ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

законного представника - ОСОБА_5 ,

захисника адвоката - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000473 від 15.10.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Врадіївка, Миколаївської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приблизно в кінці червня 2024 року, у невстановленому місці, він отримав на свій смартфон «Samsung Galaxy A04», IMEI 1: НОМЕР_1 у месенджері «Telegram» від невстановленої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, пропозицію знищити чуже майно, шляхом підпалу автотранспортного засобу, який перебуває в користуванні військовослужбовця Збройних Сил України, за грошову винагороду від невстановлених осіб.

У свою чергу ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що триває збройний конфлікт і на території України введено воєнний стан, погодився на вказану пропозицію. Таким чином у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на умисне знищення чужого майна, шляхом підпалу автомобілю, що перебуває у користуванні військовослужбовця ЗС України, з метою перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, тим самим вступив у злочинну змову із невстановленою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження.

Діючи на виконання злочинного умислу, прямуючі у вечірній час 14.10.2024 року більш точний час не встановлено повз двори будинків по вулиці Богдана Хмельницького у м. Одесі, ОСОБА_4 побачив припаркований біля будинку за адресою: м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького, 40, автомобіль «Hyundai SantaFe», із реєстраційним номерним знаком « НОМЕР_2 », який сфотографував використовуючи свій смартфон «Samsung Galaxy A04», IMEI 1: НОМЕР_1 та відправив у листуванні у мобільному месенджері «Telegram» для погодження невстановленій особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження.

Отримавши через мобільний месенджер «Telegram» від невстановленої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, згоду на умисне знищення, шляхом підпалу вищезазначеного транспортного засобу, ОСОБА_4 здійснив підготовку наливши паливо у пластикову пляшку, об`ємом 1 л.

Після цього, 15.10.2024 року о 02:08 ОСОБА_4 повернувся до автомобіля «Hyundai SantaFe», із реєстраційним номерним знаком « НОМЕР_2 », та знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького, 40, діючи умисно, маючи на меті перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, у вигляді знищення чужого майна з метою створення перешкод, ускладнення маневрів ЗСУ, зниження ефективності військових частин Збройних Сил України, в умовах воєнного стану і військової агресії РФ проти України, здійснив підпал джерелом відкритого вогню, попередньо обливши завчасно підготовленим паливом низ лобового скла вказаного вище автомобіля, здійснюючи при цьому відеофіксацію всього процесу на свій смартфон «Samsung Galaxy A04», IMEI 1: НОМЕР_1 , чим завдав потерпілому збитки на суму 70205,50 грн.

У подальшому, на підтвердження свої протиправних дій та їх наслідків, ОСОБА_4 відправив у листуванні невстановленій особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, у мобільному месенджері «Telegram» відеозапис палаючого автомобіля «Hyundai SantaFe», із реєстраційним номерним знаком « НОМЕР_2 », яка запропонувала йому здійснювати такі підпали.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 провину визнав у повному обсязі, щиро розкаялася у скоєному, та підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_7 надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, покарання просив призначити на розсуд суду.

За вище вказаними обставинами, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, які зрозумілі всім учасникам процесу, та за їх заяв про спрощене провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються.

Суд, вивчивши обвинувальний акт, документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості вважає, що вина ОСОБА_4 у умисному пошкодженні чужого майна шляхом підпалу за попередньою змовою групою осіб, доведена повністю, а його дії кваліфіковані правильно.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України, за кваліфікуючими ознаками - умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу, за попередньою змовою групою осіб.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступень тяжкості вчиненого, особистість обвинуваченого який є неповнолітньою особою у віці 16 років, з неповною загальною середньою освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, на обліках нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується з місця навчання та проживання, раніше не судимий.

З врахуванням роз`яснень, наведених в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставини, якій обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 - відсутні.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму ВСУ №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів.

Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Крім того, суд приймає до уваги висновок ектору ювенальною пробації м.Одеси Пересипського районного відділу ДУ «Центр пробації» в Одеській області, викладений в досудовій доповіді від 25.02.2025 року, згідно якого до обвинуваченого ОСОБА_4 можливо застосувати покарання без ізоляції від суспільства, за умови встановлення судом певних обов`язків.

Отже, з урахуванням усіх фактичних обставин у справі, ступеня тяжкості вчиненого правопорушення, особи обвинуваченого, щирого каяття обвинуваченого у вчиненому, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільному відшкодуванні завданого збитку, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України.

Крім того, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутність обставини що обтяжує злочин та наявність кількох пом`якшуючих обставин, наявність міцних соціальних зв`язків, відшкодування завданих збитків, суд вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства та звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75, 104 КК України з покладенням обов`язків, згідно зі ст. 76 КК України.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

В судовому засіданні було встановлено, що неповнолітній ОСОБА_4 не працевлаштований, на теперішній час дохід не отримує, а тому суд дійшов до висновку про стягнення процесуальних витрат зі законного представника ОСОБА_5 .

