Номер провадження 11-кп/816/481/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Домашнє насильство
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.09.2024, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Суми, українки, громадянки України, з повною середньою освітою, не одруженої, не працюючої, яка зареєстрована та мешкає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_7 в якій вона просила змінити призначене їй вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.09.2024 покарання з позбавлення волі на виправні роботи.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено їй покарання у виді 1 року позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_7 визначено не обирати та взято під варту її з зали суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з часу затримання з 25.09.2024.

Речові докази по кримінальному провадженні: оптичний диск з аудіо записом, який перебуває у матеріалах кримінального провадження визначено залишити у матеріалах.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачена зазначала, що свою вину у вчиненому визнала, щиро розкаялась, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, має молодий вік, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено. Також обвинувачена просила врахувати, що з мамою примирилась, її вибачено, а в умовах ДУ «Сумський слідчий ізолятор» вона обвинувачена зрозуміла, що хоче почат нове життя та зобов`язувалась більше не вживати наркотичні засоби (шляхом паління).

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_7 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно систематично вчиняє психологічне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_8 , з якою вона проживає в одному помешканні, що призвело до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя останньої.

Зокрема, ОСОБА_7 неодноразово вчиняла по відношенню до своєї матері ОСОБА_8 дії, виражені у словесних образах, погрозах, нецензурних висловлюваннях на її адресу, приниженні та залякуванні, чим саме викликала у ОСОБА_8 побоювання за свою безпеку, спричинила емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, що призвело до психологічних страждань потерпілої та виразилось у формі пониження самооцінки, втрати позитивних емоцій.

Так, 25.10.2023 близько 00-58 годин ОСОБА_7 перебуваючи за місцем мешкання за адресою АДРЕСА_1 вчинила діяння передбачене ЗУ ««Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме: висловлювався в бік матері ОСОБА_8 нецензурною лайкою та висловлювався в її бік образливими словами, чим спричинила емоційну невпевненість та нездатність захистити себе, та завдала шкоду її психічному здоров`ю.

У зв`язку з чим на ОСОБА_7 складено протокол про адміністративне правопорушення від 25.10.2023, та постановою Ковпаківського районного, суду м. Суми від 10.11.2023 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України (вчинення домашнього насильства) та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн.

Крім цього, 28.02.2024 о 07.45 год ОСОБА_7 перебуваючи за місцем свого мешкання: АДРЕСА_1 вчинила домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_8 , а саме: ображала, висловлювала словесні образи та принижувала чим спричинила емоційну невпевненість ,та завдала шкоду її психічному здоров`ю.

У зв`язку з чим на ОСОБА_7 складено протокол про адміністративне правопорушення від 06.03.2024 та постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.04.2024 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України (вчинення домашнього насильства) та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн.

Також, 28.06.2024 о 21.50 год ОСОБА_7 перебуваючи за місцем свого мешкання: АДРЕСА_1 вчинила фізичне та психологічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_8 , а саме: ображала, висловлювалася в її бік нецензурною лайкою, та подряпала обличчя чим спричинила емоційну невпевненість та нездатність захистити себе, чим завдала шкоду її психічному здоров`ю та завдала ОСОБА_8 фізичного болю.

У зв`язку з чим, на ОСОБА_7 складено протокол про адміністративне правопорушення від 28.06.2024, та постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.07.2024 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП України (вчинення домашнього насильства) та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Незважаючи на неодноразове накладення стягнень за вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних із вчиненням насильства у сім`ї, ОСОБА_7 продовжила вчиняти протиправні дії стосовно своєї матері ОСОБА_8 .

Так, 01.08.2024 близько 21:00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 вчинила домашнє насильство відносно матері ОСОБА_8 в ході якої висловлювався в її бік нецензурною лайкою, словесно погрожувала фізичною розправою, ображала, чим завдала шкоду її психічному здоров`ю.

