Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/2946/22
Провадження № 1-кп/490/216/2025
У Х В А Л А

29 січня 2025 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

судді - ОСОБА_2

судді - ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4

за участі прокурора - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

його захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0001052 про обвинувачення

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Керчі АРК, є громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 114-2, частиною 2 статті 436-2, частиною 3 статті 436-2 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

І......Сторони не заперечували проти оголошення перерви у судовому засіданні.

ІІ......Прокурор просив про продовження строку раніше обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

1. В обґрунтування послався про те, що обвинувачена обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, а ризики, що зумовили обрання такого запобіжного заходу, наразі не зникли та не зменшились.

2. Обвинувачений та його захисник проти задоволення клопотання прокурора не заперечували.

Встановлені судом обставин із посиланням на докази

І……На розгляд суду надійшов складений 29 липня 2022 року старшим слідчим в особливо важливих справах Слідчого Відділу Управління Служби Безпеки України в Миколаївській області ОСОБА_9 та у той же день затверджений прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 обвинувальний акт, у якому викладена версія обвинувачення щодо вчинення злочину ОСОБА_6 .

Зміст цього обвинувального акту може бути усвідомленим таким чином.

1.Як зазначив автор обвинувального акту:

У невстановлений органом досудового розслідування час, однак не пізніше 21.12.2021, невстановлена на даний час особа, діючи умисно, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, з метою надання допомоги РФ в проведенні підривної діяльності проти України, створив в соціальній мережі для миттєвого обміну повідомленнями через мережу Інтернет «Telegram», канал (спільноту), з назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 - який був орієнтований на спілкування між собою мешканців м. Миколаєва та області, прихильників ідей сепаратизму, колабораціонізму, інших ідей проросійської спрямованості, обміном між ними інформацією, новинами, пабліками в соціальних мережах, в т.ч. з інших «Telegram» каналів, які виправдовують, визнають правомірною, заперечують збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, та на здійснення іншої інформаційної діяльності, спрямованої на підтримку держави-агресора, її збройних формувань та на уникнення нею відповідальності за збройну агресію проти України, тощо.

При цьому:

-починаючи з 24.02.2022 року, тобто з початку повномасштабного вторгнення збройних сил Російської Федерації (далі - ЗС РФ) на територію України, вказана група (спільнота), була переформатована на отримання від її учасників (користувачів), яких на даний час налічує 13.367 осіб, відомостей про результати здійснення обстрілів ЗС РФ населених пунктів України, цивільної чи військової інфраструктури,

-починаючи з 15.04.2022 - на отримання та обмін інформацією щодо направлення, переміщення зброї, озброєння та бойових припасів в Україну, у тому числі про їх переміщення територією України, переміщення, рух або розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, з метою передання такої інформації засновником групи, її адміністраторами чи безпосередньо учасниками, представникам ЗС РФ, ГРУ ГШ ЗС РФ, ФСБ РФ, незаконних збройних та воєнізованих формувань терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», тобто державі, що здійснює збройну агресію проти України.

2. Автором обвинувального акту також зазначається, що

одним з активних учасників телеграм-каналів (спільнот) антиукраїнської спрямованості ... , в тому числі і « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з чатом для листування « ОСОБА_10 », є мешканець м. Миколаєва ОСОБА_6 , який не сприймаючи державну владу в Україні та сповідуючи ідеї проросійської спрямованості, з мотивів непогодження з політикою представників української державної влади щодо захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості України [використовуючи власний мобільний телефон марки «Redmi 7», модель, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , в якому встановлена сім-картка мобільного оператора з номером - НОМЕР_4 , та використовуючи мобільний додаток «Telegram», долучився (вступив) до таких каналів (спільноти)..., де обрав собі «нік нейм» (псевдонім) « ОСОБА_11 »].

Далі ОСОБА_12 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на надання допомоги Російській Федерації (далі - РФ) у веденні агресивної війни проти України діючи умисно, на шкоду таким основам національної безпеки України, з метою надання допомоги державі агресору у веденні агресивної війни проти України, неодноразово, на систематичній основі, вчинив низьку злочинів.

3. Зокрема, автор обвинувального акту стверджує, що ОСОБА_6 вчинив злочин за таких обставин

Він, усвідомлюючи, що з початку збройної агресії РФ її спеціальні органи та їх представники ведуть розвідувальну діяльність, в т.ч. і з використанням можливостей різноманітних соціальних мереж, Інтернет-месенджерів, в т.ч. і «Telegram», будучи в силу інформаційної наповненості каналу (спільноти) « ІНФОРМАЦІЯ_2 » достовірно обізнаним про його основний напрямок діяльності - збирання та накопиченням інформації щодо переміщення руху і розташування Збройних Сил України, чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, з метою подальшої передачі такої інформації державі (РФ), що здійснює збройну агресію проти України - здійснював збір та подальше поширення інформації про наслідки обстрілів м.Миколаєва та місця розташування, переміщення ЗС України в такому обласному центрі, як в групових чатах каналу (спільноти) « ІНФОРМАЦІЯ_2 », так і безпосередньо серед його інших невстановлених на даний час учасників.

