ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000028 від 16.12.2024 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Переславичі, Волинської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , фізичної особи-підприємця, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.201-3, ч.1 ст.209 КК України,

ВСТАНОВИВ

Обвинувачений ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що переміщення через митний кордон України товарів комерційного призначення регулюється державою, зокрема, Митним кодексом України, на початку липня 2024 року, більш точного часу не встановлено, керуючись корисливим мотивом, вирішив організувати та налагодити процес ввезення на митну територію України товарів комерційного призначення (предметів контрабанди), з незаконним звільненням від митного контролю та без виконання митних формальностей.

Для цього, аби надати ввезенню комерційних товарів без сплати будь-яких митних платежів законного вигляду, розробив план, до виконання якого залучив понад 50 осіб, серед яких водії транспортних засобів, якими ввозились контрабандні товари та пасажири, які безпосередньо перетинали кордон України та ввозили вказані товари на її митну територію.

Так, на виконання вищевказаного плану, аби уникнути здійснення митних формальностей, митного контролю і загалом порядку, визначеного Митним кодексом України, для ввезення на територію України товарів комерційного призначення, орієнтував залучених ним пасажирів, які не були обізнані з дійсними намірами останнього, на перевезення придбаних ним за кордоном різного роду товарів (побутового приладдя, техніки для дому, оргтехніки тощо) в межах порядку, визначеного Розділом XII Митного кодексу України, який регулює особливості пропуску та оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами.

Як наслідок, з 02.07.2024 по 29.10.2024, обираючи, за вказівкою ОСОБА_4 , серед двоканальної системи митного контролю товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами і не підлягають письмовому декларуванню, користуючись умовами ввезення громадянами товарів на митну територію України, передбаченими ст. 374 Митного кодексу України, де зазначено, що товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню та не є об`єктами оподаткування митними платежами, ввезли з Республіки Польща на митну територію України через (міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Устилуг», що розташований на автошляху Н22 у м. Устилуг Володимирського району Волинської області) товарів комерційного призначення на загальну суму 8134 035, 50 грн.

У подальшому, перетнувши митний кордон України, зазначені вище товари транспортувались до складського приміщення за адресою: Волинська область, с. Будятичі, вул. Іваничівське шосе, яке ОСОБА_4 використовував первинно для складування, а в подальшому для наступної реалізації особам, яким не було відомо про те, що даний товар ввезено в Україну контрабандним шляхом.

За надані послуги із ввезення вказаних товарів на митну територію держави, водії та пасажири, залучені ОСОБА_4 , отримували від нього грошову винагороду, що стимулювало систематичне зайняття такого роду діяльністю.

Таким чином, достеменно знаючи, що товар, ввезений в описаний вище спосіб, виключно для подальшої реалізації та отримання прибутку, є комерційним, організацією його ввезення порушено наступні норми Митним кодексу України, зокрема: ввезений на митну територію України в порушення норм та правил, визначених

-ст. 69, відповідно до якої товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД;

-ч.2 ст. 71, згідно якої поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом.

-ч.1 ст. 73, якою визначено, що умови перебування товарів комерційного призначення у відповідному митному режимі, обмеження щодо їх використання, застосування заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами України з питань митної справи та у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

-ч.1 ст. 74, згідно якої імпорт (випуск для вільного обігу) - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари після сплати всіх митних платежів, встановлених законами України на імпорт цих товарів, та виконання усіх необхідних митних формальностей випускаються для вільного обігу на митній території України.

