КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/816/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 листопада 2024 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 листопада 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України підполковник поліції ОСОБА_9 , про арешт майна у межах кримінального провадження № 0001308 від 27.06.2024 та накладено арешт на майно вилучене, 04.11.2024 в ході проведення особистого обшуку під час затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- кошти в сумі 1000 грн.;

- кошти в сумі 6600 доларів США, а саме - 65 купюр номіналом по 100 доларів США із серійними номерами HE05658094B; HB52889225H; HB59658192I; KK66139901C; KB13549732R; KC52496004A; HG93295756A; HA97312882A; HL70577143D; KB59253294G; HB78413970L; KF48275169A; MG55960280A; KB82451648L; HB71444238M; HG79726132A; MB28299268C; JL69101598B; PG51524185C; LB89142328J; PE88275901E; PG38090997D; LD16531794D; LL61076829C; PE88275942E; PE88275940E; ML97630075B; LB80276288G; LG54828131B; MB60228659D; LG54828130B; LB44072016W; LD84088615D; MD14907986A; PK93331352G; PK93311349G; PL59886801H; PE90298047C; PF88058051A; PF32865936L; KL40495035D; PF42904296J; LB10824575C; MA16192964A; LB78777530U; LL88636080E; PF08745183L; PF08745182L; PG38090992D; PF54453638J; LF10166154C; PK22535971A; PK22535972A; LF26061147H; PL95677012P; PB10288240B; PG71604779B; MB60912000K; LB30383991J; LB30383992J; PB33180192A; VL95677011P; PG26721433D; PG26723799G; MH90762170A; PF54453643J;

- мобільний телефон марки «RedMi» та мобільний телефон марки «Apple IPhone»;

- два накопичувачі марки «Apacer» та накопичувач марки «T&G»);

- дві банківські картки АТ «КБ «ПриватБанк» та одну банківську картку АТ «Ощадбанк»);

- аркуші паперу із чорновими записами;

- оригінал довідки на 1 арк., з метою збереження речових доказів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 ,подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 про арешт майна ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке подано у кримінальному провадженні № 0001308 від 27.06.2024

На обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді, ухвалена всупереч вимог кримінального процесуального законодавства України, що є істотним порушенням прав ОСОБА_6 . З аналізу судової справи встановлено, що слідчим суддею не дотримано засадничих норм матеріального та процесуального права. Окрім того, не здійснено заходів, спрямованих на виклик в судове засідання підозрюваної та її захисника.

Також апелянт зазначає, що судом не надано оцінки, на майно якої особи накладається арешт. До клопотання про арешт майна не долучено письмового повідомлення про підозру, що очевидно позбавляє суд встановити статус особи, на майно котрої накладається арешт.

Апелянт звертає увагу на те, що арешт накладено саме, як на речові докази та оскаржувана ухвала містить посилання на ст. 98 КПК України та постанову про визнання речовим доказом. Однак, посилання на зазначене, зазначено лише формально. Вказане підтверджується тим, що постанова про визнання речовим доказом від 05.11.2024, яка прийнята старшим слідчим ОСОБА_10 не відповідає приписам ст. 110 КПК України.

Окрім того у клопотанні про накладення арешту на майно слідчим зазначається про наявність обґрунтованих підстав вважати, що вилучені грошові кошти, банківські картки, флеш накопичувачі та мобільні телефони були знаряддям вчинення кримінального правопорушення. Однак, якщо виходити з кваліфікації кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_6 , можна припустити, що грошові кошти можуть бути предметом вчинення кримінального правопорушення, а не його знаряддям.