3.1. Так

17.04.2022, о 22 год. 40 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел..., передбачаючи, що його дії можуть завдати шкоду основам національної безпеки України та бажаючи настання таких суспільно небезпечних наслідків, тобто діючи умисно, використовуючи вищевказаний належний йому мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_4 , у програмі для миттєвого обміну повідомленнями через мережу Інтернет (месенджері) «Telegram», де вже був зареєстрований з обліковим записом (акаунтом) « ОСОБА_11 », здійснив з телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_4 » копіювання повідомлення

«ІНФОРМАЦІЯ_14»,

та поширив таку інформацію (повідомлення) у телеграм-канал « ІНФОРМАЦІЯ_2 », достовірно розуміючи, що інформація, яку містить це повідомлення, збирається для подальшої передачі державі, що здійснює збройну агресію проти України (РФ), що здійснює збройну агресію проти України.

Поширена ОСОБА_6 вищевказана інформація, що надана із зазначенням певних координат, надає можливість визначити чітке місце про розташування Збройних Сил України на території м. Миколаєва Миколаївської області та створює фактичну загрозу їх знищення.

3.2. Крім цього

27.04.2022, о 21 год. 54 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел..., передбачаючи, що його дії можуть завдати шкоду основам національної безпеки України та бажаючи настання таких суспільно небезпечних наслідків, тобто діючи умисно, використовуючи вищевказаний належний йому мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_4 , у програмі для миттєвого обміну повідомленнями через мережу Інтернет (месенджері) «Telegram», де вже був зареєстрований з обліковим записом (акаунтом) « ОСОБА_11 », здійснив копіювання з телеграм-каналу «ІНФОРМАЦІЯ_16», повідомлення:

«ІНФОРМАЦІЯ_14»

та поширив таку інформацію (повідомлення) у телеграм-канал « ІНФОРМАЦІЯ_2 », достовірно розуміючи, що інформація, яку містить це повідомлення, збирається для подальшої передачі державі, що здійснює збройну агресію проти України (РФ), що здійснює збройну агресію проти України.

Поширена ОСОБА_6 вищевказана інформація, що надана із зазначенням певних координат, також надає можливість визначити чітке місце про розташування Збройних Сил України на території м. Миколаєва Миколаївської області та створює фактичну загрозу їх знищення.

3.3. Автор обвинувального акту також підкреслює, що

передана (поширена) ОСОБА_6 за вищевикладених обставин інформація щодо місць дислокації підрозділів ЗС України, їх укріплень не розміщувалася (не поширювалася) у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України, Головним управлінням розвідки Міністерства оборони України чи Службою безпеки України, що створює фактичну загрозу їх ураження чи знищення.

3.4. Вказані дії ОСОБА_6 органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 3 статті 114-2 Кримінального Кодексу України - як поширення інформації про направлення, переміщення зброї, озброєння та бойових припасів територією України та розташування Збройних Сил України, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану, з метою надання такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України.

4. Автор обвинувального акту також стверджує, що ОСОБА_6 вчинив злочин за таких обставин.

достовірно володіючи інформацією, що починаючи з 2014 року представниками РФ здійснено тимчасову окупацію частини території України, а починаючи з 24.02.2022 підрозділами ЗС РФ та іншими її військовими формуваннями здійснено широкомасштабне вторгнення на територію суверенної держави Україна, розуміючи, що представниками такої держави агресора вчиняються дії, направлені на зміну меж території України в порушення порядку встановленого Конституцією України, свідомо вчиняв дії щодо виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

4.1. Так

ОСОБА_6 08.04.2022 о 12 год. 31 хв. використовуючи вищевказаний належний йому мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_4 , у програмі для миттєвого обміну повідомленнями через мережу Інтернет (месенджері) «Telegram», де вже був зареєстрований з обліковим записом (акаунтом) « ОСОБА_11 », розмістив (поширив) в чаті « ОСОБА_10 » повідомлення з телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_5 », яке розпочинається словами

« ІНФОРМАЦІЯ_6 »

стосовно нібито обстрілу ЗС України залізничного вокзалу у м. Краматорськ.

Поширене ОСОБА_6 вказане повідомлення, містить інформацію, яка виправдовує, визнає правомірною, заперечує збройну агресію Російської Федерації проти України, а також містить дискредитацію дій представників збройних сил України.

