Справа № 569/2340/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського міського суду Рівненської області клопотання прокурора відділу Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в період доби щодо обвинуваченого у кримінальному провадженні №0000025 від 19.01.2024 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,3 ст.436-2 КК України, ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

Рівненським міським судом Рівненської області розглядається вищевказане кримінальне провадження.

Прокурор відділу Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_3 подав клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту в період доби щодо обвинуваченого ОСОБА_4 . У клопотанні вказав, що заявлені раніше ризики, зокрема передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України не втратили актуальності, з огляду на обставини кримінального правопорушення у вчинення якого обвинувачується останній, тяжкості кримінальних правопорушень. З метою запобігання вказаним ризикам, а також забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, просить задовольнити клопотання.

Прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 щодо задоволення клопотання прокурора не заперечували просив виключити обов`язок носити електронний засіб контролю.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, дослідивши клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

У відповідності до ч.2 ст. 331 КПК України, в ирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За положенням ч.6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Домашній арешт являє собою позбавлення свободи в розумінні підпункту «с» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини (пункт 17 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Вітторіо та Луіджи Манчіні проти Італії», «Лавентс проти Латвії»).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого, має обґрунтувати свій висновок про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. При цьому кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

В ході досудового розслідування стосовно ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово.

Під час підготовчого судового засідання, а також в ході судового розгляду застосований вид запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 продовжувався.

Наразі триває судовий розгляд кримінального провадження, завершити судове провадження до спливу строку дії запобіжного заходу неможливо.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.ч.1,3 ст. 436-2 КК України, у вчиненні кримінальних правопорушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, проти основ Національної безпеки України. Зокрема, кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст. 436-2 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, що спонукатиме обвинуваченого переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності, та здійснювати вплив на свідків у кримінальному провадженні.

Отже, на переконання суду, наразі продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України.

З метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання вищевказаних ризиків, а також що строк дії застосованого запобіжного заходу стосовно обвинуваченого закінчується, а судовий розгляд кримінального провадження триває, слід продовжити щодо обвинуваченого строк заснованого запобіжного заходу у виді домашнього арешту в період доби та строк дії обов`язків передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 314-316 КПК, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту в період доби, задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю Республіки Білорусь, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в період доби, строком до 10.04.2025.

Продовжити строк дії обов`язків покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати на виклик до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає (перебуває) без дозволу суду; здати на зберігання до органів УДМСУ свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну; утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю; заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , - в період доби з 20:00 год. до 08:00 год., за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах, бомбосховищах на випадок оголошення повітряної тривоги.

Строк дії ухвали та покладених обов`язків до 10.04.2025.

Виконання ухвали доручити органам Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1