В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" лютого 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, кримінальне провадження № 0003469 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, за обвинуваченням в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

у с т а н о в и в:

30 вересня 2023 року приблизно о 22 год. 40 хв., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі своєю знайомою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вийшли надвір до під`їзду № 2 за адресою: АДРЕСА_1.

В цей час на лавці біля вищевказаного під`їзду останні побачили раніше невідомого їм чоловіка - потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В цей час між ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_8 розпочався конфлікт, який супроводжувався бійкою, через що останні перемістились до під`їзду № 1 за адресою: АДРЕСА_1.

В ході вказаного конфлікту у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_8 .

Після чого, ОСОБА_4 , реалізуючи злочинний намір, спрямований на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій та свідомо допускаючи настання тяжких наслідків, пішов до свого помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де взяв кухонний ніж, після чого повернувся надвір.

В подальшому, ОСОБА_4 наблизився до потерпілого ОСОБА_8 та наніс останньому одне ножове поранення в область грудної клітини справа. З отриманими внаслідок дій ОСОБА_4 тілесними ушкодженнями, потерпілого ОСОБА_8 було госпіталізовано до КНП «КМКЛ ШМД» з діагнозом: колото-різане проникаюче поранення грудної клітки справа з пошкодженням середньої та нижньої долі правої легені, ускладнене великим відкритим гемопневмотораксом.

В результаті спричиненого тілесного ушкодження, потерпілий ОСОБА_8 помер в лікувальному закладі через короткий проміжок часу.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України визнав частково.

Обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що з потерпілим він раніше знайомий не був. Зазначив, що увечері того дня він вийшов покурити та побачив, що незнайомий йому чоловік б`є по голові та тулубу його сусідку - ОСОБА_7 , яка кричала та кликала на допомогу. Він двічі телефонував до поліції, однак поліція не приїхала. Докуривши, він пішов додому де взяв звичайного кухонного ножа, щоб налякати чоловіка, оскільки вважав, що останній побачить ножа та просто втече. Зазначив, що в цей момент він був випивший. Вийшовши з квартири з ножем в руках, він крикнув чоловіку « Досить, заспокойся », після чого останній почав йти в його сторону. Ножа він тримав у правій руці та його було видно. Не дивлячись на те, що він тримав в руках ножа і його було видно, чоловік продовжив наближатися до нього, не зупиняючись. Жодних вимог щодо не наближення до нього ним не висловлювалося, натомість чи казав в цей момент йому щось чоловік він не пам`ятає, оскільки у нього все було як «в тумані». Поряд в цей час нікого не було. Далі він зробив рух рукою для нанесення удару. Чи була будь яка загроза з боку потерпілого він не знає. Зазначив, що удар ножем ним було нанесено навмисно, проте виключно з метою захисту. Після цього ударів ножем ним більше не наносилося. Потерпілий повернувся на побіг в сторону ОСОБА_7 та впав біля неї. Зрозумівши, що він наніс потерпілому удар ножем, він побіг до нього щоб надати допомогу та викликав швидку допомогу. Від поліції він не ховався та поклав ніж поряд з потерпілим.

Допитана судом свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона знайома з обвинувачем. Між ними нормальні дружні відносини, конфліктів не було. З потерпілим вона знайома не була. Зазначила, що того дня вона з подругою та її чоловіком підійшли до будинку. Потерпілий знаходився біля лавки та почав чіплятися до чоловіка подруги - ОСОБА_11 , а саме почав його ображати та штовхати. В подальшому потерпілий почав наносити удари також і їй, через що вона впала на землю за лавку. ОСОБА_4 в цей час перебував поруч, а тому вона просила його допомогти. Відкинувши потерпілого ногами вона встала та пішла додому та почула що хтось окликнув потерпілого, після чого побачила, що це був ОСОБА_4 . Потім побачила, що ОСОБА_4 підійшов близько до потерпілого, а після того як повернувся сам потерпілий то побачила як у нього крізь одяг сочиться кров. Потерпілий просив допомоги, а тому вона почала тримати рану. В подальшому до них підійшов ОСОБА_4 , вклав потерпілому в руку ножа та відійшов у сторону. Також зазначила, що самого конфлікту між ОСОБА_4 та потерпілим вона не бачила.