4.2.Окрім цього він

в цей же день, 08.04.2022 о 13 год. 05 хв. ..., використовуючи вищевказаний належний йому мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_4 , у програмі для миттєвого обміну повідомленнями через мережу Інтернет (месенджері) «Telegram», де вже був зареєстрований з обліковим записом (акаунтом) « ОСОБА_11 », розмістив (поширив) в чаті « ОСОБА_10 » повідомлення з телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_7 », яке розпочинається словами

«Победу на бандеровским режимом может приблизить каждый житель Украины!!!»,

стосовно необхідності передачі ЗС РФ відомостей про розміщення та пересування ЗС України та іншої інформації, яка може допомогти у боротьбі з «нацистами».

Поширене ОСОБА_6 вказане повідомлення, містить інформацію, яка виправдовує, визнає правомірною, заперечує збройну агресію Російської Федерації проти України, а також містить дискредитацію дій представників збройних сил України.

4.3. Окрім цього він

в цей же день, 08.04.2022 о 13 год. 45 хв....,використовуючи вищевказаний належний йому мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_4 , у програмі для миттєвого обміну повідомленнями через мережу Інтернет (месенджері) «Telegram», де вже був зареєстрований з обліковим записом (акаунтом) « ОСОБА_11 », розмістив (поширив) в чаті « ОСОБА_10 » відеозапис з телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_8 » з назвою

« ІНФОРМАЦІЯ_9 »,

в якому нібито мешканці Херсонської області зустрічають ЗС РФ зі словами подяки за проведення «спецоперації» на території України.

Поширене ОСОБА_6 вказане повідомлення, містить інформацію, яка виправдовує, визнає правомірною, заперечує збройну агресію Російської Федерації проти України, а також містить також містить ознаки глорифікації ЗС РФ.

4.4. Вказані дії ОСОБА_6 органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 2 статті 436-2 Кримінального Кодексу України - як поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація представників збройних формувань Російської Федерації.

5. Автор обвинувального акту також стверджує, що ОСОБА_6 вчинив злочин за таких обставин.

5.1. Так, він

11.04.2022 о 21 год. 05 хв. діючи повторно, використовуючи вищевказаний належний йому мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_4 , у програмі для миттєвого обміну повідомленнями через мережу Інтернет (месенджері) «Telegram», де вже був зареєстрований з обліковим записом (акаунтом) « ОСОБА_11 », розмістив (поширив) в чаті « ОСОБА_10 » повідомлення з телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_10 », яке розпочинається словами

« ОСОБА_14 жители, не понимающие...»,

стосовно закриття військовослужбовцями ЗС України гуманітарних коридорів до тимчасово окупованої території м. Снігурівка.

Поширене ОСОБА_6 вказане повідомлення, містить інформацію, яка виправдовує, визнає правомірною, заперечує збройну агресію Російської Федерації проти України, а також виправдовує, визнає правомірною, заперечує тимчасову окупацію частини території України.

5.2. Окрім цього, він

15.04.2022 о 12 год. 24 хв. діючи повторно, використовуючи вищевказаний належний йому мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_4 , у програмі для миттєвого обміну повідомленнями через мережу Інтернет (месенджері) «Telegram», де вже був зареєстрований з обліковим записом (акаунтом) « ОСОБА_11 », розмістив (поширив) в чаті « ОСОБА_10 » повідомлення з телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_11 », яке розпочинається словами

« ІНФОРМАЦІЯ_12 »

стосовно планів РФ по швидкому закінченню «спецоперації» на території України.

Поширене ОСОБА_6 вказане повідомлення, містить інформацію, яка виправдовує, визнає правомірною, заперечує збройну агресію Російської Федерації проти України.

5.3. Окрім цього, він

22.04.2022 о 12 год. 29 хв. діючи повторно, використовуючи вищевказаний належний йому мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_4 , у програмі для миттєвого обміну повідомленнями через мережу Інтернет (месенджері) «Telegram», де вже був зареєстрований з обліковим записом (акаунтом) « ОСОБА_11 », розмістив (поширив) в чаті « ОСОБА_10 » повідомлення з телеграм-каналу «ІНФОРМАЦІЯ_15», яке розпочинається словами

«Песков подтвердил по интеграции юга бывшей Украины в проросийськое пространство»

стосовно інтеграції південних територій України до території РФ та створення сухопутного переходу до тимчасово окупованої території АР Крим з територій так званих «ЛДНР».

Поширене ОСОБА_6 вказане повідомлення, містить інформацію, яка виправдовує, визнає правомірною, заперечує збройну агресію Російської Федерації проти України.