-ч.3 ст. 75, відповідно до якої для поміщення товарів у митний режим імпорту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна:1) подати митному органу, що здійснює випуск товарів, документи на такі товари;2) сплатити митні платежі, якими відповідно до законів України обкладаються товари під час ввезення на митну територію України в режимі імпорту;3) виконати встановлені відповідно до закону вимоги щодо заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності;

-Розділу VI, який регламентує переміщення і пропуск товарів комерційного призначення через митний кордон України та митні формальності при переміщенні товарів через митний кордон різними видами транспорту;

-Глави 27, якою визначаються загальні положення щодо умов та порядку переміщення і пропуску товарів комерційного призначення через митний кордон України;

-Глави 28, яка унормовує переміщення товарів через митний кордон України, зокрема, ст. 194, згідно якої загальна декларація прибуття подається до митного органу, у зоні діяльності якого розташовано пункт пропуску через державний кордон України, де товари вперше перетнуть митний кордон України, до прибуття таких товарів на митну територію України, у тому числі в митному режимі транзиту, з дотриманням строків, встановлених статтею 194-2 цього Кодексу; пропуск через митний кордон України товарів комерційного призначення, що їх перевозять, здійснюється після подання загальної декларації прибуття або митної декларації, яка містить необхідні відомості для проведення аналізу ризиків з метою оцінки безпеки та надійності, та виконання необхідних митних формальностей. Виконання митних формальностей, визначених за результатами аналізу ризиків за загальною декларацією прибуття або митною декларацією, яка містить необхідні відомості для проведення аналізу ризиків з метою оцінки безпеки та надійності, є однією з підстав надання дозволу на пропуск через митний кордон України товарів та транспортних засобів комерційного призначення, що їх перевозять;

-ст. 198, згідно якої митному органу в пункті пропуску через державний кордон України згідно із статтею 335 цього Кодексу подаються документи, що містять відомості про товари, достатні для їх ідентифікації та необхідні для прийняття рішення про пропуск їх через митний кордон України;

-Главою 39, що визначає загальні положення щодо митного оформлення, серед яких: метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів; для виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів комерційного призначення застосовуються автоматизована система митного оформлення, електронна транзитна система, які згідно з цим Кодексом в автоматичному режимі з урахуванням результатів аналізу ризиків та залежно від типу митної декларації, митного режиму, особливостей, засобів і способів переміщення товарів через митний кордон України, наявності відповідних авторизацій на застосування спрощень визначають перелік таких митних формальностей та необхідність участі у їх виконанні посадової особи митного органу;

-ч.3 ст. 248, якою передбачено, що для виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення товарів комерційного призначення застосовується автоматизована система митного оформлення, яка згідно з цим Кодексом в автоматичному режимі, серед іншого, здійснює: отримання митних декларацій та їх реєстрацію; визначення переліку митних формальностей, обов`язкових для виконання за митною декларацією, залежно від типу митної декларації, митного режиму, особливостей, засобів і способів переміщення товарів через митний кордон України та з урахуванням результатів аналізу ризиків;

-ст. 257, якою визначено процедуру декларування, де митне оформлення товарів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів: 5) відомості про товари, де серед іншого, зазначається найменування; звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар;) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); код товару згідно з УКТ ЗЕД; назва країни походження товарів (за наявності); опис упаковки (кількість, вид); кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; відомості про уповноважені банки декларанта; статистична вартість товарів; відомості про нарахування митних та інших платежів, а також про надання забезпечення сплати митних платежів; ставки митних платежів; застосування пільг зі сплати митних платежів; суми митних платежів та ін.;

-ст. 258, яка передбачає можливість заповнення митної декларації у звичайному порядку, тобто заповнення декларації, що містить обсяг відомостей (даних), достатній для завершення митного оформлення товарів комерційного призначення у заявлений митний режим;

-ст. 266, де закріплено обов`язок декларанта: здійснити декларування товарів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу митного органу пред`явити товари комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

При цьому, ОСОБА_4 достеменно розумів, що товари, які придбані за його вказівкою залученими особами за кордоном, не могли ввозитись на митну територію України згідно нормативного регулювання, передбаченого Розділом XII, зокрема, Главою 53 Митного кодексу України, оскільки вказана норма регулює умови та порядок пропуску та оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності, що чітко визначено ст. 364 Митного кодексу України і закріплено, що у випадку переміщення громадянами-підприємцями через митний кордон України товарів, пов`язаних зі здійсненням ними підприємницької діяльності, митне оформлення здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законодавчими актами України для підприємств. Положення цього розділу в такому випадку не застосовуються.

