Справа № 569/79/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Рівному кримінальне провадження № 0000180 від 08.01.2013 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, працюючого комплектувальником на складі у фізичної особи підприємця ОСОБА_4 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , (в даний час утримується в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» за адресою: м. Рівне, вул. Дворецька, 116)

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 152, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 152 КК України, -

з участю учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_13

представника потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_15

представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_16

представника потерпілої ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_17

захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_18

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 08 січня 2013 року, у період часу з 19.20 год. до 20.20 год., знаходячись поблизу автодорожнього мосту через річку Устя, що по вул. Степана Бандери в м. Рівне, маючи умисел на зґвалтування ОСОБА_8 , умисно здійснив на неї напад, у ході якого затулив їй рот рукою, пригрозивши позбавленням життя, після чого, з метою подолання опору потерпілої, наніс для ОСОБА_8 декілька ударів кулаками в ділянку голови та із застосуванням фізичної сили змусив останню йти разом з ним до чагарників, які знаходяться між зазначеними мостом та річкою Устя, де вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із оральним та вагінальним проникненням в тіло потерпілої з використанням геніталій, без її добровільної згоди.

У результаті таких насильницьких дій, ОСОБА_3 спричинив для ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в ділянці зовнішнього кута правого ока, крововиливу з трьома саднами на його фоні на внутрішній поверхні верхньої третини правого стегна, крововиливу на внутрішній поверхні верхньої третини лівого стегна, по одному крововиливу на передніх поверхнях обох колінних суглобів, крововиливу на тильній поверхні лівої кисті, та пошкодження дівочої пліви у вигляді розривів з крововиливами, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Тобто, ОСОБА_3 , визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, а саме у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування).

Крім того, ОСОБА_3 , 08 листопада 2013 року, приблизно о 20.00 год., знаходячись під автодорожнім мостом через річку Устя, що по вул. Степана Бандери в м. Рівне, діючи повторно, умисно, маючи умисел на зґвалтування ОСОБА_7 , здійснив на неї напад, у ході якого, затулив їй рот рукою, та повідомивши останню, що має намір вступити із нею в статевий акт, пригрозивши позбавленням життя, після чого, із застосуванням фізичної сили, змусив ОСОБА_19 йти разом з ним до кущів у сторону річки Устя з метою вчинення дій сексуального характеру по відношенню до неї, без її добровільної згоди.

Однак, з причин, що не залежали від його волі, ОСОБА_3 не вчинив усіх дій, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, оскільки потерпіла закричала, чим привернула увагу сторонньої особи, яка в цей час проїжджала на велосипеді неподалік місця події, внаслідок чого ОСОБА_3 втік у бік річки.

Також, ОСОБА_3 , 21 червня 2019 року, приблизно о 23.30 год., перебуваючи на алеї між автодорожнім мостом через річку Устя, що по вул. Степана Бандери в м. Рівне та штучним озером Гідропарк, розташованим поблизу вулиць Степана Бандери-Севастопольська-Ботанічна, будучи в стані алкогольного сп`яніння, діючи повторно, маючи умисел на зґвалтування ОСОБА_20 , здійснив на неї напад, у ході якого, з метою подолання опору потерпілої, схопив та стиснув руками її за шию, примушуючи ОСОБА_20 підкоритися його волі, після чого спробував зняти з неї верхній одяг з метою подальшого вчинення дій сексуального характеру по відношенню до неї, без її добровільної згоди. Однак з причин, що не залежали від його волі, ОСОБА_3 не вчинив усіх дій, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, оскільки потерпіла закричала, чим привернула до себе увагу сторонніх осіб, які знаходилися неподалік від місця події, внаслідок чого ОСОБА_3 , втік у напрямку вищевказаного автодорожнього мосту.

У результаті своїх умисних дій, ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_20 тілесні ушкодження у вигляді забою передньо-бокової поверхні шиї справа та здавлення м`яких тканин шиї, які, як кожне окремо, так і в своїй сукупності, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Тобто, ОСОБА_3 , визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 152 КК України, а саме у незакінченому замаху на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчиненими повторно.

Крім того, ОСОБА_3 , 03 січня 2014 року, у період часу з 01.00 год. до 01.30 год. знаходячись поблизу стадіону «Авангард», що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Замкова, 34, діючи повторно, умисно, маючи умисел на зґвалтування ОСОБА_9 , здійснив на неї напад, у ході якого, з метою подолання опору потерпілої, наніс ОСОБА_9 декілька ударів кулаками в ділянку голови та пригрозив їй позбавленням життя, після чого, із застосуванням фізичної сили, змусив потерпілу йти з ним до зазначеного стадіону, де вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із оральним та вагінальним проникненням в тіло ОСОБА_9 з використанням геніталій, без її добровільної згоди.

У результаті таких насильницьких дій, ОСОБА_3 спричинив для ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в правій підочній ділянці з крововиливом в склеру правого ока, в лівій надочній ділянці з поширенням в лобну ділянку голови зліва, на передній поверхні живота зліва, на лівому стегні, на лівому колінному суглобі, на передній поверхні шиї справа, забою м`яких тканин тім`яно-потиличної ділянки голови з садном на його фоні та крововиливу на слизовій оболонці верхньої губи, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Крім того, ОСОБА_3 , 29 грудня 2018 року, приблизно о 22.20 год. перебуваючи поблизу спортивно-оздоровчого комплексу імені В.І. Завацького ПВНЗ МЕГУ ОСОБА_21 , що по вул. Чорновола, 82, м. Рівне, діючи повторно, маючи умисел на зґвалтування ОСОБА_12 , здійснив на неї напад, у ході якого, з метою подолання опору потерпілої, схопив їй рукою за шию та пригрозив позбавленням життя, після чого, із застосуванням фізичної сили, відвів до чагарників, де вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із оральним проникненням в тіло потерпілої з використанням геніталій, без її добровільної згоди.

У подальшому, ОСОБА_3 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на зґвалтування ОСОБА_12 , погрожуючи останній позбавленням життя, змусив потерпілу йти разом з ним до квартири по місцю її проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло потерпілої з використанням геніталій, без її добровільної згоди.

У результаті таких насильницьких дій, ОСОБА_3 спричинив для ОСОБА_12 тілесні ушкодження в ділянці входу в піхву у вигляді лінійних множинних тріщин слизової оболонки, на слизовій шийки матки лінійної тріщини на 8 год. умовного циферблату в III зоні, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Тобто, ОСОБА_3 , визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України, а саме у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчиненими повторно.

Крім того, ОСОБА_3 , 17 січня 2015 року, у період часу з 20.15 год. до 20.35 год., перебуваючи біля автодорожнього мосту через річку Устя, що по вул. Степана Бандери в м. Рівне, діючи повторно, маючи умисел на зґвалтування ОСОБА_10 , умисно здійснив на неї напад, у ході якого, затуливши їй рот рукою, пригрозивши позбавленням життя, після чого, для подолання опору потерпілої, наніс для ОСОБА_10 декілька ударів кулаками в ділянку голови та із застосуванням фізичної сили змусив ОСОБА_10 спуститися разом з ним з пішохідної дороги до чагарників біля дерев`яного паркану, з метою вчинення дій сексуального характеру по відношенню до неї, без її добровільної згоди. Відразу після цього ОСОБА_3 роздягнувши потерпілу та повідомивши останню, що має намір вступити із нею в статевий акт, примусив спочатку торкатися його статевого члена, однак виконавши усі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, йому не вдалося зґвалтувати ОСОБА_10 , оскільки потерпіла закричала, чим привернула до себе увагу сторонньої особи, яка в цей час проходила неподалік місця події, внаслідок чого ОСОБА_3 втік у напрямку загальноосвітньої школи № 2 м. Рівного.