5.4. Окрім цього, він

26.04.2022 о 10 год. 30 хв. діючи повторно, використовуючи вищевказаний належний йому мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_4 , у програмі для миттєвого обміну повідомленнями через мережу Інтернет (месенджері) «Telegram», де вже був зареєстрований з обліковим записом (акаунтом) « ОСОБА_11 », розмістив (поширив) в чаті « ОСОБА_10 » відеозапис з телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_5 "», де невстановлені особи чоловічої статі дають інтерв`ю та повідомляють про започаткування роботи на території тимчасово окупованої Херсонської області псевдопідрозділу «народная милиция».

Поширене ОСОБА_6 вказане повідомлення, містить інформацію, яка виправдовує, визнає правомірною, заперечує збройну агресію Російської Федерації проти України, а також виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України.

5.5. Окрім цього, він

06.05.2022 о 14 год. 01 хв. діючи повторно, використовуючи вищевказаний належний йому мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_4 , у програмі для миттєвого обміну повідомленнями через мережу Інтернет (месенджері) «Telegram», де вже був зареєстрований з обліковим записом (акаунтом) « ОСОБА_11 », розмістив (поширив) в чаті « ОСОБА_10 » відеозапис з телеграм-каналу «ІНФОРМАЦІЯ_16», на якому нібито військовослужбовець ЗС України підтверджує, що командування дає накази українським військовослужбовцям відкривати вогонь по мирним мешканцям.

Поширене ОСОБА_6 вказане повідомлення, містить інформацію, яка виправдовує, визнає правомірною, заперечує збройну агресію Російської Федерації проти України, а також дискредитацію дій представників збройних сил України.

5.6. Вказані дії ОСОБА_6 органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 3 статті 436-2 Кримінального Кодексу України - як поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, вчинені повторно.

ІІ……Запобіжний захід відносно обвинуваченого застосовувався таким чином.

1. Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_15 від 10 червня 2022 року відносно ОСОБА_6 , який на той час підозрювався у вчиненні злочину за таких же фактичних обставин, але - з іншою кваліфікацією (за частиною 2 статті 28 - частиною 2 статті 111 Кримінального Кодексу України) був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 07 серпня 2022 року.

2. Подальшими ухвалами Центрального районного суду міста Миколаєва строк тримання обвинуваченого під вартою продовжувався неодноразово, востаннє - ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 10 грудня 2024 року - до 08 лютого 2025 року включно.

3. Під час обрання цього запобіжного заходу та продовження строку його дії слідчий суддя та суд виходили з наявності ризиків того, що, перебуваючи на волі, обвинувачений може вдатись до дій щодо переховування від слідства та суду, а також - вчинення ним іншого кримінального правопорушення або продовження раніше розпочатої ним злочинної діяльності.

ІІІ……Наразі судом досліджені усі надані сторонами докази, для формування позиції щодо результатів їх дослідження судом залучений до справи та досліджений висновок спеціаліста.

ІV…… Відповідно до статті 1 Указу 31531а України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (затвердженого Законом України № 2102- ІХ від 24 лютого 2022 року) /із змінами, внесеними Указами: від 14 березня 2022 року № 133/2022 (затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ); від 18 квітня 2022 року № 259/2022 (затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), від 17 травня 2022 року № 341/2022 (затвердженим Законом України від 23 травня 2022 року № 2263-ІХ), від 12 серпня 2022 року № 573/2022 (затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ), від 07 листопада 2022 року № 757/2022 (затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738 - ІХ), від 06 лютого 2023 року № 58/2023 (затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ), від 01 травня 2023 року (затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ), від 26 липня 2023 року № 451/2023 (затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ), від 06 листопада 2023 року № 734/2023 (затвердженим Законом України від 07 листопада 2023 року № 3429-IX), від 05 лютого 2024 року № 49/2024 (затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 року № 3564-ІХ), від 06 травня 2024 року № 271/2024 (затвердженим Законом України від 08 травня 2024 року № 3684-ІХ), від 23 липня 2024 року № 469/2024 (затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року № 3891-ІХ), від 28 жовтня 2024 року (затвердженим Законом України від 29 жовтня 2024 року № 4024-ІХ)/ з 24 лютого 2022 року й до теперішнього часу в Україні безперервно діє військовий стан.

Положення закону, якими керувався суд під час постановлення ухвали.

Щодо подальшого руху справи

1. Відповідно до частини 6 статті 9 Кримінального Процесуального Кодексу України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, суд, керуючись загальними засадами кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, застосовує, зокрема, процесуальний закон, що регулює аналогічні правовідносини.

2. Велика Палата Верховного Суду сформулювала правову позицію щодо визначення подібності правовідносин, визначивши, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). /пункт 32 постанови від 27.03.2018 року у справі № 910/17999/16; пункт 38 постанови від 25.04.2018 року у справі № 925/3/7; пункт 40 постанови від 25.04.2018 року у справі № 910/24257/16.