Крім того апелянт зазначає, що уклопотанні про арешт майна наявна інформація про те, що рішенням Ради адвокатів Київської області від 29.05.2020 за №80, ОСОБА_6 набула права на заняття адвокатською діяльністю та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 9008/10 від 29.05.2020. Однак слідчим суддею не надано вказаним відомостям належної оцінки та прийнято рішення про накладення арешту на носії інформації, на яких можуть міститися відомості, що становлять адвокатську таємницю. З урахуванням того, що ОСОБА_6 є діючим адвокатом, відповідно вилучені у неї під час обшуку носії інформації містять інформацію, що становить адвокатську таємницю.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу, яку він просив задовольнити, з наведених в ній підстав, думку прокурора щодо поданої апеляційної скарги, яку він просив залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без зміни, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження № 0001308 від 27.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

05.11.2024 старший слідчий в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України підполковник поліції ОСОБА_9 , за погодження прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно в даному кримінальному провадженні, яке тимчасово вилучено 04.11.2024 в ході проведення особистого обшуку під час затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- кошти в сумі 1000 грн.;

- кошти в сумі 6600 доларів США, а саме - 65 купюр номіналом по 100 доларів США із серійними номерами HE05658094B; HB52889225H; HB59658192I; KK66139901C; KB13549732R; KC52496004A; HG93295756A; HA97312882A; HL70577143D; KB59253294G; HB78413970L; KF48275169A; MG55960280A; KB82451648L; HB71444238M; HG79726132A; MB28299268C; JL69101598B; PG51524185C; LB89142328J; PE88275901E; PG38090997D; LD16531794D; LL61076829C; PE88275942E; PE88275940E; ML97630075B; LB80276288G; LG54828131B; MB60228659D; LG54828130B; LB44072016W; LD84088615D; MD14907986A; PK93331352G; PK93311349G; PL59886801H; PE90298047C; PF88058051A; PF32865936L; KL40495035D; PF42904296J; LB10824575C; MA16192964A; LB78777530U; LL88636080E; PF08745183L; PF08745182L; PG38090992D; PF54453638J; LF10166154C; PK22535971A; PK22535972A; LF26061147H; PL95677012P; PB10288240B; PG71604779B; MB60912000K; LB30383991J; LB30383992J; PB33180192A; VL95677011P; PG26721433D; PG26723799G; MH90762170A; PF54453643J;

- мобільний телефон марки «RedMi» та мобільний телефон марки «Apple IPhone»;

- два накопичувачі марки «Apacer» та накопичувач марки «T&G»;

- дві банківські картки АТ «КБ «ПриватБанк» та одну банківську картку АТ «Ощадбанк»;

- аркуші паперу із чорновими записами;

- оригінал довідки на 1 арк., з метою збереження речових доказів.

На обґрунтування вимог даного клопотання слідчий зазначив, що досудовим розслідуванням установлено, що відповідно до рішення Ради адвокатів Київської області від 29.05.2020 № 80, ОСОБА_6 набула права на заняття адвокатською діяльністю та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 9008/10 від 29.05.2020.

Згідно наказу головного лікаря Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» ОСОБА_11 , № 91 від 03. Жовтня 2022 року ОСОБА_6 переведена з посади юристконсульта на посаду заступника головного лікаря Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України».

Згідно загальних положень посадової інструкції, ОСОБА_6 .

1.1. Посада заступника головного лікаря Державного закладу «Центральна МСЕК» МОЗ України призначається на посаду для виконання організаційно-розпорядчих функцій щодо організації роботи закладу.

1.2. Мета роботи заступника головного лікаря дотримання процедури зазначеної в Положенні, враховуючи навантаження на головного лікаря, кількість конференцій щодо реформування медико-соціальної експертизи в Україні - на вимогу МОЗ здійснювати підготовку нормотворчих документів та представляти їх.

1.3. Заступник головного лікаря призначають на посаду та звільняють із неї наказом головного лікаря.

1.4. У разі відсутності головного лікаря приймає участь у конференціях, приймає участь в нарадах МОХ.

Згідно завдань та обов`язків посадової інструкції, ОСОБА_6 .

2.1. У разі відсутності головного лікаря організовує роботу закладу та контролює дотримання ними чинного законодавства, інших нормативно-правових документів.

Надає консультації, розв`язує складні та конфліктні питання щодо процедури проведення експертизи;

2.2. Аналізує виявлені недоліки, що впливають на якість роботи закладу, та вживає заходів щодо їх усунення в межах своєї компетенції.

2.3. Розглядає звернення громадян в межах компетенції.

В свою чергу, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходив тривале стаціонарне та амбулаторне лікування у медичних закладах міста Києва, в зв`язку з наслідками перенесених у травні 2017 та навесні 2023 року інсультів.