У результаті таких насильницьких дій, ОСОБА_3 спричинив для ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді забійної рани на слизовій оболонці верхньої губи зліва, садна на шкірі верхньої губи зліва, травматичного підвивиху першого верхнього лівого зуба, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Тобто, ОСОБА_3 , визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 152 КК України, а саме у закінченому замаху на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчиненими повторно.

На підтвердження встановлених судом обставин свідчать наступні докази, які суд враховує та бере до уваги.

Обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення суті обвинувачення, свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень заперечив, та заперечив заявлені до нього цивільні позови. Вказав, що він нічого не знає стосовно зґвалтування потерпілих, оскільки до них не причетний. З потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 не знайомий. Знайомий тільки з ОСОБА_11 , оскільки в нього з нею виник конфлікт і він їй наніс тілесні ушкодження, але наміру її зґвалтувати не мав.

По епізоду зґвалтування ОСОБА_8 дав показання, що 08 січня 2013 року був на хрестинах де хрестив ОСОБА_22 і був за хресного батька. Обряд хрещення почався біля 15 години, було багато гостей, все відбувалося на квартирі на вулиці де знаходиться Центр зайнятості, адресу не запам`ятав. Після святкування визвав таксі і поїхав додому на АДРЕСА_3 , це відбулося в проміжку часу з 22 год. до 23 год. В той день вживав алкоголь, але в міру, оскільки на другий день треба було йти на роботу. На хрестинах був сам, оскільки тоді ще був неодружений. Таксі викликали куми. Коли приїхав додому, то на вулицю більше не виходив і перебував дома. В той час палив сигарети BOND синій, але за сигаретами не ходив. Після 23 години з дому нікуди не відлучався.

По епізоду замаху на зґвалтування ОСОБА_7 08.11.2013 року дав показання, що нічого про це не знає. З ОСОБА_7 не знайомий. Чим займався в той день не пам`ятає.

По епізоду зґвалтування ОСОБА_9 03.01.2014 року дав показання, що в той день був корпоратив на роботі, який проходив на ринку. На вечірці були колеги, 5-6 чоловік було, вживали алкоголь, роз`їхалися пізно. Там він познайомився з своєю майбутньою дружиною.

Після вечірки дівчата викликали йому таксі і він поїхав додому на АДРЕСА_3 . Дома була мати, після приїзду більше на вулицю не виходив. ОСОБА_9 не знає і ніколи з нею не зустрічався.

По епізоду замаху на зґвалтування ОСОБА_10 17.01.2015 року дав показання, що нічого про це не знає. З ОСОБА_10 не знайомий. Чим займався в той день не пам`ятає.

По епізоду зґвалтування ОСОБА_12 29.12.2018 року дав показання, що до 17 години працював на роботі, це була субота. Потім приїхав його начальник з дружиною і попросив його відправити посилки. В 19 годині він з начальником пішли випити пива в ПАБ «Фазер», там випили по бокалу пива, поговорили і розійшлися. Потім він зустрів ОСОБА_23 , у якого на передодні був день народження. Зайшли ще раз в «Фазер», ще випили пива і ОСОБА_24 підвіз його додому на таксі. З «Фазера» вийшов в 21.50 год., дома був 22.08 год. По приїзду додому зробив чай, прийняв душ і пішов на другий поверх грати в комп`ютерну гру. В той вечір більше на вулицю не виходив, в сторону району «Щасливе» не прогулювався, потерпілу ОСОБА_12 раніше не бачив.

По епізоду замаху на зґвалтування ОСОБА_20 21.06.2019 року дав показання, що наміру її ґвалтувати не мав, вину не визнає. Вказав, що в той день, перебував дома, випив бутилу пива, після 20 год. вечора вийшов в магазин по сигарети, магазин був закритий. Він почав шукати інший магазин, пішов через гідропарк в центр. В нього була порвана застібка на сандалі, він з`їхав у сторону, на зустріч йшла ОСОБА_20 і він з нею зіткнувся, він її відштовхнув і пішов далі, наміру вчиняти злочин він не мав. Через деякий час його наздогнали молоді хлопці попросили закурити і запитали для чого він образив дівчину, він їм спробував пояснити, що нікого ображати не хотів, але вони почали його бити.

Коли він прийшов додому, то побачив, що весь в крові, було розірване вухо, дружина наполягла на тому, щоб викликати швидку допомогу і поїхати в травмпункт та зашити рану. Коли приїхали в травмпункт, там він побачив ОСОБА_20 , яка вказала на нього, як на особу, яка намагалася її зґвалтувати. Поліцейські його затримали та вдягли наручники та завезли у відділ поліції де почали психологічно тиснути на нього і говорили, що у них є багато подібних зґвалтувань, які вони повісять на нього. Відпустили вже вранці, в нього дуже боліла голова і він поїхав додому.

Вказав, що в нього в користуванні було лише два номера телефону. В комп`ютерні ігри грав кожного дня. Під час впізнання, яке проводилося з участю потерпілих був присутній. На його думку під час впізнання відбулося порушення його прав, були перешкоди для адвоката, в дверях стояв працівник поліції, який не пускав його в ту частину кімнати де були потерпілі. Крім того, були відмінності між статистами, один був крупніший за нього, другий був кругліший, були відмінності про зросту та одежі.

Аналізуючи покази обвинуваченого, суд оцінює їх критично і вважає дані покази способом уникнення від відповідальності, оскільки вони спростовуються показами потерпілих, свідків та іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.

Стороною обвинувачення надані наступні докази, які були безпосередно досліджені в судовому засіданні та оцінені судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та проаналізовані в їх сукупності та взаємозв`язку за правилами передбаченими ст. 94 КПК України.

По епізоду зґвалтування ОСОБА_8 08.01.2013 року судом досліджено наступні докази:

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 , дала показання, що вона безсумнівно впізнала ОСОБА_3 як чоловіка, який 08.01.2013 року її зґвалтував, описала за якими рисами обличчя, зростом, тілобудовою та іншими ознаками запам`ятала нападника. Пояснила, що 08.01.2013 року, близько 18 год. вийшла прогулятися містом та йшла через міст до колишнього будівельного магазину «Керамбуд», де близько 19 год. 30 хв. на неї напав невідомий чоловік (зростом 170-174 см, середньої тіло будови), закрив рот рукою, після чого почав наносити удари в голову та потягнув її вздовж річки Устя, де зупинившись знову наніс декілька ударів та змусив зайнятися спочатку оральним сексом, після чого зав`язав потерпілій очі шарфом та вступив з нею в природній статевий акт, в ході якого шарф періодично сповзав, що дало змогу запам`ятати риси обличчя ґвалтівника.

Покази потерпілої ОСОБА_8 підтверджуються дослідженими в судовому засіданні:

Протоколами огляду місця події від 08.01.2013 року та 09.01.2013 року, згідно яких зафіксовано та оглянуто місце події - ділянку місцевості поблизу колишнього будівельного магазину «Керамбуд» в м. Рівне біля річки Устя.

Висновком експерта № 26 від 07.02.2013, згідно якого в ОСОБА_8 виявлені тілесні у вигляді крововиливу в ділянці зовнішнього кута правого ока, крововиливу з трьома саднами на його фоні на внутрішній поверхні верхньої третини правого стегна, крововиливу на внутрішній поверхні верхньої третини лівого стегна, по одному крововиливу на передніх поверхнях обох колінних суглобів, крововиливу на тильній поверхні лівої кисті, та пошкодження дівочої пліви у вигляді розривів з крововиливами, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження у вигляді крововиливу з трьома саднами на його фоні на внутрішній поверхні верхньої третини правого стегна, крововиливу на внутрішній поверхні верхньої третини лівого стегна, крововиливу на тильній поверхні лівої кисті можна розцінити як сліди самооборони.

Висновком судово-імунологічної експертизи № 15 від 17.01.2013, згідно якого встановлено групу крові потерпілої.

Висновком судово-імунологічної експертизи № 16 від 12.02.2013, згідно на куртці, трусах виявлено сліди крові потерпілої.