3. Відповідно до статті 240 Цивільного Процесуального Кодексу України

…

Якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

/частина 2/

…

Якщо в судовому засіданні було оголошено перерву, провадження у справі після її закінчення продовжується зі стадії, на якій було оголошено перерву.

/частина 6/

Щодо доцільності подальшого перебування обвинуваченого під вартою.

1. Відповідно до статті 331 Кримінального Процесуального Кодексу України

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

/частина 1/

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

/частина 2/

2. Відповідно до частини 1 статті 5 Кримінального Процесуального Кодексу України

Процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

При цьому відповідно до частини 3 статті 22 Конституції України: "При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод ".

3. Відповідно до статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України

метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1.переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2.знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3.незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4.перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5.вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені дії.

4. Норми статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України приписують таке.

4.1. Відповідно до приписів цієї статті /в редакції Закону від 13 квітня 2012 року, що діяла на момент початку застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 / відносно нього могли бути застосовані такі запобіжні заходи:

-особисте зобов`язання;

-особиста порука;

-застава;

-домашній арешт;

-тримання під вартою.

4.2. Відповідно до приписів цієї статті в редакції Закону від 16 серпня 2022 року, що діє на момент розгляду цього кримінального провадження судом:

Запобіжними заходами є:

1)особисте зобов`язання;

2)особиста порука;

3)застава;

4)домашній арешт;

5)тримання під вартою.

/частина 1/

Під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-1142 ... Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

/частина 6/

5. Порядок застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є врегульованим таким чином.

5.1. Відповідно до приписів статті 183 Кримінального Процесуального Кодексу України /в редакції Закону від 27 квітня 2021 року, що діяла на момент початку застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 /

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу

/частина 1/

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

/частина 3/

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

-щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

-щодо злочину, який спричинив загибель людини;

-щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

-щодо злочину, передбаченого статтями 255 - 255-3 Кримінального кодексу України;

-щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

/частина 4/

5.2. Відповідно до приписів статті 183 Кримінального Процесуального Кодексу України /в редакції Закону від 16 серпня 2022 року, що діє на момент розгляду цього кримінального провадження судом/

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою ...статті 176 цього Кодексу.

/частина 1/

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

/частина 3/

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1.щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2.щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3.щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4.щодо злочину, передбаченого статтями 255 - 255-3 Кримінального кодексу України;

5.щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

...

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109 - 114 2 Кримінального кодексу України.

/частина 4/

5.3. Конституційний Суд України у своєму рішенні № 7-р(ІІ)/2024 від 19 червня 2024 року зазначив, зокрема, таке

Відповідно до [Кримінального Процесуального] Кодексу „завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура" (стаття 2); „під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом" (частина перша статті 12).

Конституційний Суд України з урахуванням наведеного та з огляду на приписи статті 131, частин першої, третьої статті 176, статті 177, частини першої

статті 183 Кодексу наголошує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні використовують для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного або обвинуваченого, тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим серед таких запобіжних заходів, як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, оскільки під час його застосування особу позбавляють свободи. Водночас такий запобіжний захід порівняно з указаними більш м`якими запобіжними заходами за певних умов може стати єдиним дійсно дієвим й обґрунтованим запобіжним заходом для виконання завдань кримінального провадження, зокрема, в умовах воєнного стану, коли забезпечення правопорядку в державі ускладнено, а масові загрози життю і здоров`ю людей, іншим їхнім засадничим правам і свободам надвисокі. За таких умов без тримання особи під вартою, особливо якщо така потреба зумовлена тяжкістю й характером злочинів, у яких підозрюють або обвинувачують особу, наявністю ризиків, визначених статтею 177 Кодексу, практично неможливо буде забезпечити виконання цією особою процесуальних обов`язків, запобігти її спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, іншій неналежній процесуальній поведінці, що перешкоджатиме здійсненню кримінального провадження або й зовсім унеможливить його й створюватиме у зв`язку із цим загрози низці публічних інтересів.

Конституційний Суд України зауважує, що застосування за

частиною шостою статті 176 Кодексу під час дії воєнного стану запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до особи, яку підозрюють або обвинувачують у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України ... , за наявності ризиків, визначених статтею 177 Кодексу, є потрібним засобом для забезпечення ефективності розслідування цих злочинів і виконання завдань кримінального провадження в умовах воєнного стану, що обумовлено потребою посиленого захисту суверенітету, територіальної цілісності, недоторканності, обороноздатності, державної, економічної й інформаційної безпеки України.

/пункт 6.2/

[Відповідно до частини 6 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України] застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залежить не лише від тяжкості злочину, у якому її підозрюють або обвинувачують, а й від наявності ризиків, що їх визначено статтею 177 Кодексу.