Таким чином, спосіб ввезення комерційних товарів під виглядом товарів, які ввозяться громадянами для особистих потреб, не пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності, обраний ОСОБА_4 , доводить його умисел на вчинення контрабанди, тобто переміщення товарів через кордон України поза митним контролем.

З метою припинення протиправної діяльності ОСОБА_4 , 01 - 02.11.2024 працівниками Територіального управління БЕБ у Волинській області проведено обшук в складських приміщеннях, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , за результатами якого виявлено та вилучено контрабандні товари - принтери, загальною кількістю 37 штук, які в жовтні 2024 ввезені на митну територію України поза митним контролем. Вказані товари комерційного призначення ввезено без застосування належних процедур митного оформлення, у той час, як з документів, що були відшукані під час здійснення вказаної слідчої дії, вбачається, що їх придбано у відповідності до міжнародної товаро-транспортної накладної CMR №10/10/2024, де відправником зазначенно HardWest Sp. Z o.o, 15-795 Bialystok, Palmova 4/30, місце розвантаження 45300, Ivaniczi, Ukraina; Місце завантаження HRUBIESZOW POLSKA. Станом на дату ввезення на територію України вказаних товарів їх загальна вартість, у відповідності до курсу НБУ, становила 174 456 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у контрабанді, тобто переміщенні через митний кордон України поза митним контролем товарів (крім підакцизних товарів та електричної енергії), вчиненій у значному розмірі, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 201-3 КК України.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, упродовж серпня-жовтня 2024 року, перебуваючи на території складських приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , здійснював правочини щодо реалізації товарів, що були предметом вчиненого ним злочину - контрабанди товарів, ФОП ОСОБА_6 і ФОП ОСОБА_7 , яким не було відомо про незаконність походження товарів, за результатами якого отримав прибуток - готівкові грошові кошти в сумі 174 456 грн, чим вчинив легалізацію (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом.

В подальшому ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , в жовтні 2024 року, більш точний час не встановлено, передав легалізовані грошові кошти в розмірі 174 456 грн ОСОБА_8 , якому не було відомо про їх незаконне походження та про злочинні наміри ОСОБА_4 , для придбання товарів на території Республіки Польща.

ОСОБА_8 , після отримання грошових коштів від ОСОБА_4 у жовтні 2024 року, більш точний час не встановлено, на прохання останнього придбав на території Республіки Польща товари, а саме принтери у загальній кількості 37 шт., зокрема: Canon G3410 22 шт., Canon G640 1 шт., Canon TS3452 6 шт., Canon TS 5350a - 1 шт., Canon G3410 7 шт, на загальну суму 174 456 грн, та здійснив їх переміщення через митний кордон України до складського приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .

З метою припинення протиправної діяльності ОСОБА_4 , 01 - 02.11.2024 працівниками Територіального управління БЕБ у Волинській області проведено обшук в складських приміщеннях, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , за результатами якого виявлено та вилучено, зокрема принтери у загальній кількості 37 шт., а саме: Canon G3410 22 шт., Canon G640 1 шт.; Canon TS3452 6 шт.; Canon TS 5350a - 1 шт.; Canon G3410 7 шт, загальною вартістю 174 456 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у набутті, володінні, та розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі вчиненні правочину з таким майном, вчинені особою, яка знала, що таке майно прямо та повністю одержано злочинним шляхом, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 209 КК України.

