Справа № 351/1873/24 Номер провадження №1-кп/351/96/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Снятина кримінальне провадження № 0000110 від 08.08.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Белелуя Снятинського району Івано-Франківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, утриманців не має, не є інвалідом, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення-кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06 серпня 2024 року приблизно о 15:00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи по АДРЕСА_1 , на ґрунті виниклих неприязних відносин, вчинив конфлікт зі своїм знайомим ОСОБА_4 , в ході якого у ОСОБА_5 виник протиправний умисел на спричинення умисного тілесного ушкодження ОСОБА_4 .

Відтак ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи настання таких наслідків щодо здоров`я потерпілого, схопив до правої руки алюмінієву милицю, якою наніс потерпілому ОСОБА_4 два удари в ділянку голови, один удар в ділянку живота, один удар в ділянку правого стегна, один удар в ділянку лівого коліна ОСОБА_4 .

Умисними діями ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження у вигляді саден тім`яної ділянки, синців живота, правого стегна, лівого колінного суглоба, які згідно з висновком судово-медичної експертизи від 17.08.2024 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, визнав частково, суду пояснив, що 06.08.2024 приблизно о 15 год. 00 хв. він їхав на машині з м. Снятин. В с. Белелуя по дорозі він зустрів свою матір та підвіз її до дому на вул. Кобринської. Коли вона виходила з машини по дорозі йшов ОСОБА_4 , який почав нецензурно висловлюватись на її адресу, тоді він зробив ОСОБА_4 зауваження, на що останній вдарив його. Після цього він вихопив у матері алюмінієву милицю та кілька разів вдарив потерпілого по задній частині або по нозі, але по голові чи обличчю він його не бив. Вважає, що правильно вчинив, адже потерпілий ображав його матір.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_5 вони сусіди. Подія сталася 06.08.2024 приблизно о 15 год. 00 хв. в с. Белелуя по вул. Кобринської, на дорозі біля господарства ОСОБА_6 . В той час він зі свого господарства прямував до свого сусіда ОСОБА_7 , хотів віднести йому яблука. На дорозі зустрівся з ОСОБА_5 коли той під`їхав і вийшов з автомобіля. Підійшов до нього та почав бити залізною милицею його матері ОСОБА_6 . Подію бачила його мати, вона стояла біля автомобіля та щось кричала. Більше в машині нікого не було, він не побачив. ОСОБА_5 наніс йому багато ударів в праве стегно, в живіт, в спину та 2 удари в ділянку голови. До цього ніякої розмови не було, тільки ОСОБА_5 запитав, чому він ображає його маму та почав наносити удари. Після того, як ОСОБА_5 його побив, він сів в автомобіль та поїхав, а мати ОСОБА_5 зайшла на подвір`я свого господарства. Він же попрямував до господарства ОСОБА_7 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 є його сусідами. Особисто подію, яка відбувалася на дорозі 06.08.2024, він не бачив. Він займався по господарству, коли його закликала дружина піти на дорогу, бо вона побачила, що ОСОБА_5 б`є ОСОБА_8 . Коли він хотів вийти на дорогу, то до нього вже прийшов ОСОБА_4 та почав розповідати, що його побив ОСОБА_5 . Всі події видно на його камері відеоспостереження. Припускає, що конфлікт стався через мати ОСОБА_5 . ОСОБА_4 розповів, що ОСОБА_5 зупинився на дорозі, вийшов із автомобіля, підійшов до ОСОБА_4 та почав наносити удари. У ОСОБА_4 візуально були видні гематоми на тілі та голові. Чи ще хтось окрім ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 був на дорозі, чи в автомобілі, він не знає, йому видно не було.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що 06.08.2024, час був вже після обіду, вона побачила, що ОСОБА_5 наносить удари ОСОБА_4 алюмінієвою милицею. ОСОБА_4 намагався прикритися від ударів руками. Від місця події вона перебувала приблизно 15 метрів. Вона все бачила, але розмови між ними ніякої не чула. Окрім ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 на дорозі та в автомобілі нікого не було. ОСОБА_5 перестав наносити удари ОСОБА_4 тільки тоді, коли ОСОБА_6 закричала, що це все ще хтось бачить, натякаючи на неї. На допомогу вона покликала свого чоловіка ОСОБА_7 . Припускає, що причиною конфлікту стала мати ОСОБА_5 , яка постійно скаржиться своєму сину на сусідів. Коли до них у господарство зайшов ОСОБА_4 , то почав показувати тілесні ушкодження, які наніс йому ОСОБА_5 . ОСОБА_4 був в шортах, на ногах, на голові було помітно гематоми. Вона бачила як ОСОБА_6 потім несла до свого подвір`я поломану алюмінієву милицю. Після бійки ОСОБА_5 сів в автомобіль та поїхав з місця події.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що з її сусідом ОСОБА_4 у них давно неприязні відносини, тому що він в її бік виражається нецензурними словами. 06.08.2024 вона прямувала додому з пошти, зупинився на автомобілі її син та підвіз додому. Вона вийшла з автомобіля, на зустріч вийшов зі свого подвір`я ОСОБА_4 з відром, почав її обзивати нецензурними словами, це почув з автомобіля син, вийшов до ОСОБА_4 . ОСОБА_4 залишив відро на дорозі та попрямував до ОСОБА_5 битися. ОСОБА_4 розірвав куртку та наніс удар в лице ОСОБА_5 ОСОБА_4 перший наніс удар ОСОБА_5 . Тоді ОСОБА_5 схопив у неї милицю та почав наносити у відповідь удари ОСОБА_4 . В автомобілі знаходилася ще одна жінка ОСОБА_10 . Після бійки ОСОБА_4 пішов до Смуцьких, ОСОБА_5 сів в автомобіль та поїхав, а вона зайшла до свого господарства. Смуцьких дома в той момент не було, нічого вони не бачили. Бачила, що ще люди по дорозі йшли. Ударів вона бачила два, рукою по обличчю, милицею по спині.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що 06.08.2024 приблизно до обіду вона була присутня на місці події, сиділа в автомобілі, все бачила у дзеркало машини. Того дня поверталися з м. Снятина з ОСОБА_5 , по дорозі зустріли його мати ОСОБА_6 , більше нікого в автомобілі не було. Під`їхавши до господарства ОСОБА_6 , ОСОБА_5 допомагав матері виходити з автомобіля, ззаду автомобіля йшов ОСОБА_4 , в дзеркало вона побачила, що чоловіки б`ються, але не спостерігала за цим і хто кого бив сказати не може. Спереду автомобіля на дорозі нікого не було. Скільки ударів було нанесено не бачила.

Не дивлячись на часткове визнання своєї вини, вина ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- висновком експерта № 119 від 17.08.2024, згідно з яким у ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у вигляді саден тім`яної ділянки, синців живота, правого стегна, лівого колінного суглобу, які утворилися від дії тупих твердих предметів, якими можуть бути кулак руки, ноги, можуть відповідати терміну вказаному обстеженим, відносяться до легких тілесних ушкоджень. Для спричинення вищеописаних тілесних ушкоджень було нанесено не менше п`яти ударів. Вищеописані тілесні ушкодження не могли утворитись при спричиненні самостійно.

А.с. 48

- догоспітальним клінічним протоколом № 4355 від 08.08.2024, згідно з яким у ОСОБА_4 виявлено забійні гематоми лівого коліна, лівого стегна. Зі слів побив

ОСОБА_12 с. 53

Усі досліджені в судовому засіданні та наведені вище докази суд вважає належними, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимими, оскільки вони отримані в порядку, встановленому КПК України, та достовірними, оскільки фактичні дані, отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 вумисному заподіянні легких тілесних ушкоджень доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України.

Часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а також його версія, викладена у судовому засіданні, за якою потерпілий почав нецензурно висловлюватись на адресу його матері та перший вдарив його, після чого він вихопив у матері алюмінієву милицю та кілька разів вдарив потерпілого по задній частині або по нозі, але по голові чи обличчю він його не бив, на думку суду, не знайшла свого підтвердження, а його винуватість суд вважає повністю доведеною показаннями потерпілого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , наданими у судовому засіданні, в об`єктивності показань яких у суду немає підстав сумніватися, оскільки вони чіткі, послідовні та повністю узгоджуються між собою, а також підтверджуються зібраними по справі переліченими вище письмовими доказами.

Натомість показання свідка ОСОБА_6 суд вважає такими, що не в повній мірі відповідають обставинам справи та зібраним доказам, а відтак не приймає їх до уваги, оскільки показання свідка ОСОБА_6 хоча і були детальними та послідовними, але повністю узгоджуються лише з показаннями її сина обвинуваченого ОСОБА_5 , суперечать показанням потерпілого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , а також письмовим доказам.

Показання ж свідка ОСОБА_11 взагалі суд вважає такими, що не несуть жодного доказового значення, адже все, що вона змогла пояснити по цій справі, так це те, що була присутня на місці події, сиділа в автомобілі, все бачила у дзеркало машини, вона побачила, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 б`ються, але не спостерігала за цим і хто кого бив сказати не може.

Версію обвинуваченого ОСОБА_5 , за якою не він почав бійку та не наносив такої кількості тілесних ушкоджень потерпілому, суд вважає безпідставною та такою, що не відповідає дійсності, оскільки суперечить зібраним по справі та дослідженим під час судового розгляду доказам.

У зв`язку з викладеним вище позиція, зайнята обвинуваченим щодо часткового визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, на думку суду, пов`язана з його захистом, однак розцінюється судом як спроба уникнути кримінальної відповідальності та заслуженого покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України, приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, посередньо характеризується за місцем проживання, постійного місця роботи не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд не вбачає.

Так, відповідно до обвинувального акта обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , зазначено щире каяття.

Проте, суд не визнає вказану обставину такою, яка пом`якшує відповідальність обвинуваченого, оскільки під час розгляду справи судом не встановлено, що обвинувачений визнав свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, висловив щирий жаль з приводу цього та засудив свою поведінку, натомість він пояснив, що вважає свій вчинок правильним.

Суд зазначає, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 листопада 2021 року у справі № 199/6365/19.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд не вбачає.

Ураховуючи викладені вище обставини по справі, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який кримінальне правопорушення вчинив вперше, свою провину визнав частково, не розкаявся у вчиненому, а також відсутність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, думку потерпілого, який вважав за необхідне покарати обвинуваченого відповідно до закону, з урахуванням загальних засад призначення покарання, зокрема законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді громадських робіт.

Підстав для застосування статей 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

На переконання суду, таке покарання відповідатиме меті його призначення, буде достатньою мірою відповідальності з метою його виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Оскільки стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід під час судового розгляду кримінального провадження не обирався, а клопотань про обрання запобіжного заходу від учасників судового провадження на розгляд суду не надходило, суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Речові докази та процесуальні витрати у цій справі відсутні.

Керуючись ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення-кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді 100 (ста годин) громадських робіт.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Снятинський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя ОСОБА_13