За статтею 177 Кодексу метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; учинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому його підозрюють, обвинувачують (частина перша); підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, що їх визначено частиною першою статті 177 Кодексу (частина друга). До того ж під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 Кодексу не встановлено винятків щодо дотримання приписів статей 178, 194 Кодексу, які визначають обставини, з`ясування яких є обов`язком слідчого судді, суду як для застосування цього запобіжного заходу, так і для його продовження.

[Такі критерії] для застосування слідчим суддею, судом до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, [мають застосовуватись під час застосування частини 6 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України]

...

Аналізуючи частину першу статті 183 Кодексу, Конституційний Суд України звертає увагу, що законодавець визначив застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 Кодексу без доведення прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, визначеним статтею 177 Кодексу. Однак це не позбавляє можливості слідчого суддю, суд застосувати інший, більш м`який, запобіжний захід, визначений Кодексом.

Відповідно до Кодексу можливість застосування застави до особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, визначених частиною третьою або четвертою статті 183 Кодексу (друге речення частини першої статті 182); „під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-1142, 258-2586, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України" ( абзац восьм ий частини четвертої статті 183). Тобто із наведених приписів Кодексу випливає, що законодавець закріпив дискрецію слідчого судді, суду під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 Кодексу не визначати або визначати розмір застави з урахуванням підстав та обставин, установлених статтями 177, 178 Кодексу.

Виходячи зі змісту приписів статей 3, 8, частин першої, другої статті 29, частини першої статті 55, частини першої статті 62, частини першої статті 64 Конституції України Конституційний Суд України вважає, що відповідно до вказаних приписів Кодексу під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 Кодексу є можливість, за певних підстав та обставин, визначених статтями 177, 178 Кодексу, застосувати заставу як більш м`який запобіжний захід. Отже, за частиною шостою статті 176 Кодексу запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не визначено як безальтернативний винятковий запобіжний захід.

/пункт 6.3/

5.4. Зі змісту статті 7 Закону України "Про попереднє ув`язнення" сутність цього запобіжного заходу полягає у триманні осіб у встановлених для цього місцях, які забезпечують їх ізоляцію, постійний нагляд за ними і роздільне тримання їх у порядку, передбаченому статтею 8 цього Закону.

6. Відповідно до статті 199 Кримінального Процесуального Кодексу України строк тримання під вартою може бути продовженим у разі наявності підстав для застосування такого запобіжного заходу та додаткового доведення того, що завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали не є можливим, а раніше заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

7. Відповідно до статті 8 Кримінального Процесуального Кодексу України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року Конвенція про захист прав та основоположних свобод /далі - Конвенція/ та практика Європейського суду з прав людини визнаються в Україні джерелом права

7.1. Відповідно до визначеного Європейським судом з прав людини поняттям під час вирішення питання щодо запобіжного заходу під обґрунтованою підозрою слід розуміти добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які:

-можна перевірити у судовому розгляді;

-спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Добросовісним можна вважати припущення, яке висунуте компетентним органом у встановленому законом порядку та ґрунтується на підході до справи, що характеризується правдивістю, сумлінністю та ретельністю.

7.2. У рішенні від 19 березня 2024 року у справі «Parildak v. Turkey»1 Європейський Суд з Прав Людини, ґрунтуючись на своїй попередній практиці, виснував таке

Стаття 5 Конвенції гарантує фундаментальне право на свободу та безпеку. Це право має велике значення в «демократичному суспільстві» за духом Конвенції.

Кожен має право на захист цього права, тобто - не бути та не залишатись позбавленим свободи інакше, як відповідно до вимог пункту 1 статті 5. Перелік виключень, наведений у пункті 1 статті 5, є виключним та лише його вузьке тлумачення відповідає меті та завданням цього положення, гарантуючи, що ніхто не буде свавільно позбавленим волі.

Підпункт (с) пункту 1 статті 5 не вимагає, щоб слідчі органи зібрали достатні докази для висунення обвинувачення ані - під час арешту, ані - під час утримання під вартою в поліції. Метою допиту при затриманні відповідно до цього пункту є завершення розслідування шляхом підтвердження чи виключення конкретних підозр, що обґрунтовували арешт. отже, факти що є підставами для підозри, не мають бути того ж рівня, що ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку та навіть - для висунення обвинувачення

Менше з тим, «правдоподібність» підозр, якими має бути обґрунтований арешт, являє собою суттєвий елемент захисту, передбачений статтею 5 § 1 (с) Конвенції від свавільного позбавлення волі. Ось чому самої по собі «добросовісної» підозри недостатньо.

Слова «правдоподібні підстави» означають, що повинні існувати факти чи інформація, здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити правопорушення. Те, що є «правдоподібним», залежить від сукупності обставин. … Таким чином, уряд-відповідач зобов`язаний повідомити Суду принаймні певні факти чи інформацію, здатну переконати його в тому, що існували вірогідні підстави підозрювати заарештовану особу у вчиненні передбачуваного злочину.