Крім показань обвинуваченого у судовому засіданні, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України підтверджується дослідженими судом письмовими доказами, які долучені до матеріалів кримінального провадження.

Так, відповідно до протоколу огляду місця події від 30.09.2023, складеного слідчим СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, під час огляду відкритої ділянки місцевості між будинком № 6 по вул. Тампере та будинком № 18-А по вул. Соборності, на асфальтному покритті виявлено пляму темно-бурого кольору розміром близько 5х5 см. біля якої розташована маленька пляма темно-бурого кольору близько 1х1 см., пляма темно-бурого кольору близько 5х5 см., біля якої маленькі плями в хаотичному порядку (як бризки) темно-бурого кольору близько 1х1 см. Також біля кущів з правого боку розташований предмет схожий на ніж (кухонний), який має металеве лезо довжиною близько 20 см. з дерев`яною рукояткою, світло-коричневого кольору близько 10 см. (т. 1 а.с. 108-112).

Згідно висновку експерта № 081-491-2023 від 22.11.2023, складеного Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи на підставі постанови слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві від 02.10.2023, згідно даних завіреної копії першої сторінки «Медичної карти стаціонарного хворого» КНП «КМКЛ ШМД» № 16836 кров ОСОБА_8 відноситься до групи АВ (IV). Кров ОСОБА_4 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В. На наданих на дослідження шортах (об. № № 1, 3) та рушнику (об. № № 4, 5) вилучених в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Київ, проспект Соборності, 18, виявлена кров людини. При визначенні групової належності крові було отримано наступні результати: а) в об. № № 4, 5 на рушнику виявлені антигени А і В, що не виключає можливості походження цієї крові від ОСОБА_8 . Можливість домішки крові ОСОБА_4 в об. № № 4, 5 не виключається (антиген А); б) в об. № № 1, 3 на шортах виявлений антиген А, що не виключає можливості походження цієї крові від ОСОБА_4 . Даних за можливість походження крові в об. № № 1, 3 від ОСОБА_8 результатами дослідження не отримано. В об. № 2 на шортах кров методом висхідної тонкошарової хроматографії не виявлена (т. 1 а.с. 115-118).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 01.10.2023, складеного слідчим СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, за участю понятих, при огляді квартири АДРЕСА_1 виявлено одяг, серед якого чоловічі шорти сірого кольору, під переднім правим карманом яких наявна пляма темно-бурого кольору розміром 2х2 см. Також під час огляду виявлено стілець на якому лежить рушник світлого кольору розміром близько 80х30 см. на якому також перебувають плями темно-бурого кольору (т. 1 а.с. 121-126).

Згідно протоколу огляду місця події від 01.10.2023, складеного слідчим СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, при огляді приміщення кабінету «Гардероб» розташованого на першому поверсі лікарні швидкої медичної допомоги за адресою: м. Київ, Дніпровський район, вул. Братиславська, 3, виявлено візок на якому лежать різні речі, а саме: футболка з довгими рукавами темно-синього кольору з білими вставками на рукавах, частково присутні плями темно-бурого кольору, сорочка голубого кольору в білу крапочку з присутніми плямами темно-бурого кольору, штани джинси сірого кольору з плямами темно-бурого кольору, сорочка сіра з білими полосками без плям, рюкзак сірого кольору фірми «AIRTEX» в середині якого нічого цінного не має (дрібні речі, кабель, серветки) (т. 1 а.с. 129-132).

Відповідно до висновку експерта № 081-489-2023 від 07.11.2023, складеного на підставі постанови слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 03.10.2023, згідно даних завіреної копії першої сторінки із медичної карти стаціонарного хворого КМКЛ ШМД кров ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3, належить до групи «АВ (IV)». Кров підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1, відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В. На даних на експертизу футболці з довгими рукавами (об. № № 1-4) та сорочці (об. № 5), вилучених за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 3, виявлена кров людини. При визначенні групової належності цієї крові виявлені антигени А та В, що не виключає можливості її походження від потерпілого ОСОБА_8 . Можливість присутності в даних слідах крові підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді домішки не виключається (антиген А) (т. 1 а.с. 136-139).

