Справа № 706/1264/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2024 року м. Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області в складі : головуючого-судді: ОСОБА_1 при секретарі: ОСОБА_2 , в залі суду м.Христинівка, розглянувши матеріали кримінального провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань розглянувши матеріали кримінального провадження №0000324 від 25.08.2024, по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Осички, Савранського району, Одеської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, заступника начальника штаба з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «капітан», на утриманні неповнолітніх дітей не має, одруженого, учасника ліквідації наслідків на ЧАЕС не являється,зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

за участі прокурора: ОСОБА_4 , обвинуваченого: ОСОБА_3 ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді заступника начальника штаба з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «капітан», в порушення вимог підпункту «б» пункту 2.3, пунктів 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, 24 серпня 2024 року близько 21 години 05 хвилин, керуючи автомобілем марки ISUZU TROOPER реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухаючись по автодорозі М-30 «Стрий Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка - Ізварене» в межах адміністративної території

с. Мала Севастьянівка, Христинівської ОТГ, Уманського району, Черкаської області у напрямку міста Умань в порушення вимог п.п. 2.3 б) 12.3.,12.4. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, зі змінами та доповненнями, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, перевищив допустиму швидкість керованого ним автомобіля, а саме їхав зі швидкістю 70 км/год в межах населеного пункту та у момент виявлення перешкоди для свого руху у вигляді пішохода ОСОБА_5 , який знаходився на його смузі руху, вчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на вказаного пішохода. У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманих травм помер на місці. Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля ISUZU TROOPER реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , а саме: вимог

п. 12.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до висновку експерта

№ СЕ-19/124-24/13294-ІТ від 24.09.2024, знаходиться у причинному зв`язку із розвитком механізму дорожньо-транспортної пригоди та настанням смерті потерпілого ОСОБА_5 .

В суді, ОСОБА_3 свою винуватість у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, що призвела до вищевказаних наслідків визнав повністю, не оспорював обставини ДТП та порушенням ним вказаних в обвинувальному акті ПДР України та показав, що дійсно він того дня здійснив наїзд на пішохода, за тих обставин, що вказані в обвинувальному акті. Про скоєне жалкує, на сьогодні відшкодував потерпілому задану шкоду, просив суворо не карати та н позбавляти права керувати транспортними засобами, оскільки це необхідно йому для несення військової служби.

Потерпіла надіслала заяву в які підтвердила факт, що обвинувачений відшкодував завдану шкоду, яка заподіяна злочином, що підтверджується відповідними заявами та розпискою. Також потерпілою висловлено думку щодо міри покарання щодо обвинуваченого відповідно до якої остання не наполягає на призначення обвинуваченому реальної міри покарання і не заперечує щодо застосування положень ст. 75 КК України та просить не позбавляти обвинуваченого також права керувати транспортними засобами, оскільки це потрібно для несення військової служби.

У відповідності до частини 3 статті 349 КПК України, за згодою усіх учасників судового провадження, після з`ясування добровільності їх позицій, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо вищезазначених обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши наслідки такого рішення. Фактичні обставини кримінального правопорушення ніким не оспорюються і підтверджуються показаннями обвинуваченого.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані суду документи, з`ясувавши правильність розуміння та значення обвинуваченим змісту фактичних обставин, які ніким із учасників процесу не оспорюються, суд вважає, що обвинуваченого ОСОБА_3 слід визнати винним у вчинені кримінального правопорушення і його дії слід кваліфікувати за частиною 2 статті 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

При обранні виду та міри покарання судом враховуються положення ч. 2 ст. 50 КК України, згідно якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчинення ним та іншими особами нових злочинів, визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання, в тому числі ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За місцем несення служби та проживання ОСОБА_3 характеризується позитивно, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив неумисний злочин не в стані алкогольного сп`яніння.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, щиро розкаявся в скоєному, відшкодував потерпілому завдану шкоду, приймав участь в АТО із 12.07.2018 по 02.05.2020, має подяки та нагороди, був поранений, із 24.02.2022 року безпосередньо приймає участь у спротиві російській агресії, дані обставини відповідно до положень статті 66 КК України суд визнає як обставинами, які пом`якшують покарання.

Обставини, які обтяжують покарання судом не встановлені.

ОСОБА_3 згідно із статтею 12 КК України, вчинив тяжкий необережний злочин, враховуючи особу винного, який є учасником бойових дій, його вік, обставин вчинення злочину, суд приходить до переконання, що обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах мінімальної санкції статті передбаченої частиною 2 статті 286 КК України із позбавлення права керування транспортними засобами.

Крім того, враховуючи наявність пом`якшуючих обставин покарання: активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, щире каяття, відшкодування завданої шкоди, думку потерпілої, яка вказала, що можливе звільнення обвинуваченого від покарання на підставі ст. 75 КК України, особу обвинуваченого, який на сьогодні є соціально адаптованою особою, учасник бойових дій, несе службу в лавах ЗСУ, ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та ризики небезпеки для суспільства з боку обвинуваченого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання і в силу статей 75 КК України він може бути звільнений від відбування покарання із застосуванням іспитового строку і покладенням обов`язків передбачені статтею 76 КК України.

Саме така міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого.

Долю речових доказів слід вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України, скасувавши їхній арешт.

Процесуальні витрати підлягають відшкодуванню у повному обсязі.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався, цивільний позов не пред`являвся.

Керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому йому обвинуваченні за частиною 2 статті 286 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі, із позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання (позбавлення волі) звільнити з випробовуванням зі встановленням іспитового строку 3 три роки.

В силу вимог статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Накладений арешт на майно: велосипед Україна, ухвалою слідчого судді від 27.08.2024р., автомобіль Шевроле Авео, д.н.з НОМЕР_3 , автомобіль Ісузу Троопер, д.н.з НОМЕР_2 , ухвалою слідчого судді від 28.08.2024р., відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України, скасувати.

Речові докази: велосипед Україна, автомобіль Шевроле Авео, д.н.з НОМЕР_3 , автомобіль Ісузу Троопер, д.н.з НОМЕР_2 , повернути власникам.

Відповідно до вимог частини 2 статті 124 КПК України суд стягує з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів кошти в сумі 21203 грн. 84 коп. за проведення експертиз.

Вирок набирає законної сили після закінчення встановленого строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

В іншій частині вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду через Христинівський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1