Справа № 521/397/25
Номер провадження:1-кс/521/1218/25
У Х В А Л А

14 березня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконфренції, клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №1 ОРУП №1 ГУ НП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Малиновської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_7 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Валя Маре, Угненський район, Республіки Молдова, молдован за національністю, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-12.01.2024 направлено до Комінтернівського районного суду Одеської області обвинувальний акт за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 410, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 408, ч. 1 ст. 257, ч. 1 ст. 14, ч. 5 ст. 185 КК України;

підозрюваного в кримінальному провадженні за №0001246 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.10.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшло клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №1 ОРУП №1 ГУ НП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Малиновської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_7 , про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Клопотання слідчий обґрунтовує тим, що перебуваючи в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» (далі ДУ «ОСІ»), ОСОБА_8 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб познайомився із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та у останніх виникли дружні відносини. Після звільнення, а саме 11.10.2024 з ДУ «ОСІ» ОСОБА_9 , продовжив підтримував дружні відносини з ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, та постійно з ним спілкуючись за допомогою телефонного зв`язку.

В свою чергу ОСОБА_8 , перебуваючи в ДУ «ОСІ», у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб познайомився із слідчо-заарештованим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який також утримувався в ДУ «ОСІ».

В подальшому у ОСОБА_8 виник злочинний умисел направлений на вимагання грошових коштів з погрозою насильства над потерпілими.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_8 залучився допомогою ОСОБА_4 , який мав кримінальний авторитет серед ув`язнених осіб, та осіб які раніше утримувалися в ДУ «ОСІ», та на даний час перебували на волі.

В свою чергу, ОСОБА_8 повинен був виконувати активні дії залякування потенційного потерпілого, висувати погрози та здійснювати психологічний вплив, враховуючи своє становище у кримінальній ієрархії, будучи так званим «смотрящим» на 3-му режимному корпусі ДУ «ОСІ», з метою вимагання грошових коштів.

В свою чергу ОСОБА_4 згідно відведеної йому ролі, повинен був виконувати злочинні накази ОСОБА_8 та нав`язувати потерпілому думки про підтримку в складному становищі, за що в подальшому створювати боргові зобов`язання, які потерпілий повинен був виконувати шляхом перерахування грошових коштів на карткові рахунки які надавав ОСОБА_8 та ОСОБА_4 .

В подальшому, з метою реалізації протиправного злочинного умислу, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_4 залучили до своєї протиправної діяльності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та невстановлену в ході досудового розслідування особу, які раніше утримувалися в ДУ «ОСІ», та на час вчинення кримінального правопорушення перебували на волі, та мали можливість виконувати вказівки ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , користуючись їх авторитетом.

Так, починаючи з липня 2024 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 через спільних знайомих познайомився з військовослужбовцем ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , достовірно знаючи, що останній має стабільний дохід, та визначив, предметом свого злочинного умислу грошові кошти, як наявні у ОСОБА_11 .

Надалі ОСОБА_8 , перебуваючи в умовах ДУ «ОСІ», невстановленим шляхом отримав доступ до мобільного телефону з номером НОМЕР_1 , та почав в телефонних розмовах з ОСОБА_11 , погрожувати останньому фізичною розправою, почав вимагати передачі неіснуючого боргу у сумі 850 доларів США, що еквівалентно гривні станом на липень 2024 року - 35000 тисяч гривень, шляхом перерахування коштів на карткові рахунки, які передавав в листування в месенджерах.

Надалі, до дій ОСОБА_8 , підключився ОСОБА_4 та продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на вимагання неіснуючого боргу з ОСОБА_10 , по черзі телефонували потерпілому та здійснювали в розмовах психологічний вплив на нього, який виражався у погрозах застосування фізичного насильства та нанесення тілесних ушкоджень, пригнічуючи волю до супротиву останнього.

Так, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , розуміючи, що для реалізації злочинного умислу на вимагання неіснуючого боргу, потрібна особа, яка перебуває на волі, залучили до протиправних дій ОСОБА_9 , з яким вступили в попередню злочинну змову.

В свою чергу ОСОБА_9 , починаючи з 01.01.2025 разом із невстановленою в ході досудового розслідування особою, в телефонних розмовах, з потерпілим ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомляли йому про неіснуючий борг, встановлений ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , які перебувають в ДУ «ОСІ», і не мають можливості особисто до нього прибути, який необхідно передати. Під час телефонних розмов ОСОБА_9 , залякував потерпілого, погрожував застосування фізичного насильства та нанесення тілесних ушкоджень, чим пригнічував волю ОСОБА_10 до супротиву.

Після чого, 13.01.2025 о 8 годині 55 хвилин ОСОБА_9 , зателефонував потерпілому та призначив зустріч за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , з метою вимагання неіснуючого боргу.

Цього ж дня, приблизно о 9 години 50 хвилин, потерпілий усвідомлюючи реальну перевагу ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та невстановленої особи, приймаючи їх погрози за реальні прибув за місцем проживання ОСОБА_9 . В свою чергу ОСОБА_9 , під приводом вимагання неіснуючого боргу, діючи за попередньою змовою, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому і бажаючи їх настання підійшов до потерпілого діючи умисно, та зухвало, виконуючи вказівки ОСОБА_8 , який перебуває в ДУ «ОСІ», застосовуючи до потерпілого психологічний тиск та фізичну силу, яка виразилася в хватанні останнього за шию та погрозами нанесення тілесних ушкоджень, вирвав з руки потерпілого грошові кошти в сумі 400 гривень. Та відійшов на невелику відстань.

