ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/456/25
Провадження №1-кс/477/249/25
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

20 березня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого у кримінальному провадженні заступника начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000739 від 22 серпня 2024 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що народився в с. Євгенівка Снігурівського району Миколаївської області та проживає в АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, не судимого в силу статті 89 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 263 КК України

за участі: прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

20 березня 2025 року слідчий СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000739 від 22 серпня 2024 року з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною першою статті 263 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання посилається на те, що у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває об`єднане кримінальне провадження №0000739, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань від 22 серпня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 263 КК України, за фактом незаконного зберігання та збуту вогнепальної зброї, вибухових пристроїв, бойових припасів.

Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб мешканців Миколаївської області, серед яких ОСОБА_7 , не маючи передбаченого законом дозволу, діючи умисно, здійснюють незаконне придбання, накопичування та подальший збут вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, що охоплюється складом кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 263 КК України .

19 березня 2025 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 263 КК України, а саме незаконному придбанні, носінні, зберіганні, збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

На думку слідчого необхідність застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою обумовлена наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Наявність указаних ризиків слідчою обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років та з метою уникнення покарання може виїхати до іншої країни чи непідконтрольної Україні території. Також, слідчий у поданому клопотанні вказує, що ОСОБА_7 з метою прикриття своєї незаконної діяльності, може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, з огляду на те, що під час досудового розслідування не віднайдено усіх речей та документів, а підозрюваний для приховання своєї діяльності може вчиняти дії щодо знищення доказів причетності до вчинення кримінальних правопорушень, як його самого так і інших співучасників, що свідчить про наявність ризиків, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 177 КПК України.

Також, слідчий ОСОБА_3 у поданому клопотанні посилається на наявність ризику, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, відповідно до якого ОСОБА_7 , з метою перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні, може впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою надання ними певних показів, що не відповідають дійсності та повністю чи частково виправдовують його та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином

Оскільки протиправна діяльність ОСОБА_7 має ознаки систематичності, та за матеріалами кримінального провадження встановлено, що підозрюваний раніше неодноразово судимий, слідчий у своєму клопотанні посилається і наявність ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного продовжити злочин у якому він підозрюється, або вчинити інше правопорушення.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти зазначеним вище ризикам.

Крім того, у поданому клопотанні слідчий просив слідчого суддю визначити заставу у максимальному розмірі, визначеному частиною п`ятою статті 182 КПК України на рівні 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням певних обов`язків на підозрюваного.

У судовому засіданні проголошено резолютивну частину ухвали.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав клопотання слідчого ОСОБА_3 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив його задовольнити, указував про існування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України, та неможливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, з огляду на його особу та обставини вчинення кримінального правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого та просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши позиції учасників судового провадження, дослідивши докази по заявленому клопотанню та скарзі, слідчий суддя встановив наступне.

З витягу з кримінального провадження №0000739 від 20 березня 2025 року вбачається, що в провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває об`єднане кримінальне провадження №0000739 від 22 серпня 2024 року за правовою кваліфікацією, передбаченою частиною першою статті 263 КК України за фактом незаконного зберігання та збуту вогнепальної зброї, вибухових пристроїв, бойових припасів.

Досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та у невстановлені час та місці, але не пізніше 13 вересня 2024 року, не маючи передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, незаконно придбав корпуси гранат типу Ф-1 в кількості 4 шт., а також підривачі до ручних гранат типу УЗРГМ в кількості 3 шт., які в подальшому став зберігати, без передбаченого законом дозволу.

У подальшому, в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше але не пізніше 13 вересня 2024 року у ОСОБА_7 , виник корисливий умисел направлений на збут корпусів гранат типу Ф-1 в кількості 4 шт., а також підривачів до ручних гранат типу УЗРГМ в кількості 3 шт., за грошові кошти.

З метою реалізації свого злочинного умислу направленого на збут, з метою отримання грошових коштів від продажу корпусів гранат типу Ф-1 в кількості 4 шт., а також підривачів до ручних гранат типу УЗРГМ в кількості 3 шт., які він незаконно придбав та зберігав за місцем за адресою м. Снігурівка, вул. Єдності (колишня Маяковського), 72, ОСОБА_7 13 вересня 2024 року зустрівся з « ОСОБА_8 », (особисті дані якого змінені відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні», та який діяв під контролем працівників поліції, при проведенні негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, у якості покупця), якому збув за 3 000 (три тисячі) гривень корпуси гранат типу Ф-1 в кількості 4 шт., а також підривачі до ручних гранат типу УЗРГМ в кількості 3 шт.

Зі змісту повідомлення про підозру від 19 березня 2025 року, вбачається, що цього ж дня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 263 КК України, а саме у незаконному придбанні, носінні, зберіганні, збуті, бойових припасів без передбаченого законом дозволу, яка з дотриманням положень статті 278 КПК України йому вручена.