Речовими доказами у кримінальному провадженні - одягом, який добровільно надала ОСОБА_8 .

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 09.08.2019 згідно якого ОСОБА_8 впізнала особу під номером 5, яким виявився ОСОБА_3 , як особу, яка 08.01.2013 здійснила на неї напад та з застосуванням сили та зґвалтувала.

Протоколом слідчого експерименту від 10.08.2019, згідно якого потерпіла підтвердила свої показання та на місці події розповіла обставини скоєння злочину відносно неї ОСОБА_3 .

Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами провністю спростовуються покази обвинуваченого ОСОБА_3 про його непричетність до вчинення даного злочину.

По епізоду замаху на зґвалтування ОСОБА_19 08.11.2013 року судом досліджено наступні докази:

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 , дала показання, що вона безсумнівно впізнала ОСОБА_3 як чоловіка, який 08.11.2013 напав на неї поблизу річки Устя, закрив своєю рукою її рот та сказав: «Роби те, що я скажу і будеш жити», при цьому силоміць тягнув потерпілу в бік кущів, на запропоновані грошові кошти жодним чином не реагував, у зв`язку з чим, потерпіла зробила висновок, що нападник хоче її зґвалтувати.

Однак, в цей час вона помітила велосипедиста і закричала про допомогу, що і злякало злочинця, який покинув місце події та втік в невідомому напрямку.

Покази потерпілої ОСОБА_19 підтверджуються дослідженими в судовому засіданні:

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 09.08.2019, згідно якого ОСОБА_7 впізнала особу під номером 1, яким виявився ОСОБА_3 , як особу, яка 08.11.2013 здійснила на неї напад з метою зґвалтування.

Протоколом слідчого експерименту від 25.10.2019, згідно якого потерпіла підтвердила свої показання та на місці події розповіла обставини скоєння злочину відносно неї ОСОБА_3 .

Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами провністю спростовуються покази обвинуваченого ОСОБА_3 про його непричетність до вчинення даного злочину.

По епізоду зґвалтування ОСОБА_9 03.01.2014 року судом досліджено наступні докази:

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 , дала показання, що вона безсумнівно впізнала ОСОБА_3 як чоловіка, який 03.01.2014 напав на неї поблизу стадіону «Авангард» та пояснила, що 02.01.2014 року у вечірній час вона була разом зі своєю подругою, після того як вони повечеряли в кафе «Аміго», вона провела її на зупинку, а сама зайшла в підземний перехід, вийшла біля Органного залу та пішла по вулиці Набережній у напрямку магазину «Озерянка». Коли вона проходила в тому місці де починається стадіон, на стежці вона побачила, що їй на зустріч йшов чоловік на вигляд приблизно 25-27 років, високого зросту, приблизно 180-185 см., середньої тіло будови, волосся коротке темного кольору. На той момент вона раніше дану особу не бачила, однак на момент дачі показань в суді їй відомо, що це ОСОБА_3 .

Коли вона там проходила, то навкруги інших людей не було. ОСОБА_3 коли наблизився до неї, то почав наносити їй удари кулаками по обличчю, від яких вона впала на землю та почала відбиватися ногами. Потім ОСОБА_3 підняв її за волосся та почав тягнути її бік стадіону. По дорозі вона неодноразово намагалася вирватися. Коли їй це все ж таки вдалося вона побігла в напрямку магазину «Озерянка». ОСОБА_3 наздогнав її на тому ж місці де вони зустрілися, знову наніс їй удар кулаком по обличчю, від якого вона вдарилась (обперлась) об стіну, після чого ОСОБА_3 знову схопив її за волосся та потягнув до стадіону. Там ОСОБА_3 спочатку зґвалтував її орально, а потім зґвалтував її природнім шляхом. Всі ці події тривали приблизно до години часу. Після зґвалтування ОСОБА_3 скінчив на землю. Статевий акт відбувався без презервативу. Під час зґвалтування ОСОБА_3 відвертав її голову в бік та казав щоб вона на нього не дивилася. Під час цих всіх подій, ОСОБА_3 курив цигарки, марки цигарок вона не пам`ятає, однак курив приблизно два-три рази.

Після цього, ОСОБА_3 відпустив її та пішов в напрямку центру, а вона пішла додому. Прийшовши додому, вона все розповіла мамі про те що з нею сталося, після чого мама викликала швидку допомогу. По приїзду швидкої, лікарі відвезли її у пологовий будинок на АДРЕСА_3 , де її оглянули лікарі. В лікарні вона розповіла що сталося, після чого вони повідомили працівників поліції. Коли в лікарню приїхали працівники поліції, вона написала заяву про вчинення відносно неї злочину. Після огляду лікарі її відпустили додому, однак перед тим вона разом з працівникам поліції поїхала на місце події і показала де саме відбувалися дані події, після чого разом з мамою поїхала додому.

Покази потерпілої ОСОБА_9 підтверджуються дослідженими в судовому засіданні:

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.01.2014 року, згідно якого ОСОБА_9 повідомила про факт вчинення відносно неї нападу, нанесення тілесних ушкоджень та її зґвалтування.

Протоколом огляду від 03.01.2014 року, згідно якого в медичному закладі, а саме в пологовому будинку, лікарями була оглянута ОСОБА_9 , зафіксовані тілесні ушкодження та взяті відповідні мазки.

Протоколом огляду місця події від 03.01.2013, згідно якого на місці події виявлено та вилучено недопалок сигарети марки «Chesterfield», пачку з-під сигарет марки «Chesterfield», 5 слідів низу взуття.

Постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 07.10.2014 року, згідно якої серед інших предметів, речей та зліпків, які було виявлено та вилучено 03.01.2014 року в ході огляду місця події, який проводився на прилеглій території до стадіону «Авангард» в м. Рівне, також було визнано речовим доказом недопалок від сигарети марки «Chesterfield», які в подальшому було здано на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області.

Висновком експерта № 8 від 29.01.2014, згідно якого у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в правій підочній ділянці з крововиливом в склеру правого ока, в лівій надочній ділянці з поширенням в лобну ділянку голови зліва, на передній поверхні живота зліва, на лівому стегні, на лівому колінному суглобі, на передній поверхні шиї справа, забою м`яких тканин тім`яно-потиличної ділянки голови з садном на його фоні та крововиливу на слизовій оболонці верхньої губи, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Крововиливи на внутрішній поверхні лівого стегна могли утворитися при насильницькому статевому акті.

Висновком експерта № 10/333 від 03.10.2014 про проведення молекулярно-генетичної експертизи, згідно якого у вибіркових вирізках з фільтра недопалка сигарети марки «Chesterfield» виявлено клітини з ядрами.

Висновком експерта № 10/602 від 14.08.2015 про проведення молекулярно-генетичної експертизи, згідно якого генетичні ознаки клітин на фільтрі недопалка сигарети марки «Chesterfield» збігаються з генетичним ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_3 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак клітин на фільтрі недопалка сигарети марки «Chesterfield» та зразка букального епітелію ОСОБА_3 складає 3,28x1022. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, трапляється не частіше, ніж у 1 з 3,05 секстильйонів осіб.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 09.08.2019 згідно якого ОСОБА_9 впізнала особу під номером 4, яким виявився ОСОБА_3 , як особу, яка 03.01.2014 здійснила на неї напад та з застосуванням сили зґвалтувала.

Повідомленням Львівського НДЕКЦ МВС України за № 19/114/10-2691 від 13.06.2019 року, згідно якого при проведенні судової молекулярно-генетичної експертизи за матеріалами кримінального провадження №0007745 від 30.12.2018 року (по епізоду потерпілої ОСОБА_12 ), було встановлено збіг за обласною колекцією генетичних ознак людини ДНК-профілю клітин особи чоловічої генетичної статі виявлених на фільтрі недопалка сигарети «РНІLІР МОRRIS» (висновок експерта від 11.06.2019 року №10/193) з ДНК- профілем клітин особи чоловічої генетичної статі виявлених на недопалку сигарети «Chesterfield» (висновок експерта № 10/333 від 03.10.2014 року) у кримінальному провадженні № 0000049 від 03.01.2014 року (по епізоду потерпілої ОСОБА_9 ).

Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами провністю спростовуються покази обвинуваченого ОСОБА_3 про його непричетність до вчинення даного злочину.

По епізоду замаху на зґвалтування ОСОБА_10 17.01.2015 року судом досліджено наступні докази:

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 , дала показання, що вона безсумнівно впізнала ОСОБА_3 як чоловіка (орієнтовно 180 см. зросту, середньої тіло будови, обличчя кругле, віком близько 30-35 років), який 17.01.2015 напав на неї поблизу мосту через річку Устя по вул. С. Бандери біля АЗС, близько 20 год., закрив своєю рукою рот та почав тягнути під міст, при цьому наносив удари в обличчя та погрожував, що дістане ніж і заріже та в подальшому наказав вступити з ним в статеві зносини оральним шляхом. Вона весь час намагалася вирватися від нападника та благала її відпустити, однак, він не реагував на це, душив руками за шию та в один момент наніс сильний удар в обличчя, від якого вона впала на землю. Після цього злочинець рукою обхватив її шию та повів по дорозі, при цьому пропонував зайнятися з ним сексом природньо, хотів доторкнутися до її грудей. В подальшому вона помітила на тротуарі невідомого чоловіка і почала кричати про допомогу, однак, ґвалтівник закрив їй рот та спостерігав за реакцією чоловіка. Через деякий час він відпустив її та побіг в невідомому напрямку.

Покази потерпілої ОСОБА_10 підтверджуються дослідженими в судовому засіданні:

Протоколом огляду місця події від 17.01.2015, згідно якого зафіксовано та оглянуто місце події, де мав місце замах на зґвалтування.

Висновком експерта № 38 від 20.01.2015, згідно якого у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді забійної рани на слизовій оболонці верхньої губи зліва, садна на шкірі верхньої губи зліва, травматичного підвивиху першого верхнього лівого зуба, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 09.08.2019, згідно якого ОСОБА_10 впізнала особу під номером 3, яким виявився ОСОБА_3 , як особу, яка 17.01.2015 здійснила на неї напад з метою зґвалтування.

Протоколом слідчого експерименту від 25.10.2019, згідно якого потерпіла підтвердила свої показання та на місці події розповіла обставини скоєння злочину відносно неї ОСОБА_3 .

Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами провністю спростовуються покази обвинуваченого ОСОБА_3 про його непричетність до вчинення даного злочину.

По епізоду зґвалтування ОСОБА_12 29.12.2018 року судом досліджено наступні докази:

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_12 , дала показання, що які були надані в судовому засіданні, згідно яких, вона безсумнівно впізнала ОСОБА_3 як чоловіка, який 29.12.2018 напав на неї, та пояснила, що в той день, близько 22 год. 20 хв. йшла по вул. В. Чорновола від басейну в напрямку району «Щасливе» та пройшовши 10 м. від Державного агентства рибного господарства помітила чоловіка близько 185 см. зросту, гострий ніс, вузькі очі, темна шапка, чорна куртка, сині джинси, який при зустрічі відразу схопив її за шию, в результаті чого збив шапку на землю та потягнув до хащів, в той же час агресивно реагуючи на супротив промовив «Зараз я тебе буду вбивати». Завівши її в глибину хащів змусив стати на коліна та наказав зайнятися оральним сексом. Вона прийняла для себе рішення вийти з цієї ситуації живою та почала спілкування з ґвалтівником, пояснюючи, що ліс це погане місце для сексу і що вона хоче пити, після чого запропонувала пройти до неї додому, що по АДРЕСА_2 . Дана розмова була під час насильницького задоволення статевої пристрасті. Через деякий час нападник погодився та вони разом пройшли до її квартири, яка маючи намір зафіксувати особу злочинця провела його під камерами відеоспостереження. Зайшовши в квартиру, незнайомець почав здирати з неї одяг та в кімнаті на ліжку ґвалтував природнім способом протягом тривалого часу, після чого встав, одягнувся та пішов.

Покази потерпілої ОСОБА_12 підтверджуються дослідженими в судовому засіданні:

Протоколом огляду місця події від 30.12.2018, згідно якого на місці події виявлено та вилучено недопалок сигарети, жіночу шапку світлого кольору, жіночу сумку.

Протоколом огляду місця події від 30.12.2018 року - кв. АДРЕСА_4 , згідно якого зафіксовано місце скоєння злочину та вилучено одяг і речі потерпілої.

Протоколом перегляду відеозапису від 02.06.2019, згідно якого слідчим оглянуто записи камер відеоспостереження за маршрутом руху потерпілої з нападником.

Речовими доказами у кримінальному провадженні - відеозаписами з камер відеоспостереження, що розташовані за адресою: м. Рівне, вул. В. Чорновола, 91-О.

Протоколом освідування особи ОСОБА_12 від 30.12.2018, згідно якого відібрано зрізи нігтів з піднігтьовим вмістом обох рук.

Висновком експерта № 115 від 19.02.2019, згідно якого у ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження в ділянці входу в піхву у вигляді лінійних множинних тріщин слизової оболонки, на слизовій шийки матки лінійної тріщини на 8 год. умовного циферблату в III зоні, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Речовими доказами у кримінальному провадженні - недопалком сигарети марки «РНІLІР МОRRIS», який був вилучений в ході огляду місця події 30.12.2018.

Висновком експерта №10/541 від 26.07.2019 про проведення молекулярно-генетичної експертизи, згідно якого генетичні ознаки клітин на фільтрі недопалка сигарети марки «РНІLІР МОRRIS» збігаються з генетичним ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_3 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак клітин на фільтрі недопалка сигарети марки «РНІLІР МОRRIS» та зразка букального епітелію ОСОБА_3 складає 3,28x1022. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, трапляється не частіше, ніж у 1 з 3,05 секстильйонів осіб.

Висновком експерта № 10/540 від 26.07.2019 про проведення молекулярно-генетичної експертизи, згідно якого серед змішаних генетичних ознак клітин у піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластин з обох рук ОСОБА_12 присутні генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_3 .

Речовими доказами у кримінальному провадженні - зразком букального епітелію ОСОБА_3 .

Протоколом огляду місця події від 08.10.2019, в ході якого детально оглянуто під`їзд будинку АДРЕСА_5 .

Висновком експерта № 1.4-82/19 від 21.11.2019, згідно якого куртка, яка зображена на відеозаписах з будинку АДРЕСА_5 за розміщенням карманів, смуг між швами та застібок ймовірно є зображенням куртки наданої на експертизу.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 09.08.2019 року згідно якого ОСОБА_12 впізнала особу під номером 4, яким виявився ОСОБА_3 , як особу, яка 29.12.2018 року здійснила на неї напад та з застосуванням сили зґвалтувала.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 дав показання, що 28.12.2019 року в нього народилася дочка. 29.12.2018 року перебуваючи у ПАБ «Фазер» він зустрів свого знайогомо ОСОБА_3 , і вирішив його пригостити пивом. Після пригощання, приблизно в 22 годині вони вийшли з ПАБа і він вирішив підвезти ОСОБА_26 на таксі додому. Пам`ятає, що у ОСОБА_3 в руках був якийсь пакет. Коли вони їхали в таксі, то ОСОБА_3 попросив не везти його додому, а висадити біля магазину «Хортиця», щоб пройтися і купити сигарети.

Показами даного свідка спростовуються покази ОСОБА_3 про те, що його товариш ОСОБА_25 підвіз його додому, звідки він нікуди більше не виходив.

Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами провністю спростовуються покази обвинуваченого ОСОБА_3 про його непричетність до вчинення даного злочину.