Згідно висновку експерта № 081-490-2023 від 21.11.2023, складеного експертом Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи на підставі постанови слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 03.10.2023, на наданій на експертизу сорочці, вилученій під час особистого обшуку ОСОБА_4 , в об. № № 1, 2, 4, 5, 6 виявлена кров людини. При визначенні групової належності крові в об. № № 1, 2, 4, 5, 6 на сорочці отримані наступні результати: в об. № № 2, 4, 5 виявлені антигени А і В, що не виключає можливості походження цієї крові від потерпілого ОСОБА_8 . Можливість домішки крові підозрюваного ОСОБА_4 в цих слідах не виключається (антиген А); об № 6 виявлений антиген А, що не виключає можливості походження даної крові від ОСОБА_4 . Даних за можливість походження крові в об. № 6 від потерпілого ОСОБА_8 за результатами дослідження не отримано; в об. № 1 антигени А і В не виявлені, групова належність цієї крові не встановлена через недостатню кількість досліджуваного матеріалу. В об. № 3 на вищезазначеній сорочці кров методом висхідної тонкошарової хроматографії не виявлена (т. 1 а.с. 153-157).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 02.10.2023, складеного слідчим СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, за участю підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника та понятих, підозрюваний ОСОБА_4 пояснив, що 30.09.2023 приблизно о 22 год. він вийшов на вулицю зі знайомою на ім`я ОСОБА_13 . На лавці біля під`їзду у той момент сидів невідомий чоловік який перебував а алкогольному сп`янінні. Даний невідомий чоловік почав себе агресивно поводити. В подальшому невідомий чоловік почав битись з ОСОБА_13 на лавці. ОСОБА_13 почала просити про допомогу та захист. Далі він пішов до квартири де проживає та взяв кухонний ніж з шухляди кухонної тумби та кухні та тримаючи ніж у правій руці вийшов з під`їзду. Невідомий чоловік встав з лавки. Він почав демонструвати ніж невідомому. В подальшому невідомий почав рухатися у його напрямку. Внаслідок чого, тримаючи ніж у правій руці наніс удар ножем у верхню частину грудної клітини, натомість куди саме не пам`ятає. Після удару ножем невідомий чоловік пішов до будинку АДРЕСА_1 та впав. Зазначив, що він поклав ніж на грудну клітину чоловіка та пішов до своєї квартири, викликав швидку та поліцію, помив руки, одягнувся та вийшов до працівників поліції (т. 1 а.с. 159-161).

Згідно висновку експерта № 022-143-2353-2023 від 27.11.2023, складеного Лівобережним відділенням відділу судово-медичної експертизи трупів Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи на підставі постанови старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 03.10.2023, при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_8 було виявлено колото-різану рану у 6-му міжребер`ї по середньо-ключичній лінії справа з рановим каналом, що йде від неї в напрямку спереду-назад та справа-наліво із пошкодженням по його ходу середньої га нижньої долей правої легені. Пошкодження спричинено внаслідок дії плаского колюче-ріжучого предмета типу клинка ножа за 6-12 годин до моменту настання смерті та має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя. (6) В момент спричинення тілесного ушкодження потерпілий був повернутий правою передньо-боковою поверхнею грудної клітини до травмуючого предмета. (1) Смерть гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3, настала від проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з пошкодженням правої легені та розвитком крововтрати та геморагічного шоку. На це вказують: колото-різана рана у 6-му міжребер`ї по середньо-ключичній лінії справа з рановим каналом, що йде від неї в напрямку спереду-назад та справа-наліво із пошкодженням по його ходу середньої та нижньої долей правої легені, правосторонній гемоторакс (3 000 мл під час оперативного втручання, за даними медичної карти стаціонарного хворого та 1500 мл під час проведення судово-медичного дослідження), смугасті крововиливи під ендокардом на сосочкових м`язах серця, респіраторний дистрес-синдром. виражене недокрів`я судин внутрішніх органів, фокуси некротичного нефрозу із шунтуванням кровотоку в нирці, набряк-набухання головного мозку. (2) Згідно до запису у направленій разом із трупом медичній картці стаціонарного хворого № 16836 КНП «КМКЛ ШМД» на ім`я ОСОБА_8 , біологічну смерть останнього констатовано 01.10.2023 о 07:20. (4) При судово-токсикологічному дослідженні, в крові від група гр. ОСОБА_8 знайдено: етиловий спирт у концентрації 1.65 г/л (проміле), що при житті відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння. Враховуючи перебування ОСОБА_8 у відділенні інтенсивної терапії, де йому надавалося інтенсивне лікування, а також компенсаторні вливання крові та її замісників під час лікування, забір зразків для встановлення вживання наркотичних, психотропних та лікарських препаратів є недоцільним і експертом не проводився. Не виключається можливість нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень за обставин зазначених підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під час проведення слідчого експерименту (т. 1 а.с. 173-175).