Слідчий суддя, на підставі оцінки сукупності наданих органом досудового розслідування доказів, вважає підтвердженим причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого діяння, що може містити ознаки злочину, в якому він підозрюється.

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_7 злочину, зазначеного у повідомленні про підозру, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема: даними викладеними в листах УСБ України в Миколаївській області від 23 серпня 2024 року № 64/20-7728, від 22 жовтня 2024 року № 64/20-9820, від 16 вересня 2024 року № 64/20-8513 про виявлення обставин кримінального правопорушення; протоколами допиту свідка ОСОБА_9 від 27 серпня 2024 та 14 вересня 2024 року; матеріалами судової вибухотехнічної експертизи № СЕ-19/115-24/18076-ВТХ від 11 лютого 2025 року; протоколом від 14 вересня 2024 року про результати контролю за вчиненням злочину у форму оперативної закупки; протоколом від 28 жовтня 2024 року про результати проведення аудіо-, відеоконтролю особи ОСОБА_7 та силу частини третьої статті 132 КПК України, частини другої статті 177 КПК України є підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і запобіжного заходу.

При цьому, слідчим суддею не оцінювалися докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, тобто на даному етапі провадження не вирішувалися ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

За рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При цьому, такі об`єктивні дані не повинні бути достатніми для засудження особи, а повинні лише об`єктивно зв`язувати певну особу з певним злочином для можливості застосування заходу забезпечення кримінального провадження при наявності реальних ризиків, а у разі ж не доведеності вини особи за наслідками судового розгляду, остання може бути виправдана судом, у тому числі, з урахуванням положень Конституції України.

В світлі обставин даного клопотання, досліджених матеріалів, що долучені слідчим ОСОБА_3 до клопотання про застосування запобіжного заходу, достатньо для того, щоб в межах судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про обрання запобіжного заходу, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Згідно частини першої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною першою статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам статей 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Слідчим у поданому клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 263 КК України.

Слідчий суддя також визнає доведеними обставинами те, що існують передбачені статтею 177 КПК України ризики, зокрема, ризики того, що підозрюваний перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та вчинити інше правопорушення.

Про наявність існування ризику, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду свідчать вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та тяжкість покарань, передбаченого санкцією частини першої статті 263 КК України, а також характер інкримінованого підозрюваному злочину, зокрема чіткий намір вчинення злочину, його корисливий мотив, що свідчить існування ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.

Також слідчим та прокурором доведено існування іншого ризику, передбаченого пунктом 2 частиною першої статті 177 КПК України, а саме можливість ОСОБА_7 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як наразі проводиться ряд слідчих (розшукових) дій для встановлення та документування протиправних дій підозрюваного та інших причетних осіб, оскільки під час проведення обшуків не відшукано та не вилучено всіх необхідних речей, та місцезнаходження яких на даний час встановлюється. З огляду на що, перебування підозрюваного на волі надасть йому можливість знищити чи спотворити будь-яку з речей чи документів.

Ризик, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, який полягає у незаконному впливі на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні також слідчий суддя вважає реальним з огляду на можливу причетність до вчинення протиправних дій інших осіб, що встановлюються органом досудового розслідування. Указане свідчить про реальну ймовірність того, що перебування підозрюваного ОСОБА_7 на волі може призвести до впливу на них шляхом умовлянь або погрожувань, у тому числі шляхом схиляння до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують підозрюваного, чим може перешкоджати встановленню істини у провадженні, чи взагалі схиляти їх до відмови давати свідчення, чи їх спотворення на свою користь.

Також слідчий суддя вважає доведеним і наявність ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, який надає можливість підозрюваному ОСОБА_7 вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки за змістом матеріалів, що долучені до клопотання вбачається, що підозрюваний раніше неодноразово судимий, хоча судимість в силу статті 89 КК України є погашеною, а враховуючи що підозрюваний джерел доходу не має, то вказані обставини дають підстави обґрунтовано припускати, що і в подальшому підозрюваний може продовжити займатися злочинною діяльністю, що свідчить про існування ризику пов`язаного з можливістю останнього вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик передбачений пунктом 4 частини першої статті 177 КПК України, що зазначений слідчим не підтверджений належним чином та його наведені слідчим обґрунтування в його підтвердження охоплюється наявністю інших ризиків.

За положеннями процесуального законодавства України, що застосовуються з урахуванням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та відповідної практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), окремі положення яких можна екстраполювати на норми національного законодавства, що не містять однозначного регулювання спірних питань, вбачається, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані статтею 5 Конвенції, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Оцінюючи встановлені слідчим суддею ризики, через призму положень статті 178 КПК України, слідчим суддею, окрім вищевикладеного враховує також і те, що підозрюваний ОСОБА_7 має досить молодий вік, задовільний стан здоров`я, не одружений, не працевлаштований, раніше був судимий за злочини проти власності, не має на своєму утриманні інших осіб, що вказує низьку міцність його соціальних зв`язків.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, необхідного для запобігання існуючим ризикам, слідчий суддя враховує таке.

