Справа № 461/2721/25
Провадження № 1-кс/461/2346/25
УХВАЛА

14.04.2025 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000005 від 09.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, спрямованим на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, за попередньою змовою групою осіб з невстановленими в ході досудового розслідування особами, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 28.03.2025, усвідомлюючи можливості незаконного збагачення внаслідок задоволення попиту на незаконний перетин кордону України громадянами України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, які не мають права на безперешкодний виїзд за межі України, здійснював пошук вказаних осіб, з корисливих мотивів, та вчинив злочин за наступних обставин.

Так, 28.03.2025 близько 12:04год. ОСОБА_4 в ході телефонної розмови по месенджеру «WhatsApp» із ОСОБА_5 повідомив останньому про те, що він разом із невстановленими досудовим розслідуванням особами зможе допомогти в організації переправлення його через державний кордон України до країн Європейського Союзу через пункт пропуску в Закарпатській області.

В подальшому, 29.03.2025 реалізуючи свій спільний з невстановленими досудовим розслідуванням особами злочинний умисел, під час телефонної розмови по месенджеру «WhatsApp» із ОСОБА_5 , домовився про зустріч із ним у кафе «Хінкальня» ТОЦ «Fabrik», що за адресою: м.Львів, вул.Стрийська, 45.

Так, цього ж дня близько 12.06год. гр. ОСОБА_4 , перебуваючи у кафе «Хінкальня» ТОЦ «Fabrik», що за адресою: м.Львів, вул.Стрийська, 45, під час особистої зустрічі із гр. ОСОБА_5 , повідомив та запропонував останньому варіанти та шляхи незаконного перетину через державний кордон України, та про вартість його послуг, яка становитиме 15 000 доларів США, половину з яких ОСОБА_5 може передати йому наперед як завдаток за виготовлення документів у сумі 7500 доларів США, іншу половину ОСОБА_5 має мати у день при зустрічі та організації незаконного його переправлення, або всю суму одразу в той же день перетину державного кордону. Разом з тим, зазначив, що якщо варіант по половині вартості, то хтось з довірених людей має знаходитися на території м.Львова щоб віддати другу половину грошей після перетину гр. ОСОБА_5 державного кордону України. Разом з тим, під час зустрічі ОСОБА_4 запевнив ОСОБА_5 про те, що він організує транспортний засіб, довірену особу, яка безперешкодно доставить ОСОБА_5 до Закарпатської області, зокрема до « ОСОБА_6 », де в подальшому йому невстановлені досудовим розслідуванням особи нададуть безкоштовне житло на 2 дні, після чого ОСОБА_5 незаконно переправить через державний кордон України через один із пунктів пропуску Закарпатської області. Окрім цього, повідомив ОСОБА_5 , що йому необхідно мати закордонний паспорт із собою, а «Резерв +» він йому забезпечить щоб ОСОБА_5 не провіряли ТЦК та СП, при цьому зазначив, щоб ОСОБА_5 скинув йому у месенджер «WhatsApp» фото паспорта громадянина України.

Надалі, 09.04.2025 ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій спільний з невстановленими досудовим розслідуванням особами злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України, в ході телефонних розмов приблизно о 10:00год. та 18:00год. по месенджеру «WhatsApp» із ОСОБА_5 , повідомив останньому про те, що він готовий до поїздки, та те, що він узгодив всі деталі незаконного перетину у Закарпатській області із невідомими особами, і він особисто зможе наступного дня забрати ОСОБА_5 на своєму транспортному засобі та безперешкодно доправити його до Закарпатської області, зокрема до « ОСОБА_6 », де в подальшому його заберуть невідомі особи та незаконно переправить через державний кордон України.

В подальшому, 10.04.2025 близько 12.00год. ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_5 по месенджеру «WhatsApp» та повідомив останнього, щоб він очікував його у місці їхньої заздалегідь обумовленої зустрічі, зокрема на території готелю «Гелікон», що за адресою: м.Львів, вул.Кульпарківська, 230, куди він приїде за ним та на своєму транспортному засобі близько кінця дня та безперешкодно доправить його до Закарпатської області.

Так, 10.04.2025 близько 17.30год. ОСОБА_5 , перебуваючи у кафе «Мід Бар», що на території готелю «Гелікон», що за адресою: м.Львів, вул.Кульпарківська, 230, очікував транспортний засіб, який організував ОСОБА_4 , та самого ОСОБА_4 , по приходу якого останній запропонував ОСОБА_5 замовити шашлик, де в подальшому в ході розмови із ОСОБА_5 за столом у вказаному кафе повідомив останнього та надав ОСОБА_5 поради, вказівки та усні гарантії щодо можливості незаконно перевезення його через пункт пропуску державного кордону України на територію країн Європейського Союзу на транспортному засобі, який ОСОБА_4 забезпечить йому, за що отримав від ОСОБА_5 грошові кошти в загальній сумі 5000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ на вказану дату становить 208405 гривень, після чого протиправна діяльність ОСОБА_4 була припинена правоохоронними органами, а вищевказані грошові кошти вилучено.

