Провадження № 1-кс/331/80/2025
Справа № 331/275/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000047, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.01.2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, відносно підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орлянське, Василівського району, Запорізької області, українця, громадянина України, який має повну середню освіту, не одруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштованого, фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 02.10.2010 Василівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 75, 76, 104 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

- 27.12.2011 Василівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75, 76, 104 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

- 10.04.2012 Василівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75, 76, 104 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

- 15.11.2013 Василівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців з конфіскацією майна. Шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим по попередньому вироку від 26.06.2013 р.

- 29.03.2024 Комунарським районним судом міста Запоріжжя за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 5 років. На підставі ст.75, 76 КК України звільнити від відбування основного покарання та призначити покарання з іспитовим строком на 3 роки, -

В С Т А Н О В И В :

15 січня 2024 року слідчий СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з вищезазначеним клопотанням, яке обґрунтовано таким.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , будучи особою раніше судимою за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена в установленому законом порядку, на шлях виправлення і перевиховання не стала та знову скоїла корисливий злочин на території Олександрівського району, Запоріжжя за наступних обставин:

13 січня 2025 року приблизно о 14 годині 30 хвилин ОСОБА_6 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись біля будинку 29 по вул.Жуковського в м.Запоріжжя, помітив незнайомого йому раніше ОСОБА_7 , який рухався в бік вулиці Благовіщенської у місті Запоріжжя. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_6 підбіг до потерпілого спереду та із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яке виразилось в тому, що ОСОБА_6 наніс ОСОБА_7 один удар правою рукою у грудну клітину та відкрито, шляхом ривку, викрав з плеча останнього сумку чорного кольору, в якій знаходилось майно, належне ОСОБА_7 : документи на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : посвідчення водія, медичне посвідчення водія, військовий квиток, УБД, свідоцтво, візитниця, котрі матеріальної цінності для потерпілого не становлять; мобільний телефон «Oulkitel WP18 Pro 4/64 GB green» імеі 1: НОМЕР_1 та імеі 2: НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 який коштує 600 гривень; сумка зеленого кольору з тканини, котра матеріальної цінності для потерпілого не становить; навушники «Носо» бездротові, котрі мають 1100 гривень; банківська картку «Приватбанк» № НОМЕР_4 котра матеріальної цінності для потерпілого не становить; парфуми в чорній квадратній коробці, котрі мають вартість 500 гривень.

Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 , утримуючи викрадене при собі у руках, зник з місця скоєння злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 2100 гривень.

Таким чином, встановлено достатню кількість доказів для повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

14 січня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Вина підозрюваного ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом огляду місця події від 13.01.2025 за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом огляду речей від 14.01.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом пред`явлення до впізнання за фотознімками потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом затримання ОСОБА_6 від 13.01.2025.

Таким чином, підозрюваний скоїв тяжке кримінальне правопорушення (злочин), за яке Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років.

Статтею 183 ч. 1 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, якою передбачено умови, мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тримання під вартою згідно ч. 2 ст. 183 КПК України може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного.

Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, в обгрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного покладається необхідність запобігання спробам:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком до десяти років позбавлення волі, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

- незаконно впливати на потерпілого, свідка, у цьому ж кримінальному провадженні, адже ОСОБА_6 , будучу особою раніше судимою, та яка нещодавно звільнилася з місць позбавлення волі, може застосовувати маніпуляції або психологічний тиск для впливу на свідків чи потерпілих з метою зміни їх свідчень. Подібна поведінка створює серйозні ризики для правосуддя, адже потерпілі або свідки можуть змінити свої показання під впливом погроз або обіцянок.

- вчинити нові кримінальні правопорушення. ОСОБА_6 , будучи особою раніше судимою за корисливі злочини, на шлях виправлення і перевиховання не став та знову скоїв корисливий злочин на території Олександрівського району міста Запоріжжя.

ОСОБА_6 може виїхати за межі території України, Запорізької області або на тимчасово окуповані території України, у зв`язку з цим, у правоохоронних органів фактично не буде можливості затримати підозрюваного та як наслідок, притягнути останнього до кримінальної відповідальності, існують ризики переховування останнього у такий спосіб від органів досудового розслідування та суду.

Отже існує ризик того, що ОСОБА_6 у разі не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може переховуватись від органів досудового розслідування, та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, айв подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

- вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 , в період воєнного стану вчинив тяжке кримінальне правопорушення, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, в умовах воєнного стану, під час того як судимість не знята та не погашена

29.03.2024 Комунарським районним судом міста Запоріжжя за ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_6 засуджений до позбавлення волі строком 5 років. На підставі ст.75, 76 КК України звільнений від відбування основного покарання з іспитовим строком на 3 роки.

Вказані факти свідчать про наявність ризику повторного вчинення інших кримінальних правопорушень в т.ч. проти життя та здоров`я, власності, бажання підозрюваного уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість втечі підозрюваного.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом та відповідно до п. 2 ст.179 КПК України - однією з ознак виконання особистого зобов`язання є те, що підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, та його застосування не достатнє для забезпечення виконання підозрюваним його обов`язків у цьому кримінальному провадженні, оскільки у вказаному випадку ОСОБА_6 не проживає за зареєстрованою адресою в м. Запоріжжі.