По епізоду замаху на зґвалтування ОСОБА_20 21 червня 2019 року судом досліджено наступні докази:

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_20 , дала показання, що вона безсумнівно впізнала ОСОБА_3 як чоловіка, який 21.06.2019 напав на неї поблизу штучного озера «Яйце» неподалік вул. С. Банедри в м. Рівне в напрямку магазину «Озерянка», та пояснила, що того дня, близько 23 год. Поверталася додому з концерту ОСОБА_27 та біля озера помітила чоловіка, який йшов назустріч (185 см. зросту, 30-35 років коротке волосся темного кольору, міцної статури), щоб обійти незнайомця відступила в ліво і в цей час він наблизився впритул та схопив заду однією рукою за шию, а іншою закрив рот, при цьому наказував заспокоїтися. Потерпіла чинила опір, била нападника мобільним телефоном та намагалася кричати. В цей час її крики почули двоє хлопців, які проходили неподалік і почали рухатися на звуки.

Помітивши це невідомий покинув її та почав тікати, а хлопці побігли за ним. Після цього її доставили до лікарні люди, яких вона зустріла неподалік місця події. Перебуваючи в травмпункті ЦМЛ помітила нападника та зателефонувала на лінію «102».

Покази потерпілої ОСОБА_20 підтверджуються дослідженими в судовому засіданні:

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.06.2019 року, згідно якого ОСОБА_20 повідомила про факт вчинення відносно неї нападу, нанесення тілесних ушкоджень з метою її зґвалтування.

Протоколом огляду місця події від 22.06.2019, згідно якого зафіксовано та оглянуто місце події - ділянку місцевості поблизу озера в напрямку магазину «Озерянка».

Протоколом огляду місця події від 22.06.2019, згідно якого ОСОБА_3 оглянуто в службовому кабінеті працівниками поліції.

Висновком експерта № 418 від 25.06.2019, згідно якого в ОСОБА_28 виявлені тілесні у вигляді у вигляді забою передньо-бокової поверхні шиї справа та здавлення м`яких тканин шиї, які, як кожне окремо, так і в своїй сукупності, відносяться до легких тілесних ушкоджень. Враховуючи локалізацію та характер тілесних ушкоджень в ділянці шиї слід зазначити, що найбільш ймовірно вони могли бути заподіяні від здавлювання пальцями руки сторонньою особою.

Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 09.07.2019, згідно якого потерпіла впізнала одяг, в якому був одягнутий ОСОБА_3 на момент нападу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_29 , дав показання, що будучи в екіпажі патрульної поліції на чергуванні 21.06.2019 здійснював виїзд за викликом до ЦМЛ де перебувала ОСОБА_28 , яка вказувала на ОСОБА_3 як на чоловіка який напав на неї того ж дня.

Допитаний свідок ОСОБА_30 , дав показання, що 21.06.2019, близько 23 год. разом з товаришем сидів в машині поблизу озера «Яйце», що біля гідропарку та в цей час почули крики дівчини на відстані близько 100 від них. Наблизившись до місця події помітили як невідомий чоловік душить дівчину за шию, помітивши їх покинув її та побіг в сторону стадіону «Авангард». Після цього вони пробували його наздогнати, але не змогли. Бачили, що коли обвинувачений тікав, то декілька раз падав на асфальт, вставав і знову тікав. Дівчину заспокоїли його друзі та підвезли в ЦМЛ.

Допитаний свідок ОСОБА_31 , дав покази, які повністю підтверджують показання свідка ОСОБА_32 .

Протоколом пред`явлення для впізнання від 02.07.2019 згідно якого ОСОБА_30 по фотознімках впізнав особу нападника, яким виявився ОСОБА_3 .

Висновком експерта № 418/Д-733 від 11.10.2019 з урахуванням даних слідчого експерименту за участі ОСОБА_28 , згідно якого судово-медичні дані, встановлені при судово-медичній експертизі в частині механізму отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_20 в цілому не суперечать показам, даним нею при проведенні слідчого експерименту за її участю 04 липня 2019 року (" ОСОБА_20 , відтворюючи положення та рухи нападника, лівою рукою закрила йому рота, а правою рукою схопила ззаду за шию», «статист, який відтворював положення та рухи нападника (відповідно до показань потерпілої), розташувався навпроти потерпілої (лише дещо праворуч) і лівою рукою закрив рота ОСОБА_20 , а правою схопив її з лівої сторони ззаду за шию та почав імітувати стискання шиї. При цьому пальці статиста вже знаходилися на правій стороні шиї ОСОБА_20 »;

Протоколом слідчого експерименту від 09.07.2019, згідно якого потерпіла підтвердила свої показання та на місці події розповіла обставини скоєння злочину відносно неї ОСОБА_3 .

Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами провністю спростовуються покази обвинуваченого ОСОБА_3 про його непричетність до вчинення даного злочину.

Суд оцінює дані докази, як належні та допустимі докази у кримінальному провадженні.

Аналізуючи покази потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які вони дали в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що вони є правдивими, логічними і послідовними, оскільки підтверджуються іншими доказами, які були досліджені судом. Суд звертає увагу на те, що всі потерпілі беззаперечно вказали на ОСОБА_3 , як на особу, яка здійснила, або намагалася здійснити їх зґвалтування та впізнали його під час допиту в судовому засіданні. Причому кожна потерпіла вказала на ті ознаки на підставі яких вона впізнала ґвалтівника. Зокрема потерпіла ОСОБА_8 вказала, що нападник під час насильницьких дій закривав їй очі шарфом, який періодично сповзав, що дало їй змогу роздивитися риси обличчя нападника, що в послідуючому дало можливість його впізнати. Потерпіла ОСОБА_9 вказала, що нападником був чоловік на вигляд приблизно 25-27 років, високого зросту, приблизно 180-185 см., середньої тіло будови, волосся коротке темного кольору. Потерпіла ОСОБА_10 вказала, що нападником був чоловік росту приблизно 180 см., середньої тіло будови, обличчя кругле, віком 30-35 років. Потерпіла ОСОБА_12 вказала, що нападником був чоловік ростом приблизно 185 см., гострий ніс, вузькі очі, був одягнений в темну шапку, чорну куртку, сині джинси. Потерпіла ОСОБА_12 провела з нападником найбільше часу і добре роздивилася його в себе в квартирі при світлі, що на переконання суду підтверджує правдивість показів потерпілої ОСОБА_12 . Потерпіла ОСОБА_20 вказала, що нападником був чоловік приблизно 185 см., 30-35 років, міцної статури, волосся коротке темного кольору та впізнала його безпосередньо після нападу.

Зважаючи на те, що злочини у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 вчинялися в період часу з 08.01.2013 року по 21.06.2019 року, що є значним проміжком часу, суд вважає, що деякі риси обвинуваченого могли змінитися і тому відрізняються між собою, але беззаперечним є факт, що всі потерпілі однозначно впізнали у ОСОБА_3 особу, яка здійснювала на них напад та намагалася або здійснила їх зґвалтування.

Крім того, судом досліджено висновок судово-психіатричного експерта № 143 від 30.10.2019 року, згідно психологічної частини висновку, психологом відмічено, що з особливостей особистості ОСОБА_3 - на першому плані: акцентуація характеру по гіпертимному типу. Головна риса гіпертимного типу - майже завжди добрий настрій. Лише іноді та на нетривалий період можуть спостерігатись спалахи гніву, агресії, дратівливості. Для людей з гіпертимними рисами характерні: активність, самовпевненість, схильність до пригод та ризику. Вони легко порушують правила та закони, не піддаються критиці на свою адресу. Схильні до брехні.

Аналізуючи даний висновок, суд вважає, що психологічний портрет ОСОБА_3 не виключає його схильність до спалахів гніву, порушення закону та брехні.