Відповідно до висновку експертного дослідження № 021-2353-2023 від 27.11.2023, складеного Лівобережним відділенням № 1 відділу судово-медичної експертизи трупів Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи на підставі направлення слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 01.10.2023, при судово-медичному дослідженні трупа гр. ОСОБА_8 . Було виявлено колото-різану рану у 6-му міжребер`ї по середньо-ключичній лінії справа з рановим каналом, що йде від неї в напрямку спереду-назад та справа-наліво із пошкодженням по його ходу середньої та нижньої долей правої легені. Пошкодження спричинено внаслідок дії плаского колюче-ріжучого предмета типу клинка ножа за 6-12 годин до моменту настання смерті та має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя. Смерть ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3, настала від проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з пошкодженням правої легені та розвитком крововтрати та геморагічного шоку. На це вказують: колото-різана рана у 6-му міжребер`ї по середньо-ключичній лінії справа з рановим каналом, що йде від неї в напрямку спереду-назад та справа-наліво із пошкодженням по його ходу середньої та нижньої долей правої легені, правосторонній гемоторакс (3 000 мл під час оперативного втручання, за даними медичної карти стаціонарного хворого та 1 500 мл під час проведення судово-медичного дослідження), смугасті крововиливи під ендокардом на сосочкових м`язах серця, респіраторний дистрес-синдром, виражене недокрів`я судин внутрішніх органів, фокуси некротичного нефрозу із шунтуванням кровотоку в нирці, набряк-набухання головного мозку. При судово-токсилогічному дослідженні в крові від трупа ОСОБА_8 знайдено: етиловий спирт у концентрації 1,65 г/л (проміле), що при житті відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння (т. 1 а.с. 176-179).

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, витлумачивши відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви на користь обвинуваченого, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового слідства за ч. 2 ст. 121 КК України кваліфіковані вірно, оскільки орган котрий проводив досудове розслідування за наявних для цього об`єктивних підстав вжив всіх необхідних заходів для з`ясування та встановлення істини у кримінальній справі, здобувши усіх можливих доказів та давши правильну оцінку, і прийшов до правильного висновку про кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України, а саме в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

З урахуванням показань обвинуваченого наданих в судовому засіданні, даних протоколу слідчого експерименту, в якому ОСОБА_4 відображені обставини вчинення ним дій по відношенню до потерпілого, їх механізм, висновків судово-медичних експертиз, у яких детально описано отримані потерпілим тілесні ушкодження, ступінь їх тяжкості та безпосередня причина смерті потерпілого, а також сукупності інших доказів, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 діяв із умислом на завдання потерпілому тілесних ушкоджень, що в кінцевому результаті призвели до смерті останнього.

Також на переконання суду, виходячи із пояснень обвинуваченого, останній в момент завдання удару ножем не потерпав від будь яких фізичних дій потерпілого та він не міг не розуміти, що удар завданий ножем може призвести до тяжких тілесних ушкоджень, що також в своєму наслідку можуть спричинити смерть людини.

Враховуючи досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена в повній мірі та сумніву не викликає.

Підстави для перекваліфікації дій обвинуваченого відсутні.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше судимий за злочин проти життя та здоров`я особи, на обліку у лікаря психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У правовій державі покарання передусім є виправним та превентивним засобом, в якій має використовуватись не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи.