Вищезазначена практика визначена та підтверджується п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», що у справах неповнолітніх можуть бути покладені в передбаченому законом порядку на їх батьків (усиновителів), опікунів або піклувальників. А тому у даному виключному випадку, процесуальні витрати на залучення експертів підлягають стягненню із законного представника.

На підставі ст.ст. 118, 122 КПК України суд вважає необхідним стягнути із законного представника ОСОБА_5 у дохід держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення експертиз на загальну суму 42206 грн. 20 коп.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд вважає необхідним зняти арешт з речових доказів, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.10.2024 року, а саме з: мобільного телефон «Samsung Galaxy A04» з СІМ-картою НОМЕР_3 , ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 ; запальничку жовтого кольору; синю кофту на застібці з емблемою «ARBER»; зелену куртку «RICHMOND»; балаклаву чорного кольору; резинові господарські рукавички рожевого кольору; кросівки чорного кольору 42 розміру.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 100 КПК України застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення в судовому порядку стороною обвинувачення, що власник (законний володілець) майна знав про їх незаконне використання.

Згідно з ч.1 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення, за який передбачено основне покарання у виді позбавлення волі.

Спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду (ч. 2 ст. 96-1 КК України).

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.10.2024 року накладено арешт на майно ОСОБА_4 , а саме мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A04» з СІМ-картою НОМЕР_3 , ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 .

Беручи до уваги те, що мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A04» з СІМ-картою НОМЕР_3 , ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 фактично був використаний для виконання об`єктивної сторони вказаного умисного злочину, за його вчинення передбачено основне покарання у виді позбавлення волі, а тому необхідно застосувати спеціальну конфіскацію на користь держави.

Відповідно до ст. 100 КПК України суд вважає необхідним речові докази по справі: запальничку жовтого кольору; синю кофту на застібці з емблемою «ARBER»; зелену куртку «RICHMOND»; балаклаву чорного кольору; резинові господарські рукавички рожевого кольору; кросівки чорного кольору 42 розміру - повернути законному власнику; СІМ-карту з номером телефону НОМЕР_3 , пластикову пляшку «Pepsi» - знищити.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 17.10.2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, із врахуванням строку з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 , тобто з 15.10.2025 року із визначенням розміру застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242,240 грн.

У зв`язку із застосуванням звільнення від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком до обвинуваченого ОСОБА_4 суд прийняв рішення щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти в залі суду.

У випадку скасування відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_4 для відбування призначеного покарання за даним вироком, відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України, суд вважає необхідним зарахувати йому до строку відбуття покарання, строк його попереднього ув`язнення, а саме знаходження під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду за цим кримінальним провадженням за період з 15.10.2024 року по 20.03.2025 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 94, 370-371, 373-374, 376-377 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 /три/ роки.

На підставі ст.75,104 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбуття покарання, призначеного цим вироком, з випробувальним терміном на 1 /один/ рік 6 /шість/ місяців, якщо він на протязі цього часу не скоїть нового кримінального правопорушення.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, місця роботи або навчання;

Строк випробування ОСОБА_4 , а саме випробувальний термін обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 20.03.2025 року.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити з-під варти в залі суду негайно.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, у разі скасування відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_4 до відбуття покарання у виді позбавлення волі за даним вироком, у строк покарання зарахувати йому до строку відбуття покарання, строк його попереднього ув`язнення, а саме знаходження під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду за цим кримінальним провадженням за період з 15.10.2024 року по 20.03.2025 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Стягнути із законного представника ОСОБА_5 у дохід держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення експертиз на загальну суму 42206 грн. 20 коп.

Скасувати арешт з речових доказів, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.10.2024 року, а саме з: мобільного телефон «Samsung Galaxy A04» з СІМ-картою НОМЕР_3 , ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 ; запальничку жовтого кольору; синю кофту на застібці з емблемою «ARBER»; зелену куртку «RICHMOND»; балаклаву чорного кольору; резинові господарські рукавички рожевого кольору; кросівки чорного кольору 42 розміру.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію до мобільного телефон «Samsung Galaxy A04», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 .

Речові докази по справі: запальничку жовтого кольору; синю кофту на застібці з емблемою «ARBER»; зелену куртку «RICHMOND»; балаклаву чорного кольору; резинові господарські рукавички рожевого кольору; кросівки чорного кольору 42 розміру - повернути законному власнику; СІМ-карту з номером телефону НОМЕР_3 , пластикову пляшку «Pepsi» - знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга на протязі 30 діб з моменту ухвалення вироку, через Малиновський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1