Крім того, всі потерпілі вказали, що ґвалтівник на момент скоєння злочинів перебував в стані алкогольного сп`яніння, а ОСОБА_3 , у своїх поясненнях вказував, що в день вчинення злочинів вживав алкогольні напої. Злочини у яких звинувачується ОСОБА_3 були вченені в районі гідропарку, озера «Яйце», плав басейну на вулиці Чорновола, що безпосередньо наближено до місця проживання ОСОБА_3 .

Суд, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, приходить до переконання, що під час судового розгляду, поза розумним сумнівом, знайшло своє підтвердження вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 15, 2 ст. 152, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 152 КК України.

Розглядаючи заперечення сторони захисту про те, що під час впізнання потерпілими ОСОБА_3 , як особу причетну до вчинення кримінальних правопорушень, які відбувалися 09.08.2019 року та про порушення, які відбувалися під час відібрання біологічних зразків для проведення експертиз, суд приходить до наступних висновків.

Як на підставу даних тверджень сторона захисту посилається на те, що під час впізнання, яке відбулося 09.08.2019 року з участю потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , був присутній адвокат ОСОБА_33 , якого запросили прийняти участь під час впізнання, який неналежним чином виконував свої обов`язки, поняті не були незалежними особами, фізичні дані статистів не відповідали фізичним даним ОСОБА_3 . При відібранні у ОСОБА_3 біологічних зразків для проведення експертиз не було залучено спеціаліста, тому дані слідчі дії були проведені з порушенням вимог КПК України.

З метою перевірки даних обставин судом було викликано в судове засідання для дачі пояснень адвоката ОСОБА_34 , слідчого ОСОБА_35 , який організовував та проводив впізнання, прокурова ОСОБА_36 , який був присутній при впізнанні та понятих ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_33 дав показання, що його запросили для прийняття участі у проведенні впізнання потерпілими особи, яка за версією слідства була причетна до злочинів. Всі впізнання проводилися в один день по черзі. Впізнання проводилося в двох кімнатах, в одній знаходилися статисти та особа, яку впізнавали і він. В іншій кімнаті знаходилися потерпілі, поняті та інші присутні. Йому перешкоджали вільно пересуватися між кімнатами, з понятими він поспілкуватися не зміг, статисти були різного росту та тіло будови, два з них були зовнішньо не подібні на ОСОБА_3 , один був подібний. ОСОБА_3 в той час не перебував у статусі підозрюваного, а перебував у статусі свідка. Він був присутній під час проведення всіх впізнань, після завершення слідчих дій він від себе зауважень не зазначав, до протоколу не заносив.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_35 дав показання, що він організовував і проводив впізнання обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілими. Через те, що пройшов значний проміжок часу, тільки частково пам`ятає ті події. Вказав, що під час даних слідчих дій був присутній прокурор ОСОБА_40 . У ОСОБА_3 був присутній адвокат, оскільки в нього був укладений договір про надання правової допомоги. Адвокат приймав участь у піднанні з ініціативи ОСОБА_3 . Не пам`ятає, чи на той час ОСОБА_3 була оголошена підозра. Більше всього, що ОСОБА_3 був ще свідком, адвокат був представником свідка. Впізнання проводилося по черзі з усіма потерпілими. Стосовно обмеження в пересуванні адвоката він нічого не може сказати, оскільки не пам`ятає, а запитання адвокат мав можливість задавати в любий час, так само як і висловлювати зауваження до протоколу. Впізнання проводилося з однієї кімнати через скло, в яку заводили по черзі потерпілих, а в іншій кімнаті був ОСОБА_3 та статисти. Під час впізнання були присутні поняті, які в кінці поставили свої підписи в протоколах впізнання. З приводу статистів вказав, що між ними значних розбіжностей у зрості, кольору шкіри, віку небуло. ОСОБА_3 надавалась можливість самостійно вибрати цифру і місце де він буде стояти.

У нього не було жодних підстав вважати, що поняті, якимось чином можуть бути зацікавлені у результатах впізнання, їм було роз`яснено їх права, поняті зазначили, що вони не є родичами ні потерпілих, ні особи, яка впізнається. Після впізнання, всім учасникам він запропонував подати свої зауваження, чи заперечення, але жодних зауважень не від кого не надійшло. Всі потерпілі по черзі беззаперечно вказали на ОСОБА_3 , як на особу яка була причетна до їх зґвалтування. Стосовно відсутності відео або фото фіксації слідчих дій впізнання, вказав, що чинний, на той час КПК України, не передбачав обов`язкову відео або фото фіксацію процесу впізнання особи, ніхто з учасників даних слідчих дій клопотання про обов`язкову фіксацію не подавав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_41 дав показання, що він був процесуальним керівником у даному кримінальному провадженні. Приймав участь у ряді слідчих дій, в тому числі і під час впізнання потерпілими ОСОБА_3 . Відсутність підпису пояснив тим, що слідчий вносив його дані в протокол, а підпис непоставив помилково, оскільки в кінці він міг відлучитися по інших справах, оскільки був процесуальним керівником і по інших кримінальних провадженнях. Він перебував у приміщенні, де були потерпілі, а ОСОБА_3 та його захисник перебували в іншому приміщенні, де були статисти. Під час проведення слідчих дій та по їх завершенню ніхто ніяких зауважень не висловлював. Стосовно фото та відео фіксації процесу впізнання вказав, що воно не проводилося, але якби ОСОБА_3 чи захисник, чи потерпілі подали б таке клопотання, то фіксація проводилася б обов`язково.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_42 дав показання, що залучався до проведення слідчих дій, а саме, впізнання, в якості понятого. Його попросив бути понятим його директор ОСОБА_43 . Він був учасником громадської організації «СОМ», яка була створена для сприяння обороні і діяла на громадських засадах, до правоохоронних органів не відносилася. Був понятим у вихідний день, додаткових коштів за те, що він був понятим не отримував. Вказав, що при впізнанні було чотири понятих, слідчий і ще якісь люди, по черзі заводили потерпілих і вони впізнавали особу, яка була причетна до злочину і знаходилася за склом в іншій кімнаті. Під час слідчих дій зауважень не від кого не поступало. Після закінчення впізнання він підписав протокол. Особистої зацікавленості він немав, оскільки ні з обвинуваченим, ні з потерпілими він раніше знайомий не був.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_44 дав показання, що він був учасником громадської організації «Козацька самооборона», по потребі залучався до проведення слідчих дій в якості свідка або понятого. Вказав, що в нього була травма голови і він частково втратив пам`ять, але коли йому показали протокол впізнання від 09.08.2019 року, то підтвердив свій підпис на протоколі, вказану адресу та підтвердив свій почерк.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_45 дав показання, що він був присутній в якості понятого під час впізнання ОСОБА_3 потерпілими. Під час впізнання були присутні п`ятеро жінок, які по черзі впізнавали особу, яка була в іншій кімнаті за склом, разом з іншими особами чоловічої статі. Понятим був вперше, його запросили бути понятим, коли він перебував на вулиці в центрі міста. Під час впізнання був присутній адвокат. Коли знайомився з протоколами впізнання його запитували, чи нема в нього зауважень. Його паспортні дані вносили з паспорта, підписи на протоколах підтверджує. Слідчі дії проходили декілька годин, коли звільнився, то було вже темно. Всі потерпілі вказували на ОСОБА_3 .

Аналізуючи покази допитаних в судовому засіданні свідків, суд перевіривши заперечення сторони захисту про неналежність та недопустимість протоколів впізнання від 09.08.2019 року, вважає, що слідча дія впізнання особи, була проведена без порушення вимог КПК України, які б впливали на їх належність та допустимість, як доказу по даному кримінальному провадженню.

Згідно ч. 2 ст. 94 КПК України жоден доказ немає для суду наперед встановленої сили і тому протоколи впізнання від 09.08.2019 року з участю потерпілих оцінюються судом в комплексі з іншими доказими.