У зв`язку із гострим порушенням мозкового кровообігу, що спричинює ушкодження тканин мозку і розлади його функцій (інсульт), ОСОБА_12 діагностовано стійкий розлад функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем призводить до обмеження його життєдіяльності через перенесені інсульти та інші оперативні втручання, у зв`язку з чим у останнього наявні підстави встановлення ІІ (другої) групи інвалідності, згідно з Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я № 561 від 05.09.2011.

З цією метою, ОСОБА_12 на початку 2024 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, звернувся до медико-соціальної експертної комісії (МСЕК) в Шевченківському районі м. Києва, однак після вивчення документів зібраних з метою проходження медико-соціальної експертизи для встановлення інвалідності був повідомлений, що перенесені захворювання та його стан здоров`я відповідають ІІ (другій) групі інвалідності, але не зважаючи на це, був направлений для консультації до Центральної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України.

Приблизно у березні-квітні 2024 року ОСОБА_12 прибув до Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» (далі - ДЗ «ЦМСЕК МОЗ України») (), що фактично знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Костянтинівська, 36, яка здійснює прийом документів, необхідних для проходження медико-соціальної експертизи особами, що звертаються для встановлення інвалідності.

Перебуваючи у вказаному закладі ОСОБА_12 звернувся для отримання консультації з приводу переліку необхідних документів до заступника головного лікаря Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» ОСОБА_6 , де остання роз`яснила порядок звернення громадян для проходження експертизи та перелік необхідних документів, разом з тим, повідомивши ОСОБА_12 що відомості які містяться у наявній у нього медичній документації дозволяють встановити виключно ІІІ (третю) групу інвалідності, а для встановлення ІІ (другої) групи інвалідності йому необхідно пройти додаткове лікування.

Після лікування ОСОБА_12 неодноразово звертався до ОСОБА_6 з консультативними питаннями щодо повноти пакету необхідних для встановлення ІІ групи інвалідності документів та порядку їх подання.

У той же час, ОСОБА_6 усвідомлюючи, що вона не є членом Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ, разом з тим в силу займаної посади та перебування у довірливих відносинах із головою та членами комісії, може вплинути на прийняття ними рішення про встановлення ОСОБА_12 ІІ (другої) групи інвалідності безтерміново, діючи умисно, з корисливих мотивів з метою отримання неправомірної вигоди для себе ініціювала зустріч з ОСОБА_12

29.09.2024 більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено ОСОБА_6 під час зустрічі з ОСОБА_12 , повідомила останньому, що вона може вплинути на голову та членів Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ задля прийняття останніми позитивного рішення про встановлення ОСОБА_12 ІІ (другої) групи інвалідності безтерміново, проте за вказану «послугу» ОСОБА_12 повинен передати останній 2 000 (дві тисячі) доларів США в якості винагороди, тим самим здійснила вимагання такої вигоди.

ОСОБА_12 , усвідомлюючи неможливість у передбачений законом спосіб вирішити питання отримання групи інвалідності був змушений погодитись на вимогу ОСОБА_6 .

Ураховуючи, що підставою для проведення медико-соціальної експертизи є належним чином заповнена форма первинної облікової документації № 088/о «Направлення на медико-соціально-експертну комісію (МСЕК)» (далі - форма № 088/о) 22.10.2024 ОСОБА_12 звернувся до неврологічного відділення Комунального некомерційного підприємства "Київська міська клінічна лікарня №8" виконавчого органу Київської міської ради, де проходив лікування до 28.10.2024.

Підпунктом «д» пункту 2 Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 22.10.2024 «Щодо протидії корупційним та іншим правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів», яке введено в дію Указом Президента України № 732/2024 від 22.10.2024, передбачено, зокрема, ліквідацію медико-соціальних експертних комісій з 31.12.2024, у зв`язку з чим ОСОБА_6 вирішила прискорити отримання нею неправомірної вигоди від ОСОБА_12 в умовах обставин, які склались.