Термін «правдоподібність» також стосується порогу, якого має досягти підозра, щоби переконати об`єктивного спостерігача в правдоподібності звинувачень. Як правило, проблеми в цій сфері виникають на рівні фактів. Додатково до фактичного аспекту існування «імовірних підстав для підозри» у значенні статті 5 § 1 c) вимагає, щоб факти, на які посилаються, могли обґрунтовано вважатися такими, що підпадають під дію одного з розділів Кримінального кодексу, який стосується кримінальної поведінки. Таким чином, вочевидь не може бути «розумної підозри», якщо дії або факти, висунуті затриманому, не утворювали складу злочину в момент їх вчинення.

/пункти 55 - 62/

7.3. У пункті 48 рішення у справі "Чеботарь проти Молдови" Європейський Суд з Прав Людини зазначив таке.

"Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання

При цьому у тому ж пункті Суд, посилаючись на свою прецедентну практику зазначає, що самого факту, що підозра є добросовісною, недостатньо. Словосполучення "обґрунтована підозра" означає наявність фактів або інформації, що здатні переконати об`єктивного спостерігача, що особо, можливо, вчинила злочин.

Щодо організації наступного судового засідання

Відповідно до статті 336 Кримінального Процесуального Кодексу України

Судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), зокрема, у разі:

-неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин /пункт 1/;

-введення воєнного стану /пункт 4-1/

/частина 1/

Суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

/частина 2/

Застосовувані в дистанційному судовому провадженні технічні засоби і технології мають забезпечувати належну якість зображення і звуку, дотримання принципу гласності та відкритості судового провадження, а також інформаційну безпеку. Учасникам кримінального провадження має бути забезпечена можливість чути та бачити хід судового провадження, ставити запитання і отримувати відповіді, реалізовувати інші надані їм процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки, передбачені цим Кодексом.

/частина 3/

...

Суд може постановити ухвалу про участь учасника кримінального провадження у судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду ...

Якщо особа, яка братиме участь у судовому провадженні дистанційно, знаходиться у приміщенні, розташованому на території, яка перебуває під юрисдикцією суду, або на території міста, в якому розташований суд, судовий розпорядник або секретар судового засідання цього суду зобов`язаний вручити такій особі пам`ятку про її процесуальні права, перевірити її документи, що посвідчують особу, та перебувати поряд з нею до закінчення судового засідання.

/частина 7/

Якщо особа, яка братиме участь у судовому провадженні дистанційно, тримається в установі попереднього ув`язнення або установі виконання покарань, дії, передбачені абзацом другим частини сьомої цієї статті, здійснюються службовою особою такої установи.

Особа, яка тримається в установі попереднього ув`язнення або установі виконання покарань, може брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні такої установи за допомогою її технічних засобів та з використанням власного кваліфікованого електронного підпису.

У разі відсутності власного кваліфікованого електронного підпису участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції здійснюється з використанням електронного кабінету установи або кабінету її службової особи.

Технічну можливість участі у відеоконференції, належну якість зображення та звуку, інформаційну безпеку тощо забезпечує така установа.

/частина 9/

Хід і результати процесуальних дій, проведених у режимі відеоконференції, фіксуються за допомогою технічних засобів відео- та звукозапису. Відео- та звукозапис відеоконференції зберігаються в матеріалах кримінального провадження в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.

/частина 10/

...

Дистанційне судове провадження згідно з правилами цієї статті може здійснюватися в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій під час здійснення судового провадження з будь-яких питань, розгляд яких віднесено до компетенції суду.

/частина 12/

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Щодо подальшого руху кримінального провадження

Відповідно до діючих на це час приписів кримінального процесуального закону, після завершення судового розгляду суд має провести судові дебати, надати обвинуваченому останнє слово та видалитись до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Сутність інституту нарадчої кімнати полягає у тому, що колегія суддів /три судді/ мають ізолюватися в «нарадчій кімнаті» для прийняття вироку.

При цьому це кримінальне провадження є складним /чого, зрештою, обвинувачений й не заперечує/, з огляду на що процес ухвалення вироку має зайняти декілька тижнів або навіть місяць.

В той же час, кожен з членів колегії суддів має в своєму провадженні сотні справ, розгляд яких відбувається паралельно. В таких умовах «ізоляція» трьох суддів в межах цієї справи, як це передбачено інститутом «нарадчої кімнати», унеможливлює участь будь-кого з них в інших провадженнях, що призведе до порушення прав учасників інших справ, зокрема, на своєчасну перевірку обґрунтованості їх тримання під вартою, застосування до них інших заходів примусу тощо2.

Ці обставини унеможливлюють вчинення цих дій у цьому судовому засіданні (29 січня 2025 року).