В подальшому ОСОБА_9 , повернувся та почав скорочувати дистанцію між ним та ОСОБА_10 , продовжив погрожувати фізичною розправою останньому, та вимагав неіснуючий борг. В ході емоційної розмови потерпілий повідомив ОСОБА_9 , що в нього при собі є грошові кошти в сумі 4600 гривень, останній намагаючись подолати супротив потерпілого та завдати тілесних ушкоджень замахнувся лівою рукою по тулубу потерпілого, однак ОСОБА_10 , попередив нанесення удару ухилившись в сторону, після чого ОСОБА_9 вирвав з руки потерпілого грошових коштів в сумі 4600 гривень, та покинули місце вчинення злочину, та був затриманий співробітниками правоохоронних органів

Своїми незаконними діями ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та невстановлена в ході досудового слідства особа вчинили завдали майнову шкоду потерпілому ОСОБА_10 на суму 5000 гривень.

Обґрунтованість підозри у вчиненні злочину ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні взаємопов`язаними між собою прямими доказами у сукупності, які містяться у наступних різних процесуальних джерелах: показах потерпілого, письмових документах (протоколах слідчих (розшукових) дій, результатами НСРД, допитів свідків, протоколу обшуку), а також інших матеріалах.

Так, 17.01.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

При обрані запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід врахувати те, що ОСОБА_4 , неодноразово судимий на корисливі злочини, належних висновків не зробив та притягується до кримінальної відповідальності вкотре, тому усвідомлюючи міру покарання, яка йому загрожує у разі визнання його винним, може переховуватись від органів досудового слідства та суду з метою уникнення покарання, яке йому загрожує.

Вказане свідчить про наявність ризику передбаченого ч.1 п.1 ст.177 КПК України.

Встановлено, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого у вказаному провадженні, тобто перешкоджати його з`явленню до суду, примушування його до відмови від давання показань, а також давання завідомо неправдивих показань шляхом погрози насильством, знищенням його майна, а також погрожувати вчинити зазначені дії з помсти за раніше дані показання.

Це підтверджує існування ризику, зазначеного у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, ОСОБА_4 вчинив злочин майнового характеру, за що притягувався до кримінальної відповідальності, що вказує на його схильність до скоєння злочинів, ідентичних за своїми кваліфікуючими ознаками. Тому, взявши до уваги вище викладене, можна дійти висновку, що у разі обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, не забезпечить виконання ним як обвинуваченим, покладених на нього ст. 42 Кримінального процесуального кодексу України процесуальних обов`язків, та матиме змогу вчиняти інші корисливі злочини.

Вказане свідчить про наявність ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Тому проаналізувавши всі наявні ризики, а також те, при яких обставинах ОСОБА_4 вчинив вказаний злочин, а саме: зухвало, з винятковим цинізмом, не думаючи про наслідки своїх дій, з погрозою насильства над потерпілим за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану вимагав грошові кошти.

При цьому враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Окрім того, Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Тому, взявши до уваги вище викладене, а також враховуючи воєнний стан в Україні, можна дійти висновку, що у разі обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, не забезпечить виконання ним як підозрюваним, покладених на нього ст. 42 Кримінального процесуального кодексу України процесуальних обов`язків.

Все вищевикладене в сукупності свідчить, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного та обмеження його конституційних прав, у нашому випадку, є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Також, прошу врахувати положення ч. 4 ст. 183 КПК України, якими передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Прокурор підтримала клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 мотивуючи клопотання тим, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та можливо вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник заперечував, щодо клопотання слідчого, зазначив, що ризики на які покладається прокурор є необґрунтованими. Просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний підтримав захисника.

Розглянувши клопотання прокурора, та вивчивши матеріали які обґрунтовують доводи клопотання заслухавши думку учасників процесу, приходжу до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За визначенням ЕСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у пп. с п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

З наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.189 КК України.

Також слідчий суддя вважає доведеними в ході розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, так як ОСОБА_4 будучи освідомлений про передбачене кримінальне покарання за вчинення кримінального правопорушення, яке, відповідно до категорії тяжких злочинів, і знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчинені зазначених вище кримінальних правопорушень, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб переховуватися від слідства та суду.

Крім того з наданих матеріалів вбачається, що в кримінальному провадженні наявний потерпілий, враховуючи вказане суд приходить до висновку про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, що дає підстави вважати що ОСОБА_4 може впливати на потерпілого у кримінальному провадженні, з метою схилити його до надання неправдивих або зміні свідчень, як на даному етапі, так і у подальшому, чим може негативно вплинути в повному, об`єктивному, всебічному та неупередженому досудовому розслідуванню.

Зокрема, існує ризик, що ОСОБА_4 може вчинити нове кримінальне правопорушення, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, вчинив злочин майнового характеру, за що притягувався до кримінальної відповідальності, що вказує на його схильність до скоєння злочинів, ідентичних за своїми кваліфікуючими ознаками.

Даних про такий стан здоров`я особи, що б унеможливлювало застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчому судді не надано.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , також судом враховано, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, сімейний стан.

Вважаю, що прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, враховуючи неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів приходжу до висновку, що відносно ОСОБА_4 , необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 176-178, 183, 193, 194 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И Л А :

Клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №1 ОРУП №1 ГУ НП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Малиновської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_7 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 14 квітня 2025 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1