На реалізацію принципу, встановленого частиною другою статті 61 Конституції України, згідно з яким юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, спрямовані положення статті 65 КК України. Зазначений принцип, зокрема, конкретизовано у положеннях Кримінального кодексу України щодо системи покарань, звільнення від кримінальної відповідальності, звільнення від покарання та його відбування, у тому числі призначення більш суворого покарання.

Керуючись загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК України), суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання.

Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки кримінального правопорушення, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину та передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Такий висновок узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (рішення у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року) (рішення Конституційного Суду України від 26 січня 2011 року № 1-рп/2011).

Виходячи з мети покарання й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Тобто, кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, яке застосоване до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, тобто таким, що відповідає як тяжкості вчиненого кримінального правопорушення так і конкретним обставинам його вчинення, а також особливостям особистості злочинця.

Вищевказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.05.2023 винесеній за результатами розгляду справи № 135/563/22.

Виправлення як мета покарання - це той наслідок, якого прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу. Виправлення засудженого - це ті певні зміни в його особистості, які утримують його в подальшому від вчинення нових злочинів. З моральної точки зору, виправлення засудженого і є кінцевою метою покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

На підставі викладеного, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, який під наглядом лікаря психіатра не перебуває, та його посткримінальну поведінку, суд вважає за доцільне призначити йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання суд також враховує, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 07.02.2023, ухваленим у справі № 755/1401/23 (провадження № 1-кп/755/754/23), ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, призначено покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та покладено обов`язки відповідно до ст. 76 КК України (т. 1 а.с. 184-184 зв.).

Згідно положень ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 4 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відтак, враховуючи, що інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення останнім було вчинено 30.09.2023, тобто в період дії іспитового строку визначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 07.02.2023 у справі № 755/1401/23 (провадження № 1-кп/755/754/23), з огляду на приписи ч. 3 ст. 78 КК України, остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначити з урахуванням ч. 1 ст. 71 КК України.

В частині заявленого цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 128, ч. 1 ст. 129 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно приписів п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

В силу ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Нормою ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Статтею 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Заявлені позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджено дослідженими судом доказами, зокрема, копією договору про надання ритуальних послуг від 10.10.2023 укладеного між ОСОБА_14 , як замовником, та ФОП ОСОБА_15 , як виконавцем, предметом якого є надання ритуальних послуг щодо померлого ОСОБА_8 вартістю 9 790,00 грн. (т. 1 а.с. 71-74); копією фіскального чеку № від 11.10.2023 про оплату вартості послуг з підготовки тіла до поховання наданого Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи на суму 860,00 грн. (т. 1 а.с. 75), а також копією чеку № 14034 від 11.10.2023 виданого СКП «Київський крематорій» та договором-замовленням № 1.212999К від 11.10.2023 на організацію та проведення поховання на суму 3 953,76 грн. (т. 1 а.с. 76, 76).

Враховуючи, що майнова шкода обвинуваченим самостійно не відшкодована, керуючись нормами п. 10 ч. 1 ст. 56, ст. 128 КПК України, ст. ст. 11, 13, 1166, 1201 ЦК України, цивільний позов в частині стягнення майнової шкоди підлягає задоволенню.

В частині позовної вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 1 000 000 грн., суд зазначає наступне.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості, справедливості та співмірності.

За висновками Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц та Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 05.12.2022 у справі № 214/7462/20, при визначенні грошової суми компенсації моральної шкоди враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності й справедливості. При цьому розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, цивільний позивач зазначає, що внаслідок скоєного відповідачем злочину завдано непоправної моральної шкоди, яка виразилася у втраті сина, якого вона вже більше ніколи не побачить. Вказане призвело до нервового розладу та душевних страждань. Також вказує, що внаслідок протиправної поведінки відповідача у неї порушено звичний уклад життя. Вона рознервована через втрату рідної людини, а тому вимушена звертатися до психолога. Крім цього зазначає, що її стан підтверджується відповідною довідкою психолога.

На переконання суду отримані потерпілою ОСОБА_14 моральні та душевні страждання пов`язані із втратою сина, смерть якого пов`язана із тілесними ушкодженнями які носять кримінальний характер внаслідок умисних дій обвинуваченого, мають не тимчасовий, а постійний характер, а тому заявлений позивачем розмір моральної шкоди у сумі 1 000 000 грн. відповідає засадам розумності та виваженості, у зв`язку із чим позов у цій частині також підлягає задоволенню.

