Справа № 749/382/25
Номер провадження 1-кп/749/54/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2025 року м.Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сновськ обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000043, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.03.2025 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білозірка, Лановецького району, Тернопільської області, українця, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, одруженого, на утриманні дітей, осіб похилого віку не маючого, маючого на утриманні дружину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є інвалідом 1 групи, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Щорського районного суду Чернігівської області від 07.10.2024 у справі № 749/1108/24 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП за те, що він, о 11 год. 10 хв., 29.07.2024, по вул. Провулку Клубному, буд. № 1 у м. Сновськ, Корюківського району, Чернігівської області повторно протягом року керував автомобілем, не маючи права керування таким транспортним засобом, а також об 11 год. 52 хв., 16.09.2024, по вул. Залізничній, буд. № 1 в м. Сновськ, Корюківського району, Чернігівської області повторно протягом року керував автомобілем, не маючи права керування таким транспортним засобом, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 48 800 грн, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років. Вищевказана постанова набрала законної сили 12.11.2024.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративне правопорушення це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За вчинення адміністративного правопорушення до особи застосовується адміністративне стягнення, одним із видів якого є позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами.

Відповідно до статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 15 Закону України «Про дорожній рух» заборонено керування транспортними засобами особам, до яких застосовано, зокрема, адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення.

Таким чином, позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами, одночасно припиняє реалізацію вказаного права особою, до якої застосовано цей вид адміністративного стягнення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Однак, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність постанови суду від 07.10.2024, яка набрала законної сили, будучи ознайомленим з нею, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», згідно з яким судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч зазначеній постанові суду, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції за порушення правил дорожнього руху.

Зокрема, о 10 год. 15 хв., 05.03.2025, водій ОСОБА_4 керував автомобілем «ВАЗ 21043» з реєстраційним номером НОМЕР_1 по вул. Миру в м. Сновськ, Корюківського району, Чернігівської області, де навпроти буд. № 3 вказаної вулиці був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 (м. Сновськ) Корюківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на підставі статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» за порушення Правил дорожнього руху України, а саме за керування автомобілем з порушенням правил користування ременями безпеки.

Вказане діяння ОСОБА_4 свідчить про ухилення останнього від виконання судового рішення, що є однією з форм невиконання судового рішення.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 , які виразилися в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, кваліфіковані, як вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

18.03.2025 року між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 , була укладена угода про визнання винуватості відповідно до вимог ст. ст. 468, 469, 470, 472, 473, 474 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, фактичні обставини справи, які викладені в обвинувальному акті, не оспорює, просив затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Згідно угоди про визнання винуватості від 18.03.2025 підозрюваний та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 382 КК України. ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 України, тобто в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили.

Зазначеною угодою узгоджене покарання ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, у вигляді штрафу у сумі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 18.03.2025 р. між ОСОБА_4 та прокурором Корюківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, ОСОБА_4 та прокурор добровільно уклали угоду про визнання винуватості, а зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Підстави для відмови в затвердженні угоди, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні.

Під час судового розгляду судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України.

Також, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 розуміє наслідки укладення та затвердження укладеної між ним та прокурором угоди про визнання винуватості, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

В угоді, укладеній між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором, визначено обставину, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання, а саме щире каяття, та визначено, що відсутні обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України.

Покарання, яке пропонується в угоді, є покаранням у межах санкції ч. 1 ст. 382 КК України, а тому суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 18.03.2025 року між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором, й призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди покарання за ч. 1 ст. 382 КК України у виді штрафу.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази відсутні.

Підстави для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу відсутні, клопотань про обрання запобіжного заходу від учасників розгляду кримінального провадження не надходило.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 91, 100, 107, 349, 368, 370, 371, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором Корюківської окружної прокуратури ОСОБА_3 18.03.2025 року у кримінальному провадженні № 0000043, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.03.2025 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 382 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень.

Строк відбування кримінального покарання у виді штрафу рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з особливостями, передбаченими статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України, до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Щорський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня отримання особою копії вироку.

Повний текст вироку вручити учасникам провадження негайно після проголошення його резолютивної частини.

Суддя ОСОБА_1