З цією метою 21.10.2024 у денний час доби більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи на своєму робочому місці у приміщенні ДЗ «ЦМСЕК МОЗ України» з адресою : м. Київ вул. Костянтинівська, 36, повідомила ОСОБА_12 про необхідність надати їй у найкоротший термін всі необхідні для встановлення інвалідності документи.

ОСОБА_12 , в свою чергу, повідомив ОСОБА_6 , що наразі не завершив проходження лікування, а відтак не має направлення на проходження МСЕК.

Тоді ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел та бажаючи довести його до кінця, використовуючи свої дружні зв`язки серед медичних працівників міста Києва, направила ОСОБА_12 до невстановленого на цей час медичного працівника, який здійснює професійну діяльність за невстановленою на цей час адресою у Дніпровському районі міста Києва.

В цей же день, в денний час доби, діючи на виконання вказівки ОСОБА_6 , ОСОБА_12 прибув до вказаного медичного закладу, де зустрівшись з невстановленим на цей час медичним працівником, залишив останньому свою медичну документацію.

В першій половині дня 22.10.2024, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_12 дізнався від ОСОБА_6 , що медичну документацію, необхідну для проходження МСЕК, яку повинен був підготувати невстановлений на цей час медичний працівник, вона особисто забрала та зареєструвала в журналі вхідної кореспонденції ДЗ «ЦМСЕК МОЗ України» для того щоб розпочати процедуру проведення експертизи відносно ОСОБА_12 , запевнивши останнього, що всі питання які є необхідними для проходження експертної комісії на встановлення групи інвалідності вона, як особа, яка в силу займаної посади та перебування у довірливих відносинах із головою та членами комісії, вирішить самостійно, при цьому останньому не потрібно буде проходити безпосереднього комісійного огляду.

У подальшому, 04.11.2024 приблизно о 15 год 05 хв ОСОБА_6 перебуваючи у приміщенні ДЗ «ЦМСЕК» за адресою: м. Київ вул. Костянтинівська, 36, зателефонувала ОСОБА_12 , повідомивши, що документи щодо отримання ним групи інвалідності готові і вона чекає на нього за вказаною адресою.

ОСОБА_12 виконуючи вказівку ОСОБА_6 о 16 год 50 хв того ж дня прибув до приміщенні ДЗ «ЦМСЕК МОЗ України» за адресою: м. Київ вул. Костянтинівська, 36, де остання запропонувала ОСОБА_12 підвезти її до дому, на що останній погодився.

Після цього, прибувши приблизно о 17 год 20 до будинку 16 по проспекту П. Григоренка у місті Києві, перебуваючи в салоні автомобіля ОСОБА_12 , ОСОБА_6 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, передала ОСОБА_12 документи щодо встановлення йому другої групи інвалідності безстроково з 23.10.2024, за що одержала для себе від ОСОБА_12 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 2 000 (дві тисячі) доларів США за вплив на прийняття рішення головою та членами Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ щодо встановлення ОСОБА_12 ІІ (другої) групи інвалідності безстроково.

04.11.2024 за адресою: м. Київ, просп. Петра Григоренка, 16 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час особистого обшуку ОСОБА_6 виявлено та вилучено:

- кошти в сумі 1000 грн.;

- кошти в сумі 6600 доларів США, а саме - 65 купюр номіналом по 100 доларів США із серійними номерами HE05658094B; HB52889225H; HB59658192I; KK66139901C; KB13549732R; KC52496004A; HG93295756A; HA97312882A; HL70577143D; KB59253294G; HB78413970L; KF48275169A; MG55960280A; KB82451648L; HB71444238M; HG79726132A; MB28299268C; JL69101598B; PG51524185C; LB89142328J; PE88275901E; PG38090997D; LD16531794D; LL61076829C; PE88275942E; PE88275940E; ML97630075B; LB80276288G; LG54828131B; MB60228659D; LG54828130B; LB44072016W; LD84088615D; MD14907986A; PK93331352G; PK93311349G; PL59886801H; PE90298047C; PF88058051A; PF32865936L; KL40495035D; PF42904296J; LB10824575C; MA16192964A; LB78777530U; LL88636080E; PF08745183L; PF08745182L; PG38090992D; PF54453638J; LF10166154C; PK22535971A; PK22535972A; LF26061147H; PL95677012P; PB10288240B; PG71604779B; MB60912000K; LB30383991J; LB30383992J; PB33180192A; VL95677011P; PG26721433D; PG26723799G; MH90762170A; PF54453643J;