Слідчий вказує, що 10 квітня 2025 року ОСОБА_4 , затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України та у сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинені за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Під час затримання ОСОБА_4 проведено особистий обшук, в ході якого виявлено та вилучено: полімерний пакет чорного кольору, з якого вилучено несправжні грошові кошти (імітаційні засоби), грошові кошти, мобільні телефони.

Крім цього, 10.04.2025 на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова проведено обшук у квартирі АДРЕСА_1 де зареєстрований ОСОБА_4 , в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон, грошові кошти.

11.04.2025 року вищевказані грошові кошти, речі та предмети постановою слідчого було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

З урахуванням вищевикладеного, з метою збереження речових доказів, недопущення їх втрати чи зміни та використання їх у доказуванні, а також з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слідчий просив клопотання задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просить розглядати клопотання без його участі.

З метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя вважає за можливе в порядку ч.2 ст.170 КПК України, проводити розгляд клопотання про накладення арешту на майно без виклику власника майна.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню за наступних обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження

Клопотання узгоджено з вимогами ст. 171 КПК України і доводи слідчого, якими він обґрунтовує клопотання, підтверджені доданими до клопотання копіями документів.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні зазначено підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Стороною обвинувачення дотримано вимог ч.5 ст. 171 КПК України, оскільки клопотання слідчого про арешт майна було подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.

Згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються (ч. 1 ст. 59 КК України).

Кримінальний закон не встановлює прямого співвідношення чи обмеження обсягу конфіскації майна як виду покарання із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Покарання у виді конфіскації майна, як і будь-яке інше покарання, встановлюється вироком суду. Оскільки на цьому етапі кримінальне провадження ще не розглянуто судом по суті та вирок не постановлений, слідчий суддя не має змоги передбачити ні сам факт його постановлення, ні можливий обсяг конфіскації майна як виду покарання, вказані події на цьому етапі повинні розглядатися лише як вірогідні.

Санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Тобто, у випадку визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, суд може призначити йому покарання у виді конфіскації майна, тому на переконання слідчого судді слідчий довів необхідність арешту майна підозрюваного з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані. як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 4 ст. 170 КПК України, заборона використання майна, а також заборона розпорядження таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до знищення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000005 від 09.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України триває, та в подальшому може виникнути необхідність в додатковому дослідженні вказаних в клопотанні речових доказів для встановлення відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи викладене, слідчий суддя доходить висновку що вилучені в ході обшуків речі та предмети відповідають критеріям ст. 98, ч.2 ст. 170 КПК України, а також можуть мати суттєве значення для встановлення істини в даному кримінальному провадженні для швидкого, повного та неупередженого розслідування, встановлення та притягнення винних до відповідальності. у зв`язку з чим, з метою їх збереження, слідчий суддя вважає за необхідне накласти на них арешт.

Такий правовий висновок узгоджується з практикою застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під. час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий і надмірний тягар для особи. На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба у тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, заборони користування та розпорядження вилученими в ході обшуку речима та предметами, з метою запобігання їхньому зникненню, знищенню, пошкодженню чи зміні. Держава гарантує право громадянина на забезпеченням забезпечення проведення ефективного досудового розслідування. Таким чином, тимчасове обмеження Конституційних прав власника/володільця має незначний строковий характер, відтак перераховані основоположні суспільні інтереси, переважають принцип мирного володіння майном.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на вилучені:

- в ході затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України речі та предмети, а саме: несправжні грошові кошти (імітаційні засоби), зокрема 50 купюр номіналом 100 доларів США, які мають одинакові номери та серії РВ 54551198 F; грошові кошти: 1 купюра номіналом 1 гривня, 1 купюра номіналом 100 гривень, 1 купюра номіналом 10 доларів США, 6 купюр номіналом 200 гривень, 2 купюри номіналом 20 євро, 2 купюри номіналом 100 доларів США; мобільний телефон марки «ZTE Blade A35» моделі Z2453, ІМЕІ 1) НОМЕР_1 ІМЕІ 2) НОМЕР_2 , з карткою мобільного оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Redmi» моделі 23028RNCAG, ІМЕІ 1) НОМЕР_4 ІМЕІ 2) НОМЕР_5 з двома сім-картами мобільних операторів зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 та ТОВ «Лайфселл» НОМЕР_6 ;

-в ході обшуку у квартирі АДРЕСА_1 , де зареєстрований ОСОБА_4 , речі, а саме: мобільний телефон з надписом «МІ» золотистого кольору, з сім-картою «Водафон» s/n НОМЕР_7 та грошові кошти: 1000 доларів США номіналами купюр 100 доларів США та 500 євро номіналами купюр по 50 євро.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1