За такого для недопущення погіршення якості судового рішення суд вважає за необхідне перед вчиненням цих дій оголосити перерву на строк, який, з огляду на те, що обвинувачений тримається під вартою, не може перевищувати двох місяців.

З огляду на ці обставини суд вважає за необхідне у судовому засіданні оголосити перерву до 24 березня 2025 року до 10:00 години.

Щодо питання про доцільність подальшого перебування обвинуваченого під вартою.

І......Аналіз процитованих вище норм права доводить таке.

1. Зміст процитованих вище норм статті 5 Кримінального Процесуального Кодексу України та статті 22 Конституції України, до кримінально-процесуальних правовідносин застосовується та норма права, що діяла на момент виникнення, зміни та припинення таких правовідносин.

2. Системний аналіз процитованих вище приписів статей 176, 183 Кримінального Процесуального Кодексу України /в редакції Закону від 16 серпня 2022 року доводить, що під час дії військового стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 114-2 Кримінального Кодексу України, можуть бути застосованими такі запобіжні заходи, як тримання під вартою та застава.

ІІ......З огляду на таке, стосовно обставин цього кримінального провадження, суд зауважує про таке.

1. Як зазначалось вище, 10 червня 2022 року відносно ОСОБА_6 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави; цей запобіжний захід застосовується до нього до теперішнього часу.

З огляду на таке, 10 червня 2022 року виникли процесуальні правовідносини за участі ОСОБА_6 , зміст яких полягав у застосуванні до нього передбачених для тримання під вартою обмежень.

.

2. На момент виникнення цих процесуальних правовідносин діяли процесуальні норми, які передбачали можливість застосування до нього менш суворих запобіжних заходів.

3. На теперішній час під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 Кодексу є можливість, за певних підстав та обставин, визначених статтями 177, 178 Кодексу, застосувати, як більш м`який запобіжний захід, лише заставу.

4. Наразі вирішення питання про можливість зміну правовідносин, що виникли в зв`язку із застосуванням запобіжного заходу, відповідно до норм, що діяли до 16 серпня 2022 року, суперечать процитованим вище приписам статті 5 Кримінального Процесуального Кодексу України.

IІІ…...З огляду на процитовані приписи діючого законодавства суд, повертаючись до обставин розгляду цього кримінального провадження, відзначає таке.

1. «Правдоподібність» висунутої «підозри» для мети запобіжного заходу сторонами не оспорюється.

2. Характер же висунутої підозри доводить наявність ризиків того, що обвинувачений може переховуватись від суду (з огляду на те, що йому загрожує безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 15 років або довічного позбавлення волі) а також - продовжити вчиняти злочин або вчинити новий злочин (з огляду на мотиви його дій та обставини їх вчинення)

3. Про застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, захист не просить.

Отже, заявлене прокурором клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою підлягає задоволенню.

Стосовно організації подальшого судового засідання.

Обвинувачений наразі постійно перебуває у місцях попереднього ув`язнення та ситуація на території міста Миколаєва не дозволяє здійснити його доставку у судове засідання, на підставі статті 336 Кримінального Процесуального Кодексу України його участь у судовому засіданні слід забезпечити в режимі відеоконференції.

Керуючись статтями 369-372; 376 Кримінального Процесуального Кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

1.У судовому засіданні з розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених злочинів, передбачених частиною 3 статті 114-2, частиною 2 статті 436-2, частиною 3 статті 436-2 Кримінального Кодексу України - оголосити перерву до 24 березня 2025 року до 12:00 години.

2.Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 - до 30 березня 2025 року включно.

3.Забезпечити участь обвинуваченого у наступному засіданні в режимі відеоконференції.

Доручити адміністрації Державної Установи "Миколаївський слідчий ізолятор" забезпечити 24 березня 2025 року о 12:00 годині участь обвинуваченого ОСОБА_6 у судовому засіданні у режимі відео конференції, а також виконати дії, передбачені частиною 1 статті 345 КПК України.

Викликати до судового засідання у приміщення Центрального районного суду міст Миколаєва /м. Миколаїв, вул. Захисників Миколаєва, 41/12/ прокурора та захисника.

Ухвала в частині продовження строку тримання обвинуваченого під вартою може бути оскарженою безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів, в решті ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя = ОСОБА_16 =

Суддя =

ОСОБА_17 =

1 - https://hudoc.echr.coe.int/eng#%22sort%22:[%22kpdate%20Descending%22],%22itemid%22:[%22001-231602%22]\

2 - ці обставини наразі визнаються законодавцем /див., окрім іншого, пояснювальну записку до законопроекту № 9446 від 30.06.2023 - blob:https://itd.rada.gov.ua/ae46a2b9-1732-4aca-84b4-ca5a0901ef17/