Згідно із частиною першою статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки.

Тобто застосування такого запобіжного заходу можливе не тільки за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення особою злочину та ризиків, а й у разі неможливості зменшити наявні ризики до розумних меж через застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» ЄСПЛ зазначив, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається.

При цьому висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Відповідно до частини першої статі 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Частиною 3 статті 176 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 у виді особистого зобов`язання та домашнього арешту пов`язане з тим, що такі запобіжні заходи є занадто м`якими та їх застосування не достатнє для забезпечення запобігання ризикам, встановленим слідчим суддею, оскільки не виконання підозрюваним обов`язків у цьому кримінальному провадженні, не матиме належних наслідків, які б утримали його у належній процесуальній поведінці і може створити передумови для його переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Крім того, за таких обставин ОСОБА_7 отримає можливість незаконно впливати на свідків та/або інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні будь-яким чином.

Водночас, у випадку судом застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_7 у виді застави, слід зазначити, що підозрюваний матиме можливість до внесення застави вчинити дії направленні на залишення території України та/або на переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді особистої поруки слідчим суддею не встановлено, з огляду на відсутність заяв від осіб, що заслуговують на довіру про бажання взяти підозрюваного на поруки, а також з тих же обставин, що зазначені слідчим суддею під час перевірки можливості застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

З урахуванням доведеності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, слідчий суддя вважає доведеним, що інші, більш м`які (особисте зобов`язання, особиста порука та домашній арешт), запобіжні заходи на даному етапі досудового розслідування не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому з урахуванням приписів пункту 4 частини другої статті 183 КПК України у вказаному випадку до ОСОБА_7 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Враховуючи обставини кримінального провадження та долучені до матеріалів клопотання докази, в тому числі документи, які свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення дій пов`язаних із незаконним придбанням, зберіганням та збутом бойових припасів, слідчий суддя вважає підозру, яка повідомлена підозрюваному обґрунтованою, а долучені докази такими, що переконують неупередженого спостерігача, що ця особа могла вчинити даний злочин з досить високою ймовірністю.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З огляду на викладене, для запобігання ризиків, які зазначені в клопотанні, враховуючи, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не гарантуватиме та не забезпечуватиме запобігання вказаним ризикам та виконанням ним процесуальних обов`язків, заперечення підозрюваного слідчий суддя відхиляє.

Слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному ОСОБА_7 , тяжкістю покарання, яке йому загрожує, згідно санкції статті, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваної слідчим суддею, на даному етапі, не встановлено.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості інкримінованого йому діяння, зможе забезпечити виконанню підозрюваним ОСОБА_7 своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу.

За такого, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, та відносно підозрюваного ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Згідно частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до частини п`ятої статті 182 КПК України визначено розмір застави, щодо осіб підозрюваних у вчиненні злочину в залежності від тяжкості інкримінованого правопорушення.

Пункт 2 частини п`ятої статті 182 КПК України передбачає, що щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину розмір застави визначається на рівні від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчого, слідчий суддя вважає, що з урахуванням досліджених доказів, пояснень підозрюваного щодо його майнового стану, стану його здоров`я, сімейного стану, з урахуванням характеру інкримінованого йому правопорушення, наявні підстави для визначення розміру застави максимальному розмірі визначеному межами статті 182 КПК, а тому клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу належить задовольнити, із визначенням суми застави у 80 (сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, запобігання ризикам та не є явно непомірним для нього.

За змістом частини третьої статті 183 КПК України в ухвалі слідчого судді зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

Відповідно до положень частини першої та другої статті 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, при цьому строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

З огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_7 не є особою, яка затримана за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, строк тримання під вартою йому слід відраховувати з моменту проголошення ухвали слідчого судді та фактичного його затримання, тобто з 20 березня 2025 року.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 194, 196, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, який діє з 20 березня 2025 року до 18 травня 2025 року включно.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 , обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Миколаївській області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Після внесення застави підозрюваний звільняється з-під варти.

У разі внесення застави, покласти на строк до 18 травня 2025 року включно на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:

прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та місця роботи;

не відлучатися із міста Снігурівка Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

утриматися від спілкування з підозрюваними та свідками у цьому кримінальному провадженні з приводу обставин кримінального правопорушення, крім випадків участі у проведенні слідчих (розшукових) дій у даному провадженні.

Попередити підозрюваного про наслідки невиконання покладених обов`язків, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та внесена застава звернута у дохід держави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню УСБУ в Миколаївській області після її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_10