Справа № 214/866/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року слідчий суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, клопотання старшого слідчого СВ ВП №4 КРУП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному 28 січня 2025 року до ЄРДР під №0000150, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, маючого загальну середню освіту, неодруженого, на утриманні непрацездатних осіб не маючого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, штурмовика в/ч НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», без зареєстрованого місця проживання, раніше судимого 14 грудня 2020 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі, звільненого умовно-достроково 04 жовтня 2024 року на 2 роки 10 місяців та 7 днів,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У даному клопотанні зазначено, що ОСОБА_4 26 січня 2025 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , під час уживання спиртних напоїв з раніше незнайомим йому ОСОБА_7 , в ході спілкування з останнім, на ґрунті побутових питань і раптово виниклих особистих неприязних відносин, які переросли у сварку, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, після чого ОСОБА_4 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, розуміючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді отримання ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, наблизився до останнього і в положенні стоячи обличчям до нього, умисно, зі значною силою, наніс один удар рукою в область голови ОСОБА_8 , від якого той упав на підлогу, після чого, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 наблизився до ОСОБА_7 , який знаходився в положенні лежачі, та, стоячи над ним, умисно, зі значною силою, наніс йому не менше 10 ударів руками та ногами в дільницю голови, грудної клітини та тулуба, чим спричинив ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, перелому 7-8 ребер ліворуч, розриву лівої легені та травматичного пневмотораксу.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Оскільки підозрюваний, будучи раніше судимим за вчинення тяжкого злочину проти життя та здоров`я, підозрюється у вчиненні тотожного тяжкого злочину проти життя та здоров`я, не має міцних соціальних зв`язків та зареєстрованого чи постійного місця проживання, не працює, а тому не має законного джерела для існування, має можливість знайомитись з матеріалами справи, слідчий у своєму клопотанні ставить питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки підозрюваний, знаходячись на волі, може переховуватись від суду, у незаконний спосіб впливати на потерпілого чи свідків або вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Прокурор у судовому засіданні підтримала клопотання слідчого за підстав, у ньому зазначених.

Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання заперечували, підозрюваний пояснив суду, що він не збирається переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, його захисник просив про застосування до його підзахисного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки обвинувачений, який повністю визнає свою вину та дуже жалкує з приводу вчиненого, переховуватись від органу досудового розслідування чи суду не збирається, а також просив прийняти до уваги, що його підзахисний є військовослужбовцем ЗСУ, безпосередньо приймав участь у бойових діях, був поранений та проходив лікування, що його підзахисний отримує грошове забезпечення від держави та має постійне місце проживання.

Вислухавши учасників судового провадження, вивчивши клопотання з додатками, слідчий суддя враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , яке у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином та за яке законом передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, і хоча зазначена обставина сама по собі не може бути підставою для існування ризику, що підозрюваний може переховуватись від суду, однак суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, а тому є підстави вважати, що підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину і розмір покарання, з метою уникнення відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з ч. 2 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 року ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст. ст. 6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999 року, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999 року, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, натомість ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією у військовому званні «солдат», на якого розповсюджуються зазначені норми, обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого насильницького злочину проти життя та здоров`я особи у стані алкогольного сп`яніння та після умовно-дострокового звільнення, раніше був засуджений за вчинення тотожного злочину, що свідчить про схильність підозрюваного до вчинення насильницьких злочинів.

А тому слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, оскільки встановлені в судовому засіданні обставини в їх сукупності дають підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі та знаючи про тяжкість покарання у разі визнання його винним, може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, у незаконний спосіб впливати на потерпілого чи свідків, а також вчиняти нові кримінальні правопорушення.

При цьому слідчий суддя бере до уваги правові позиції Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 10.02.2011 року «Харченко проти України» та від 26.06.1991 року «Летельє проти Франції», згідно з якими, коли є в наявності конкретний суспільний інтерес, то такий інтерес, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості, а також, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу.

Обставин, які вказують на неможливість застосування у відношенні підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку зі станом його здоров`я, слідчим суддею не встановлено.

Також, ураховуючи, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується підозрюваному, вчинене із застосуванням насильства, слідчий суддя не визначає розміру застави, що передбачено ч. 4 ст. 183 КПК України.

Керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, 194 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №4 КРУП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, а саме до 29 березня 2025 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9