Як вже зазначалося раніше допитані в судовому засіданні потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 беззаперечно вказали на ОСОБА_3 , як на особу, яка намагалася вчинити або вчинила їх зґвалтування. Таким чином протоколи впізнання від 09.08.2019 року з участю потерпілих не мають вирішального значення для встановлення причетності ОСОБА_3 до вчинення кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він звинувачується.

Стосовно заперечень сторони захисту про те, що при відібранні у ОСОБА_3 біологічних зразків, було порушено порядок проведення даної слідчої дії, судом досліджено постанову прокурора Рівненської місцевої прокуратури від 24 червня 2019 року, якою прокурор розпорядився відібрати у ОСОБА_3 букальний епітелій для проведення у даному кримінальному провадженні судових експертиз (т. 3 а. п. 158-159). Дана постанова ОСОБА_3 в добровільному порядку виконана не була.

26 червня 2019 року на підставі клопотання слідчого, слідчим суддею Рівненського міського суду Рівненської області було ухвалено ухвалу, якою надано дозвіл начальнику відділення слідчого відділу Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції капітану поліції ОСОБА_46 із залученням спеціаліста в порядку ст.. 71 КПК України на примусове відібрання біологічних зразків букального епітелію у ОСОБА_3 , для проведення судових експертиз (т. 3 а. п. 172).

На підставі ухвали слідчого судді, згідно протоколу отримання зразків для експертизи від 03.07.2019 року було відібрано зразки буквально епітелію ОСОБА_3 (т. 3 а. п. 173-175). З даного протоколу вбачається, що ОСОБА_3 в присутності свого адвоката самостійно вчинив маніпуляції в ротовій порожнині для отримання біологічних зразків. По завершенню даної слідчої дії жодних зауважень в учасників не було.

Таким чином, суд оцінює заперечення сторони захисту про неналежність та недопустимість, як доказу отримання біологічного зразку букального епітелію у ОСОБА_3 через незалучення спеціаліста, критично, оскільки, ст. 71 КПК України передбачає, що спеціаліст може бути залучений для проведення певної слідчої дії слідчим у випадку необхідності. Обов`язку обов`язкового заслучення спеціалістів до слідчих дій у слідчого немає, ці повноваження є дискреційними. Слідчий у кожному випадку вирішує сам чи залучати йому спеціаліста, чи ні.

Крім того, наслідком неправильного отримання біологічного зразку букального епітелію у ОСОБА_3 могло бути неможливість використання даних зразків під час виконання експертиз. Зважаючи на те, що експертизи були проведені, суд не вбачає підстав для визнання протоколу отримання зразків для експертизи від 03.07.2019 року неналежним та недопустимим доказом.

Отже, суд не вважає заперечення сторони захисту доказами невинуватості обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки вони спростовуються іншими, дослідженими в судовому засіданні доказами.

При призначенні покарання, суд враховує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, а саме те, що вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 152 КК України відноситься до нетяжких злочинів, кримінальні правопорушення передбачені ч. 2 ст. 152, ч. 2. ст. 15, ч. 2 ст. 152, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 152 КК України відносяться до тяжких злочинів, ОСОБА_3 на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

До обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При призначенні покарання суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, враховуючи обставини та тяжкість вчинених злочинів, кількість епізодів зґвалтувань, особу винного, який вину не визнав, не розкаявся, позицію потерпілих по даному кримінальному провадженню, які наполягали на призначенні максимальної міри покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 не можливе без ізоляції від суспільства, тому йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, в межах максимальної санкції передбаченої ч. 2 ст. 152 КК України.

По справі проведено ряд експертиз за ухвалою слідчого. Ці судові витрати, відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Приймаючи рішення про зарахування у термін відбутого покарання ОСОБА_3 строку попереднього ув`язнення, суд погоджується з правовою позицією сторони захисту про те, ОСОБА_3 в термін покарання слід зарахувати термін попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Зокрема, частиною 5 ст. 72 КК у редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VІІІ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання» було визначено правило зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. При цьому положення згаданої норми Закону передбачали таке зарахування лише в межах того самого кримінального провадження.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення», підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених ст. 615 КПК України.

21 червня 2017 року набрав чинності Закон України від 18 травня 2017 року № 2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», яким змінено ч. 5 ст. 72 КК. Фактично законодавець повернувся до редакції ч. 5 ст. 72 КК, яка існувала до набрання чинності Законом № 838-VІІІ і передбачала, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у ч. 1 цієї статті.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеної у Постанові від 29.08.2018 р. у справі № 663/537/17, «Положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК України, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч. 2 ст. 4 КК України.

Таким чином, якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року.

Так же само, коли особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838- VIII від 26 листопада 2015 року (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України).

Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VІІІ в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі (п. 105).

Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається, (п. 106).

Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII) (п. 107).

Згідно вироку суду, ОСОБА_3 визнається винним у скоєнні шести епізодів злочинів, з яких чотири епізоди скоєні до 20 червня 2017 року, а два після, що є безумовною підставою для застосування до ОСОБА_3 правил зарахування строку попереднього ув`язнення до строку покарання в редакції закону Закону № 838-VIII, тобто один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Дані твердження суду підтверджуються правовими висновками, що містяться в постановах Верховного Суду від 26.05.2022 р. у справі № 750/9797/19, від 06.12.2023 р. у справі № 344/1315/23 та від 27.12.2022 р. у справі № 348/2481/18.

Зважаючи на встановлені обставини, суд відхиляє позицію прокурора, потерпілих та їх представників про необхідність зарахування ОСОБА_3 попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Згідно ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 10.08.2019 р. у справі № 569/4557/16-к ОСОБА_3 було обрано міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою без застави, яка в послідуючому продовжувалась.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 29.12.2020 р. було змінено міру запобіжного заходу ОСОБА_3 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Отже, ОСОБА_3 повинно бути зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 10.08.2019 р. по 29.12.2020р., що становить 1 рік, 4 міс, 19 дн., або 507 днів.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 27.04.2021 р. було змінено міру запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою. Станом на день ухвалення вироку (31.03.2025 року), з 27.04.2021р. ОСОБА_3 перебував під вартою в якості міри запобіжного заходу 3 р., 11 міс., або 1433 дн.

Отже, із врахуванням вищенаведеного, ОСОБА_3 за вказані періоди підлягають до зарахування один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто 507 + 1433 = 1940 днів х 2, що становить 3880 днів, або 10 років 6 місяців та 21 день.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України ОСОБА_3 підлягає зарахуванню в строк відбутого покарання термін цілодобового домашнього арешту, починаючи з 30.12.2020 року по 26.04.2021 року, включно з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

У зв`язку з тим, що максимальна міра покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України, по яких ОСОБА_3 визнається винним встановлена - 10 років позбавлення волі, які ОСОБА_3 фактично відбув, а тому, відповідно до вимог ст. 377 КПК України, його слід звільнити з під варти в залі судового засідання.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили у виді тримання під вартою підлягає скасуванню.

Розглядаючи цивільні позови ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про стягнення з нього 250000 гривень моральної шкоди, ОСОБА_12 до ОСОБА_3 про стягнення з нього 200000 гривень матеріальної шкоди та 1000000 моральної шкоди, ОСОБА_10 до ОСОБА_3 про стягнення з нього 100000 гривень матеріальної шкоди та 1000000 моральної шкоди, ОСОБА_9 до ОСОБА_3 про стягнення з нього 500000 гривень моральної шкоди, ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про стягнення з нього 200000 гривень матеріальної шкоди та 2000000 моральної шкоди, суд приходить до наступного переконання.

В позовних заявах потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 покликаються на те, що ОСОБА_3 вчинив відносно них дії сексуального характеру поза їх волею. Через злочини скоєні відносно них їм заподіяно невимовних душевних страждань, які полягають у втраті спокою, появою страху, негативних психічних емоцій та емоційного перенапруження, що суттєво вплинуло на стан їх здоров`я та психоемоційний стан.

