Справа № 629/153/25
Номер провадження 1-кп/629/100/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 дії запобіжного заходу, -

встановила:

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.152, ч.4 ст.152, ч.6 ст.152 КК України.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою до двох місяців в зв`язку із закінченням 09.03.2025 зазначеного строку, посилаючись на наявні ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, надавши відповідне клопотання з додатками.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив змінити його на інший, більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, посилався на неможливість впливу на потерпілих, свідків та експертів, вказав, що наміру переховуватися від суду та вчиняти інші злочини не має.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала клопотання свого підзахисного та просила змінити обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою проживання обвинуваченого, у зв`язку з недоведенням прокурором існуючих ризиків.

Згідно ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованих обвинуваченому злочинів, можливість незаконного впливу на свідків, які ще судом не допитані, ухилення від явки до суду, вчинення іншого злочину.

Крім того, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні питання про доцільність продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , суд оцінює сукупність обставин, передбачених в ст.178 КПК України, а саме: вагомість обставин, що свідчать про вчинення обвинуваченим злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні злочинів, а також той факт, що в справі не допитані малолітні потерпілі, законний представник і свідки, не досліджені речові докази та судовий розгляд не може бути завершений до сплину строку дії обраного запобіжного заходу, а також враховуючи стан здоров`я обвинуваченого, його соціальні зв`язки та репутацію, що ОСОБА_6 офіційно не працює, не має офіційних джерел отримання доходів, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема вірогідність переховування обвинуваченого від суду, можливість незаконного впливу на потерпілих і свідків у цьому ж кримінальному провадженні та можливість вчинення інших кримінальних правопорушень.

Суд при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Зміна обвинуваченому раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, з урахуванням вищенаведених ознак, не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, а тому вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, з огляду на вчинення злочинів із застосуванням насильства.

Суд не ігнорує аргументи і доводи, які наводяться обвинуваченим та його захисником, проте ці аргументи, на думку суду недостатньо свідчать про можливість належного виконання процесуальних обов`язків покладених на обвинуваченого, у тому числі щодо вчинення інших кримінальних правопорушень та забезпечення його явки до суду, оскільки зазначені обставини існували на час вчинення злочинів, які йому інкримінуються, та не стали для нього стримуючим фактором, тому в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважають вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини в справі, недопущенню перешкоджання цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконанні процесуальних рішень у справі та не можуть бути достатніми для спростування наявності ризиків переховування обвинуваченого від правосуддя, незаконного впливу на потерпілих, свідків та вчинення інших правопорушень. Обставин, які були би вагомою підставою для зміни запобіжного заходу в даному судовому засіданні обвинуваченим і захисником не надано.

При цьому, суд враховує, що обвинувачений не є особою, щодо якої не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідно до ч.2 ст.183 КПК України.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд вважає, що продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою є доцільним. Застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, вказаний висновок ґрунтується на тому, що заявлені ризики не зменшились та виправдовують тримання особи під вартою.

Керуючись ст.217,331,334,371,372 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Клопотання прокурора, задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» без визначення розміру застави, строком до 02.05.2025.

В задоволенні клопотань обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який цілодобовий домашній арешт, відмовити.

Копію даної ухвали негайно вручити обвинуваченим та захисникам, направити Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_8

Судді:

ОСОБА_9