Справа № 615/576/25
Провадження № 1-кп/615/82/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Валки Харківської області клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.10.2024 за №0009059, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Обухів Київської області, українця, громадянина України, з базовою середньою світою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом, який перебуває на посаді водія відділення підвозу 1 мінометної батареї 1 батальйону оперативного призначення в/ч НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, не судимого, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

встановив:

Згідно клопотання, наказом командира військової частини НОМЕР_1 №102 від 19.04.2024 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду водія відділення підвозу 1 мінометної батареї 1 батальйону оперативного призначення.

За приписами ст.2,4,24 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення злочину, солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом.

Вимоги ст.17,65 Конституції України, ст.17 ЗУ «Про оборону України», ч.1 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують солдата ОСОБА_4 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст.9,11,16,49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548ХІМ (зі змінами), ст.1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551ХІМ, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Із п.3 ст.24 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно із вимогами ст.12,14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити до наступного прямого начальника.

Ст.129,130,199,216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб, який продовжено до теперішнього часу.

Проте, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби, в порушення зазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях за таких обставин.

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призивом під час мобілізації, перебуваючи у розпорядженні командира бригади, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.65,68 Конституції України, ст.17 ЗУ «Про оборону України», ст.1,2,24 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.11,16,49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548ХІМ, ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551ХІУ, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати й економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Але, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призивом під час мобілізації, перебуваючи у розпорядженні командира бригади, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на ухилення від військової служби, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст.65,68 Конституції України, ст.17 ЗУ «Про оборону України», ст.1,2,24 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.11,16,49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за відсутності поважних причин, 10.06.2024 (більш точний час не встановлено) самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ). При цьому, на місце несення служби солдат ОСОБА_4 не повернувся, перебуваючи поза місцем служби, обов`язки з військової служби за посадою не виконував, поза місцем служби у медичні установи України не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, час проводить на власний розсуд.

14.02.2025 ОСОБА_4 самостійно з`явився до Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві.

Таким чином, ОСОБА_4 з 10.06.2024 (більш точний час не встановлено) по 14.02.2025 час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, тим самим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України самовільне залишення місця несення служби без поважних причин військовослужбовцем понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просить задовольнити. Вважає наявними підстави для закриття провадження на підставі ч.5 ст.401 КК України.

Підозрюваний підтвердив викладені в клопотанні обставини, суть підозри за ч.5 ст.407 КК України та підстави для звільнення його від кримінальної відповідальності йому зрозумілі, вину за викладених прокурором обставин визнає повністю, не заперечує проти закриття кримінального провадження на підставі ч.5 ст.401 КК України, наслідки йому зрозумілі.

Заслухавши позицію учасників судового провадження, перевіривши доводи клопотання, дослідивши додані до нього матеріали, суд доходить висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню за таких обставин.

Відповідно до ч.5 ст.401 КК України, особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 КК України, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Згідно ст.44 КК України та ст.285 КПК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності, у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За ч.1,2 ст.286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду.

У разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.5 ст.401 КК України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Аналогічні норми викладені у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005, відповідно до якого суд зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності, у разі наявності спеціальних обставин, передбачених конкретною нормою закону, якою у даному випадку є норма ч.5 ст.401 КК України.

Враховуючи, що підозрюваний добровільно звернувся до слідчого із клопотанням про намір повернутися для продовження проходження військової служби, командир військової частини надав письмову згоду про таку можливість, суд доходить висновку про наявність підстав для звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності для продовження проходження військової служби.

П.1 ч.2 ст.284 КПК України встановлює обов`язок суду закрити кримінальне провадження в зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, за наявності підстав, зазначених у ч.5 ст.401 КК України, кримінальне провадження згідно вимог п.1 ч.2 ст.284 КПК України підлягає закриттю у підготовчому судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, на підставі ч.5 ст.401 КК України для продовження проходження військової служби.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009059 від 21.10.2024, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України закрити.

Зобов`язати ОСОБА_4 невідкладно, але не пізніше 72 годин після набрання ухвалою законної сили, прибути до військової частини НОМЕР_1 для продовження проходження військової служби.

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 після набрання ухвалою суду законної сили невідкладно поновити на військовій службі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Валківський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1