди не потребує доказування.

Відповідно ч.2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. За ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи, що суд визнав доведеним, що ОСОБА_3 винен у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст. 185 КК України й саме внаслідок його неправомірних дій завдано шкоду потерпілій, а сам ОСОБА_3 позов визнав, тому в підсумку й позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що за ст.12 КК України є тяжким злочином; дані про особу винного, який судимий. ОСОБА_3 засуджено 30.05.2024 Дубенським міськрайонним судом Рівненської області за ч.1 ст.289 КК України до трьох років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, вирок набрав законної сили 02.07.2024, але вже на 11 день після цього, лише через невеликий період приблизно в півтора місяці, він вчинив новий і теж корисливий злочин. Замість того, щоб довести своє виправлення, скористатись шансом, який йому надав суд, ОСОБА_3 пішов пиячити та красти. За характеристикою з місця проживання його й там помічали в зловживанні алкоголю, в школі порушував дисципліну, хоч від сусідів скарг не надходило, тому характеризується посередньо. Проживає з матір`ю, зареєстрований із нею, старшим братом і дядьком, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Відшкодував згідно розписки 3000 грн. потерпілій, якій працівники поліції повернули й телефон. Згідно висновку органу пробації, ОСОБА_3 має високий ризик повторності вчинення та середній ризик небезпеки для суспільства, вважають, що може виправитись без ізоляції з покладанням додаткових обов`язків, але звертають увагу, що історія його життя свідчить, що він не знає як реалізувати позитивні установки на майбутнє. Також за даними в висновку пробації, за характеристикою за місцем проживання ОСОБА_3 був помічений у зловживанні спиртними напоями, часто потрапляє в конфліктні ситуації, був помічений у здійсненні дрібних крадіжок, а також, що обвинувачений, маючи непогашену судимість, знову вчинив кримінальне правопорушення та орган пробації вважає, що ОСОБА_3 нездатний мислити чітко та раціонально. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає його щире каяття, добровільне часткове відшкодування шкоди. Обставини, що обтяжують покарання: рецидив, бо ОСОБА_3 вчинив новий умисний злочин, стан алкогольного сп`яніння не зафіксовано матеріалами справи, тому це не враховується як обтяжуюча обставина.

Оскільки ОСОБА_3 вчинив злочин під час випробувального терміну, а повторне застосування ст. 75 КК України неможливе, враховуючи всі викладені вище обставини в їх сукупності, суд вважає, що його виправлення без ізоляції від суспільства неможливе. Тому необхідно призначити реальну міру покарання в виді позбавлення волі ближче до нижчої межі санкції ч.4 ст. 185 КК України з врахуванням попереднього вироку згідно ст.71 КК України, для чого за правилами ст.72 КК України перевести обмеження волі в позбавленні волі з розрахунки, що 2 дні обмеження волі відповідають 1 дню позбавлення волі. Саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 й попередження вчинення нового злочину, та відповідає меті покарання, визначеній ст. 50 КК України, що полягає не лише в карі, а й виправленні особи. Також необхідно ОСОБА_3 взяти під варту в залі суду для забезпечення виконання вироку в умовах воєнного стану, оскільки дуже високі ризики, що перебуваючи на волі ОСОБА_3 вчинить нове кримінальне правопорушення чи буде ухилятись від суду, якого доставлено в це судове засідання приводом.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого. Долю речових доказів вирішити згідно ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.100, 124,127, 349, 366-371, 373-376, ч.15 ст.615 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити покарання в виді 5 (п`яти) років і 2 (двох) місяців позбавлення волі.

На підставі п.б ч.1 ст.72 КК України перевести менш суворий вид покарання в більш суворий, виходячи зі співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідають 2 дні обмеження волі, та згідно ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, ОСОБА_3 шляхом часткового складання покарань із попереднім вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 30.05.2024 за ч.1 ст.289 КК України, - призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років і 6 (шість) місяців.

До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою, але не довше, ніж на 60 (шістдесят) діб. Взяти ОСОБА_3 під варту в залі суду. Початок строку відбування покарання рахувати з дня взяття під варту 19.12.2024.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити. Стягнути з цивільного відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 завдану матеріальну шкоду в розмірі 4340 (чотири тисячі триста сорок) гривень 00 копійок, а також завдану моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Речовий доказ в справі: телефон марки «Redmi 9А», що зберігається в потерпілої, - залишити ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь державного бюджету 1514 (одну тисячу п`ятсот чотирнадцять) гривень 56 копійок за проведення судової експертизи.

На вирок може бути подано апеляцію до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Дубенський міськрайонний суд з підстав, передбачених ст. 394 КПК України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники мають право на отримання копії вироку. Прокурору, обвинуваченому, потерпілій повний текст вироку вручається в день проголошення його резолютивної частини в умовах дії воєнного стану згідно ч.15 ст. 615 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1