16 грудня 2024 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Волинської обласної прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , в порядку передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з угодою обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.201-3, ч.1 ст.209 КК України.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений ОСОБА_4 повинен понести за вчинені ним кримінальні правопорушення, а саме: за ч.1 ст.201-3 КК України у виді штрафу в розмірі 12 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 204 000,00 грн; за ч.1 ст.209 КК України, із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 10 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 000,00 грн, з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю строком на один рік, без конфіскації майна. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, визначити остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу в розмірі 12 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 204 000,00 грн, з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю строком на один рік, без конфіскації майна. При визначенні покарання сторонами були враховані обставини провадження, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, відсутність у обвинуваченого судимостей та його похилий вік, а також обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, зокрема щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Крім того, в угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи питання про затвердження угод суд виходить з такого.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема затвердити угоду.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні зазначила, що при укладенні вказаної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні також просили вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.201-3, ч.1 ст.209 КК України, в обсязі обвинувачення, надав згоду на застосування до нього узгодженого виду та розміру покарання.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнав себе винуватим, згідно ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст.474 ч.4 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження цієї угоди, передбачені ст.473 ч.2 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Враховуючи викладене, те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Волинської обласної прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для її затвердження та призначення ОСОБА_4 покарання, узгодженого сторонами угоди.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєних ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, обставини справи, обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання, дані, що характеризують обвинуваченого.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, є особою похилого віку, фізичною особою-підприємцем, позитивно характеризується за місцем проживання.

Як обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд, відповідно до ч.1 ст.66 КК України, визнає його щире каяття у вчинених кримінальних правопорушеннях, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Вищенаведені обставини та дані про особу обвинуваченого суд вважає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень і впливають на пом`якшення покарання, при цьому враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, думку сторін угоди, суд вважає можливим при призначенні покарання обвинуваченому за ч.1 ст.209 КК України, застосувати вимоги ст. 69 КК України, призначивши обвинуваченому більш м`який вид основного покарання, не зазначений в санкції ч. 1 ст. 209 КК України, у виді штрафу в розмірі 10 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 000,00 грн, із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права займатися підприємницькою діяльністю строком на один рік, без конфіскації майна.

Також суд прийшов до висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.1 ст.201-3 КК України покарання узгодженого сторонами угоди у виді штрафу в розмірі 12 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 204 000,00 грн.

Остаточне покарання обвинуваченому слід визначити на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 зазначені вище покарання суд виходить із того, що вони є достатніми для виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, такими, що відповідатимуть особі обвинуваченого, є справедливими і достатніми для досягнення, передбачених ч. 2 ст. 50 КК України меті покарання та відповідатиме принципу верховенства права, закріпленого ст. 8 КПК України.

Цивільний позов не заявлено, процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.12.2024 (справа №161/21545/24, провадження №1-кс/161/5801/24, слід скасувати.

Питання про речові докази підлягає вирішенню судом відповідно до ст.ст. 96-1, 96-2, 100 КПК України.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000028 від 16.12.2024, укладену 16 грудня 2024 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Волинської обласної прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.201-3, ч.1 ст.209 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.201-3 КК України у виді штрафу в розмірі 12 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 204 000,00 грн;

- за ч.1 ст.209 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України - у виді штрафу в розмірі 10 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 000,00 грн, з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю строком на 1 (один) рік, без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 12 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 204 000,00 грн, з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю строком на 1 (один) рік, без конфіскації майна.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.12.2024 (справа №161/21545/24, провадження №1-кс/161/5801/24 - скасувати.

Речові докази по справі:

- експрес накладні ТОВ «Нова Пошта» відправника ОСОБА_7 у кількості 26 шт, чорнові записи щодо сум переказів грошових коштів на отримувача ОСОБА_10 , фактури та інші документи щодо перевезення товарів через державний кордон у кількості 7 шт на 17 арк, які перебувають на зберіганні у Територіальному управлінні БЕБ у Волинській області зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- жорсткий диск Dell Constellation 4 ТВ, який перебуває на зберіганні у Територіальному управлінні БЕБ у Волинській області повернути власнику ОСОБА_6 .

На підставі ст.96-1 КК України застосувати у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.201-3, ч.1 ст.209 КК України, спеціальну конфіскацію та вилучити у власність держави майно (предмет контрабанди) вилучене у ОСОБА_4 - принтери: Canon G3410 22 шт.; Canon G640 1 шт.; Canon TS3452 6 шт.; Canon ts 5350а 1 шт.; Canon G3410 7 шт., що зберігаються у Територіальному управлінні БЕБ у Волинській області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1