Цивільний відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги цивільних позивачів заперечив повністю та вважає їх необґрунтованими, оскільки він зґвалтування потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 не вчиняв.

Розглянувши матеріали кримінального провадження, вислухавши пояснення цивільних позивачів, представників цивільних позивачів, цивільного відповідача та його захисника, оцінивши докази та всі обставини справи у їх сукупності на підставі чинного законодавства, суд дійшов висновку, що цивільні позови підлягають до задоволення частково.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Судом встановлено, що під час розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 152, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 152 КК України, доведено, що саме ОСОБА_3 вчинив дії сексуального характеру, пов`язаних з вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування) та вчинив замах на дії сексуального характеру, пов`язаних з вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування).

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних наслідків, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Зважаючи на те, що злочинні дії ОСОБА_3 призвели до того, що ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 пережили значний психологічний стрес пов`язаний із зґвалтуванням та замахом на зґвалтування, що призвело до моральних, психологічних страждань та погіршило їх здоров`я, суд приходить до переконання про обґрунтованість цивільних позовів ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 в частині стягнення моральної шкоди. Такі позови підлягають до часткового задоволення.

Таким чином з ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь ОСОБА_7 моральна шкода в сумі 150000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень, на користь ОСОБА_12 моральна шкода в сумі 300000 (триста тисяч) гривень, на користь ОСОБА_10 моральна шкода в сумі 150000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень, на користь ОСОБА_9 моральна шкода в сумі 300000 (триста тисяч) гривень, на користь ОСОБА_8 моральна шкода в сумі 300000 (триста тисяч) гривень, що буде відповідати вимогам розумності і справедливості.

Щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_12 матеріальної шкоди в сумі 200000 гривень, ОСОБА_8 , матеріальної шкоди в сумі 200000 гривень, ОСОБА_10 матеріальної шкоди в сумі 100000 гривень, то дані позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з цивільних позовів ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , вони не подали жодного доказу та не представили жодного документу в підтвердження понесених ними матеріальних витрат на лікування, які би суд міг дослідити та дати ним оцінку в судовому засіданні.

Таким чином суд вважає, що цивільні позови ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 в частині стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди є недоведеними, а тому не підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, ст. ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, кваліфікованих за ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 15, ч. 2. ст. 152, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 152 Кримінального кодексу України і призначити покарання:

за ч. 1 ст. 152 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

за ч. 2 ст. 152 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років;

за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 152 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років;

за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 152 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.

Початок відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 10.08.2019 року, з моменту затримання.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк відбутого покарання ОСОБА_3 термін попереднього ув`язнення, починаючи з 10.08.2019 року по 29.12.2020 року та з 27.04.2021 року по 31.03.2025 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбутого покарання ОСОБА_3 термін цілодобового домашнього арешту, починаючи з 30.12.2020 року по 26.04.2021 року, включно з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у виді тримання під вартою скасувати, звільнивши його, на підставі ст. 377 КК України з під варти в залі суду, у зв`язку з фактичним відбуттям покарання.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 150000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_3 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_12 моральну шкоду в сумі 300000 (триста тисяч) гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_3 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі 150000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_3 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 300000 (триста тисяч) гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в сумі 300000 (триста тисяч) гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертиз в сумі 62022,21 (шістдесят дві тисячі двадцять дві) гривні 21 копійку, зокрема:

на проведення судової імунологічної експертизи № 15 від 27.01.2013 року - 306,50 грн.; на проведення судової імунологічної експертизи № 16 від 12.02.2013 року - 613,00 грн.; на проведення судової дактилоскопічної експертизи № 18 від 25.01.2013 року - 469,44 грн.; на проведення судової трасологічної експертизи № 17 від 15.02.2013 року - 469,44 грн.; на проведення судової дактилоскопічної експертизи № 3-1 від 21.01.2014 року - 391,20 грн.; на проведення судової трасологічної експертизи № 177 від 16.03.2014 року - 586,80 грн.; на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи № 10/159 від 08.05.2014 року - 1108,80 грн.; на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи № 10/158 від 15.05.2014 року - 1182,72 грн.; на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи № 10/333 від 03.10.2014 року - 887,04 грн.; на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи № 10/602 від 14.08.2019 року - 1130,47 грн.; на проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи № 1.4-73/19 від 29.08.2019 року - 6280,40 грн.; на проведення судової імунологічної експертизи № 7 від 30.01.2015 року - 368,94 грн.; на проведення судової імунологічної експертизи № 12 від 12.02.2015 року - 368,94 грн.; на проведення судової імунологічної експертизи № 11 від 11.02.2015 року - 368,94 грн.; на проведення судової імунологічної експертизи № 10 від 11.02.2015 року - 368,94 грн.; на проведення судової імунологічної експертизи № 23 від 25.02.2015 року - 768,00 грн.; на проведення судової трасологічної експертизи № 2-23 від 24.01.2015 року - 393,12 грн.; на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи № 10/33 від 23.03.2015 року - 1107,33 грн.; на проведення судової імунологічної експертизи № 2.2-30/19 від 26.07.2019 року - 1707,24 грн.; на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи № 10/194 від 11.06.2019 року - 12176,97 грн.; на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи № 10/226 від 14.06.2019 року - 14500,62 грн.; на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи № 10/193 від 11.06.2019 року - 3957,50 грн.; на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи № 10/541 від 26.07.2019 року - 3065,67 грн.; на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи № 10/540 від 26.07.2019 року - 1020,57 грн.; на проведення судової портретної експертизи № 1.2-296/19 від 11.09.2019 року - 1256,08 грн.; на проведення судової фотоскопічної експертизи № 1.4-82/19 від 21.11.2019 року - 7536,48 грн.

Речові докази: куртку, черевики, шарф, пару рукавичок, кофту, майку, бюзгалтер, труси, штани, які добровільно видала потерпіла ОСОБА_8 , слід взуття, дві пляшки з-під горілки «Мороша», дві банки з-під води «Пепсі», дві пачки цигарок «Кемел», банку з-під шпротів, недопалок сигарети «Chesterfield», предметне скельце, гінекологічну щіточку, зразок крові ОСОБА_9 , серветку, п`ять слідів взуття, зішкріб речовини бурого кольору, нижню білизну, простень, паперовий згорток, рушнички білого кольору, що були вилучені у ОСОБА_12 , мазки з піхви, зрізи нігтів, зразок букального епітелію ОСОБА_12 , 1 недопалок з-під цигарки, зразок букального епітелію ОСОБА_3 , пару черевик з шнурівками та пару рукавиць ОСОБА_3 , сорочку ОСОБА_3 , зішкріб речовини крові ОСОБА_10 з дерева на пагорбі та з каменю, джинси, недопалок сигарети «Фест» знищити.

Коробку з під мобільного телефону, мобільний телефон «Самсунг», коробку з під мобільного телефону «Самсунг», коробку з під мобільного телефону «LeX 522», мобільний телефон «LeMobile LeX 522», туфлі чорного кольору, напівботинки коричневого кольору, кросівки чорного кольору, туфлі чорного кольору, кросівки коричневого кольору, туфлі (кросівки) темносірого кольору, куртку чорного кольору, куртку коричневого кольору, куртку чорного кольору, куртку чорного кольору із вставками «АДІДАС», дві куртки чорного кольору, накопичувач інформації «Samsung HD 501 LJ, куртку з капюшоном, шапку, які вилучені під час обшуку у ОСОБА_3 за місцем проживання АДРЕСА_3 повернути ОСОБА_3

Диск DVD-R з відеозаписами з камер відеоспотережень, п`ять дисків для лазерних систем зчитування, 1 CD-R диск, три оптичні диски для лазерниз систем зчитування залишити в матеріалах провадження.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Рівненського міського суду

Рівненської області ОСОБА_47