Згідно висновку експертизи № 684 від 13.08.2024 ОСОБА_8 перебуває в стані сталої психоемоційної напруги, що супроводжується підвищеною тривожністю, острахом за свою безпеку, побоюванням та постійним очікуванням конфліктів з донькою. Описані обставини зумовлюють порушення нормальної життєдіяльності та відпочинку досліджуваної, наявність постійних конфліктних умов, необхідність систематичного залучення додаткових ресурсів дія відновлення самовладання, чим істотно знижують загальну якість ОСОБА_8 , ушкоджують її соціальне функціонування. Наявний у ОСОБА_8 на даний час емоційний стан сталої психоемоційної напруги зумовлений (перебуває у причинно-наслідковому зв`язку) агресивними діями її доньки. Конфліктна поведінка ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , постає для ОСОБА_8 психотравмуючою та викликає формування й фіксацію негативних психоемоційних змін досліджуваної.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченої ОСОБА_7 , яка апеляційну саргу підтримала, просила пом`якшити призначене їй судом першої інстанції покарання, думку прокурора ОСОБА_6 , який прити задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченої заперечив, просив вирок суду залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги обвинуваченої, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ст. 126-1 КК України та доведеність її вини ніким з учасників провадження не оспорюються, а тому перегляду не підлягають.

Водночас, як слідує з вимог апеляційної скарги, обвинувачена просила переглянути вирок суду першої інстанції в частині призначеного їй покарання у виді позбавлення волі, вважаючи його надто суворим.

Тому, вивчивши матеріали кримінального провадження в межах заявлених апелянтом вимог колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з положень ст. 65 КК суди повинні суворо додержуватися вимог цієї норми закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Додержання цих вимог закону вимагає, що в кожному конкретному випадку суд, призначаючи покарання, повинен мотивувати у вироку, чому саме цей вид покарання він вважає за необхідне призначити обвинуваченому і чому саме обрана ним конкретна міра цього виду покарання є достатньою для досягнення цілей, сформульованих у ч. 2 ст. 50 КК України.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Виходячи із принципів співмірності й індивідуалізації покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження призначаючи ОСОБА_7 відповідно до вимог ст. 65 КК України покарання за ст. 126-1 КК України у виді 1 року позбавлення волі, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу винної та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, судом враховано те, що ОСОБА_7 свою вину визнала повністю, в скоєному щиро розкаялася, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має молодий вік, а тому ці обставини суд визнав такими, що пом`якшують її покарання. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.

Також судом було встановлено і враховано те, що під час розгляду кримінального провадження був розглянутий адміністративний матеріал відносно ОСОБА_7 за притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2КУпАП, яке вона вчинила 18.09.2024 відносно своєї матері ОСОБА_8 , тобто, коли матеріали кримінального провадження були на розгляді у суді першої інстанції, вона продовжувала вчиняти домашне насильство відносно особи, з якою вона перебуває у сімейних відносинах.

За таких обставин та з урахуванням вчиненого кримінального правопорушення і особи обвинуваченої, а також того, що вона відповідних висновків для себе не зробила, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що ОСОБА_7 слід призначити покарання, яке буду необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчиення нею нових кримінальних правопорушень, в межах встановленої в санкції ст. 126-1 КК України у виді позбавлення волі.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просила врахувати те, що свою вину у вчиненому вона визнала, щиро розкаялась, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, має молодий вік, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено, однак все перелічене вже враховано судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання, та більше того, визнано обставинами, які його пом`якшують.

Також, обвинувачена стверджувала, що з мамою примирилась, її вибачено, а в умовах ДУ «Сумський слідчий ізолятор» вона обвинувачена зрозуміла, що хоче почати нове життя та зобов`язувалась більше не вживати наркотичні засоби, до чого колегія суддів відноситься критично, оскільки як слідує з матеріалів справи ОСОБА_7 будучи особою відносно якої обирався запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, його умови порушувала та не з?являлась до суду на виклики, що і стало однією з причин для обрання їй запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в залі суду, після оголошення судом відносно неї обвинувального вироку.

Вказане на переконання колегії суддів безумовно свідчить про те, що особа обвинуваченої ОСОБА_7 не заслуговує довіри, а тому зміна призначеного їй покарання у виді позбавлення волі на те, яке просила обвинувачена виправні роботи, колегія суддів вважає таким, що має ризик взагалі не виконуватись обвинуваченою та не здатне в даному конкретному випадку забезпечити її перевиховання.

Істотних порушень норм Кримінального процесуального кодексу України, які могли б стати підставою для скасування вироку суду, не вбачається, а тому апеляційну скаргу обвинуваченої слід залишити без задоволення, а вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.09.2024, без змін, як такий, що повністю узгоджується з вимогами ст. 370 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.09.2024, відносно ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 на цей вирок, без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а ОСОБА_7 , яка знаходиться під вартою, в той самий строк з моменту вручення їй її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4