НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

27 березня 2025 року ЄУ № 322/285/25 (Провадження № 1-кс/322/103/25)

Слідчий суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВн відділення поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 (далі по тексту слідчий), погоджене прокурором Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.03.2025 за №0000032, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України про арешт майна,

встановив:

слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням зі змісту якого випливає, що досудовим розслідуванням встановлено, що 10.03.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , в приміщені будинку виявлено труп ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ознаками насильницької смерті.

З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, 20.03.2025, у період часу з 17:01 годин до 17:44 годин, проведено огляд місця події на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого, на землі у садку було виявлено і вилучено два фрагменти скла, на одному з яких виявлено слід папілярного візерунка. Виявлений слід папілярного візерунка було вилучено на «ЛТ» та перенесено на аркуш паперу формату А-4.

Вказані фрагменти скла і слід папілярного візерунка набули статус тимчасово вилученого майна, та визнані у даному кримінальному провадженні речовими доказами про, що винесена відповідна постанова.

Враховуючи вказане, з метою збереження речових доказів, для запобігання можливості їх зникнення, пошкодження а також для проведення необхідних експертиз, слідчий просив накласти арешт на згадане майно.

Слідчий і прокурор будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду клопотання в судове засідання не з`явилися причини неявки не повідомили.

Дослідивши клопотання і додані до нього матеріали слідчий суддя дійшов таких висновків.

Клопотання слідчого погоджене прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у провадженні.

Положеннями ч.1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (речові докази).

Згідно з витягом із Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені 11.03.2025 за №0000032, з правовою кваліфікацією ч.1 ст.115 КК України.

Зазначені у клопотанні предмети, відповідають критеріям ст.98 КПК України, оскільки можуть зберігати на собі сліди кримінального правопорушення.

Втім вказані фрагменти скла фактично є безхазяйною річчю, не мають будь-якої матеріальної цінності, до того ж складно навіть уявити, що будь-хто може претендувати на право володіння на ці предмети, не кажучи вже про право користування і тим більше право власності. Відтак за відсутності володільця (законного чи ні), жоден з ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України не може існувати апріорі, адже приховування, знищування чи спотворення доказу не може бути абстрактним, такі дії можуть вчинятися виключно якоюсь конфетною особою. Отже питання щодо зберігання цих предметів має бути вирішено відповідно до положень ст.100 КПК України, для чого накладення арешту на них не є потрібним.

Що стосується сліду папілярного візерунку, то він не відноситься до тимчасово вилученого майна в розумінні ст.167 КПК України. Цей об`єкт не вилучався тимчасово у власника або законного володільця, а створений слідчим в процесі проведення огляду місця події та, відповідно до ч.2 ст.105 КПК України, є додатком до протоколу.

Враховуючи вказане слідчий суддя дійшов висновку про необґрунтованість клопотання, тому у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст.170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна (фрагменти скла і слід папілярного візерунка, які було вилучено 20.03.2025, під час огляду місця події), відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її постановлення.

Слідчий суддя ОСОБА_1