В частині судових витрат суд зазначає наступне.

У постановах від 19 лютого 2022 року у справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 120, ч. 1 ст. 124 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження. У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Судом встановлено, що 18.12.2023 між Адвокатським бюро «ОСОБА_16» в особі директора ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , як клієнтом, укладено Договір про надання правничої допомоги № 18/12/23.

Згідно п. п. 1.1, 3.1.1 Договору, Клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надати правничу (юридичну) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором у питаннях, пов`язаних із захистом прав та законних інтересів Клієнта у кримінальному провадженні. До правничих послуг за цим Договором належить: ознайомлення з матеріалами кримінального провадження; участь у судових засіданнях; підготовка та подання процесуальних документів; інші процесуальні дії.

Відповідно до п. 3.1.2 Договору, вартість послуг, зазначених у п. 3.1.1 Договору визначається у рахунку.

Згідно наданих до позовної заяви та клопотання про відшкодування судових витрат копій рахунків № б/н до Договору № 18/12/23 від 18.12.2023, загальна вартість наданої ОСОБА_14 правничої допомоги складає 37 000 грн. 00 коп.

Оплата вартості вищевказаної правничої допомоги ОСОБА_14 підтверджується копією платіжної інструкції № @2PL852630 від 05.01.2024 на суму 20 000 грн.; копією платіжної інструкції № @2PL099237 від 15.03.2024 на суму 3 000 грн.; копією платіжної інструкції № @2PL298557 від 07.05.2024 на суму 3 000 грн.; копією платіжної інструкції № @2PL157012 від 18.08.2024 на суму 3 000 грн.; копією платіжної інструкції № @2PL605514 від 15.10.2024 на суму 3 000 грн. та копією платіжної інструкції № @2PL220299 від 23.10.2024 на суму 5 000 грн.

Вирішуючи питання щодо стягнення на користь позивача заявленого розміру витрат на правничу допомогу, зокрема, на предмет обґрунтованості та розумності такої суми, суд приймає до уваги наступне.

Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

У постанові від 28.09.2022 у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22) Верховний Суд, аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану стороні під час розгляду справи у суді першої інстанції, врахував, що адвокат є кваліфікованим юристом з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною.

Беручи до уваги викладене, враховуючи підставу та предмет позову, характер виконаної адвокатом роботи та фактично надані послуги, зміст і обсяг позовної заяви, зважаючи на співмірність витрат на правову допомогу, а також складність надання правничої допомоги в межах даного кримінального провадження, суд дійшов до висновку, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 37 000,00 грн. не відповідають критерію розумності, не співмірні із виконаною роботою адвоката, а їх відшкодування, за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи, матиме надмірний характер.

З огляду на зазначене у сукупності, врахувавши правовий висновок Верховного Суду, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 32 000 грн.

Визначаючи суму у розмірі 32 000 грн., суд вважає, що надані адвокатом ОСОБА_16 клієнту ОСОБА_14 послуги з ознайомлення з матеріалами справи, підготовкою вступного слова адвоката, підготовки та подання цивільного позову та участі у двох судових засіданнях, про які відображено у рахунку № б/н від 26.12.2023 на суму 20 000 грн. (т. 1 а.с. 80) очевидно не відповідають критерію обґрунтованості, насамперед з огляду на зміст первинної та уточненої позовних заяв, які в більшій частині містить лише посилання на норми законодавства.

За таких обставин з обвинуваченого на користь потерпілої підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 32 000 грн.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 02.10.2023, постановленою у справі № 755/14959/23 (провадження № 1-кс/755/3094/23), накладено арешт на тимчасово вилучене під час огляду місця події майно, а саме: чоловічі штани сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору, упаковані до паперового конверту з биркою NPP-0150221; рушник світлого кольору зі слідами речовини бурого кольору, упакованого до паперового конверту з биркою NPP-0150220, з забороною використання, розпорядження, відчуження вказаного майна (т. 1 а.с. 128-128 зв.).