- мобільний телефон марки «RedMi» та мобільний телефон марки «Apple IPhone»;

- два накопичувачі марки «Apacer» та накопичувач марки «T&G»);

- дві банківські картки АТ «КБ «ПриватБанк» та одну банківську картку АТ «Ощадбанк»);

- аркуші паперу із чорновими записами;

- оригінал довідки на 1 арк.

Вищевказані предмети долучено до вказаного кримінального провадження в якості речових доказів, відповідно до постанови про визнання речових доказів від 05.11.2024.

Слідчий в клопотанні вказує, що з метою досягнення дієвості цього провадження, необхідним заходом забезпечення кримінального провадження є накладення арешту на вказане майно.

06.11.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання слідчого та накладено арешт на майно вилучене, 04.11.2024 в ході проведення особистого обшуку під час затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя виходив з того, що майно, яке вилучено 04.11.2024 в ході проведення особистого обшуку під час затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні та є на даній стадії досудового розслідування тимчасово вилученим майном.

Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, слідчий суддя встановив, що доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції, погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були, досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст.132,173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.

Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, всупереч твердженням апелянта, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, з тих підстав, що воно відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні № 0001308 від 27.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Крім того, майно, на яке слідчий просив накласти арешт, постановою старшого слідчого в ОВС ОСОБА_10 від 05.11.2024 визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні №0001308 / а. с. 74-79/.

Висновки слідчого судді про арешт майна цілком доведені матеріалами кримінального провадження, специфікою розслідування самого злочину, що потребує проведення певних слідчих дій, та саме такого заходу як накладення арешту на майно зазначене у клопотанні слідчого.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус, як накладення арешту на зазначене майно.

Твердження апелянта, що ОСОБА_6 є діючим адвокатом, відповідно вилучені у неї під час обшуку носії інформації містять інформацію, що становить адвокатську таємницю, не спростовують висновків слідчого судді викладених в оскаржуваній ухвалі, виходячи з того, що стороною захисту не надано жодних доказів зберігання у вилучених носіях інформації, що є адвокатською таємницею, не зазначено яка саме інформація, що міститься на них є адвокатською таємницею та не вказано представництва чиїх інтересів вона стосується, сам по собі статус адвоката не може свідчити про поширення гарантій адвокатської таємниці на все майно, яке перебуває у власності чи користування такої особи.Гарантії адвокатської діяльності в частині охорони адвокатської таємниці не поширюються на відомості про обставини можливого вчинення кримінального правопорушення адвокатом чи за його участі, такі гарантії адвоката втрачаються у разі можливого вчинення ним кримінального правопорушення, зокрема, не у зв`язку з реалізацією ним функцій адвоката.

Оскільки дані, які містяться на вилучених технічних пристроях, можуть містити адвокатську таємницю, слідчий або прокурор можуть проводити огляд наявних на них даних виключно за участі представника ради адвокатів регіону з метою виокремлення відомостей, що становлять адвокатську таємницю та не містять обставин, що мають значення для досудового розслідування.

При цьому колегія суддів бере до уваги, що під час затримання ОСОБА_6 в порядку п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України та її обшуку були присутні представники ради адвокатів регіону, а саме, адвокати ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , ради адвокатів в Київській області та захисники ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , їх зауваження долучено до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 04.11.2024 /а.с.60-73/, а тому доводи апелянта про відсутність правових підстав для арешту вищевказаного майна, не є переконливими.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні, тому твердження апелянта про те, що до клопотання не долучено письмового повідомлення про підозру, не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

При цьому є слушними твердження апелянта, про те, що слідчим суддею не здійснено заходів, спрямованих на виклик в судове засідання підозрюваної та її захисника, однак це не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, з урахуванням того, що відповідно до положень ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Зважаючи на викладене, в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував правомірно, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 листопада 2024 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4