Крім, цього суд при розгляді питання про застосування запобіжного заходу у виді домашній арешт, повинен з`ясувати технічні можливості реалізації вказаного виду запобіжного заходу так як ОСОБА_6 не проживає за адресою реєстрації в м. Запоріжжі та веде аморальний спосіб життя: не працевлаштований, має залежність від наркотичних засобів.

Підозрюваний повинен повернутися до місця мешкання, реєстрації, проте ОСОБА_6 не проживає фактично за адресою реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , що створить перешкоди щодо ефективного забезпечення необхідної міри контролю за поведінкою підозрюваного, що дасть останньому можливість переховуватись від правосуддя, надасть останньому можливість переховуватись від органу досудового розслідування та суду та здійснювати тиск на свідків, щоб останні відмовились від своїх показань. Водночас, необхідно брати до уваги і саму особистість підозрюваного, враховуючи його репутацію, соціальні зв`язки тощо.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування та суду не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до суду на першу вимогу. Разом з тим, поручителі з числа цивільних осіб не зможуть забезпечити виконання підозрюваним обов`язків покладених на нього.

За таких обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти цим ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування.

З огляду на те, що органом досудового розслідування доведено та підтверджено вищевказаними матеріалами існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України; що підозрюваний ОСОБА_6 має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може здійснити вплив на свідків, тому що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути признаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання, а також беручи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, відсутність роботи та постійного місця проживання, репутацію, стан здоров`я, залежність від наркотичних засобів, майновий стан та інші обставини, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних дій ОСОБА_6 , для запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є застосування щодо нього запобіжного заходу - тримання під вартою як до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років позбавлення волі.

Розглядаючи можливість застосування до підозрюваного будь-якого альтернативного запобіжного заходу, прокурор звертає увагу суду, що наразі достатніми та належними підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання стосовно підозрюваного під вартою є не лише очікування завершення досудового розслідування та розгляду справи в суді, а і дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку повністю виправдовує утримання підозрюваного під вартою.

Отже, досягнення мети визначеної у ст. 177 КПК України наразі можливе виключно шляхом взяття під вартою ОСОБА_6 .

Сторона обвинувачення акцентує увагу суду, що під час розгляду клопотання відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість перебування ОСОБА_6 під вартою, немає, відсутні інші дані, які б переважили ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_6 , може переховується від органу досудового розслідування та суду, може впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобіганням цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Прокурор в суді клопотання підтримав з підстав, викладених по його тексту, просив його задовольнити та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запропонований органом досудового слідства запобіжний захід.

Захисник ОСОБА_4 в суді проти задоволення клопотання заперечувала, та просив обрати запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний ОСОБА_6 в суді підтримав позицію свого захисника.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та надані матеріали, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, прийшов до такого.

В силу ст.ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Як вбачається з доданих до клопотання про застосування запобіжного заходу матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, яка підтверджується зібраними доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом огляду місця події від 13.01.2025 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гоголя, буд. 31; протоколом огляду речей від 14.01.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом пред`явлення до впізнання за фотознімками потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом затримання ОСОБА_6 від 13.01.2025.

Підставою для застосування до ОСОБА_6 зазначеного запобіжного заходу є наявність передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, які вказують на те, що знаходячись на волі, ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, як особа, яка має не зняту та не погашену судимість за скоєння злочинів проти власності; також підозрюваний може переховуватися від досудового слідста та суду, оскільки підозрюваний усвідомлюючи тяжкість інкримінованого злочину, може отримати покарання у вигляді довготривалого позбавлення волі; незаконно впливати на потерпілого, свідка, у цьому ж кримінальному провадженні.

Викладене дає слідчому судді підстави вважати, що запобігання вказаним ризикам неможливе у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Слідчим суддею при обранні відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу приймаються до уваги встановлені в суді обставини, а саме те, що ОСОБА_6 не має тісних соціальних зв`язків та утриманців; офіційно не працевлаштований; має не зняті та не погашені судимості за скоєння злочинів проти власності, та знов скоїв аналогічний злочин.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Murrey v. the United Kingdom »). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати обєктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»).

На підставі викладеного, а також з урахуванням ступеня порушення цінностей суспільства в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сприятиме запобіганню вчиненню ним дій, пов`язаних з: переховуванням від органів досудового розслідування та суду; скоєння нових злочинів; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також забезпечить високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів громадян України.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, слідчий суддя, не визначає розмір застави.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 194 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000047, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.01.2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали доручити співробітникам ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.

Термін дії ухвали закінчується 13 березня 2025 року о 17 годині 00 хвилин.

Строк тримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою відраховувати з 13 січня 2025 року - 17 годин 00 хвилин.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали проголошено 16 січня 2025 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1