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 03.10.2023, постановленою у справі № 755/14962/23 (провадження № 1-кс/755/3096/23), накладено арешт на майно вилучене під час затримання ОСОБА_4 , з метою забезпечення збереження речових доказів, а саме: мобільний телефон «Lenovo A1060» в корпусі червоного кольору (ІМЕІ: НОМЕР_1 ); сорочку в клітинку білого кольору зі слідами речовини бурого кольору; ремінь коричневого кольору (т. 1 а.с. 151-152).

Враховуючи вищевикладене, оскільки судовий розгляд справи по суті завершено, суд вбачає за необхідне скасувати арешти накладені ухвалами слідчих суддів Дніпровського районного суду м. Києва від 02.10.2023 у справі № 755/14959/23 (провадження № 1-кс/755/3094/23) та від 03.10.2023 у справі № 755/14962/23 (провадження № 1-кс/755/3096/23).

У порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 71, 72, ч. 2 ст. 121 КК України, ст. ст. 100, 124, 126, 128, 174, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання призначеного за цим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 07.02.2023, ухваленим у справі № 755/1401/23 (провадження № 1-кп/755/754/23), з урахуванням ч. 1 ст. 72 КК України, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 7 (семи) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Після набрання вироком законної сили строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 30 вересня 2023 року.

Цивільний позов ОСОБА_14 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_14 майнову шкоду завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 14 603,76 грн., моральну шкоду у розмірі 1 000 000 грн., а всього стягнути 1 014 603 (один мільйон чотирнадцять тисяч шістсот три) грн. 76 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_14 витрати на правничу допомогу у розмірі 32 000 (тридцять дві тисячі) грн. 00 коп.

Арешт накладений ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.10.2023, постановленою у справі № 755/14959/23 (провадження № 1-кс/755/3094/23) якою накладено арешт на тимчасово вилучене під час огляду місця події майно, а саме: чоловічі штани сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору, упаковані до паперового конверту з биркою NPP-0150221; рушник світлого кольору зі слідами речовини бурого кольору, упакованого до паперового конверту з биркою NPP-0150220, з забороною використання, розпорядження, відчуження вказаного майна - скасувати.

Арешт накладений ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03.10.2023, постановленою у справі № 755/14962/23 (провадження № 1-кс/755/3096/23), якою накладено арешт на майно вилучене під час затримання ОСОБА_4 , з метою забезпечення збереження речових доказів, а саме: мобільний телефон «Lenovo A1060» в корпусі червоного кольору (ІМЕІ: НОМЕР_1 ); сорочку в клітинку білого кольору зі слідами речовини бурого кольору; ремінь коричневого кольору - скасувати.

Після набрання вироком законної сили, речові докази у кримінальному провадженні, а саме: сорочку зі слідами речовини бурого кольору, футболку з довгим рукавом зі слідами речовини бурого кольору, джинси, труси зі слідами речовини бурого кольору - знищити.

Після набрання вироком законної сили, речові докази у кримінальному провадженні, а саме: чоловічі шорти сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору та рушник світлого кольору зі слідами речовини бурого кольору - знищити.

Після набрання вироком законної сили, речові докази у кримінальному провадженні, а саме: шльопанці резинові; предмет схожий на ніж зі слідами речовини бурого кольору - знищити.

Після набрання вироком законної сили, речові докази у кримінальному провадженні, а саме: рюкзак, павербанк, карту «Монобанк», 1 070 (одну тисячу сімдесят) гривень, смарт годинник, ключі, светр, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_14 на підставі розписки від 12.10.2023 - залишити у володінні власника.

Після набрання вироком законної сили, речові докази у кримінальному провадженні, а саме: мобільний телефон «Huawei» з корпусом синього кольору ІМЕІ: НОМЕР_2 з сім картою Київстар, мобільний телефон «Samsung» з корпусом червоного кольору з сім-картою Лайфселл - повернути власнику.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1 384 (одну тисячу триста вісімдесят чотири) грн. 94 коп. за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/111-23/53781-БД від 13.11.2023.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 КПК України, роз`яснити ОСОБА_4 право на звернення з клопотанням про помилування та право на ознайомлення з журналом судового засідання, а також подачу на нього своїх зауважень.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя: