Провадження № 1-кп/635/764/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року с-ще Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ще Покотилівка, Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань

№ 0007322 від 12.09.2024 рокувідносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Рубіжне, Луганської області, громадянина України, одруженого, має середньо-технічну освіту, дітей на утриманні не має, раніше неодноразово судимий, останній раз засуджений: 08.12.2021 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання

у вигляді 7 років позбавлення волі, 20.05.2024 умовно-достроково звільнений рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова відповідно до вимог ст. 811 КК України невідбутий строк 4 роки 4 місяці 1 день, для проходження військової служби за контрактом, який проходив службу на посаді старшого стрільця-оператора 2 штурмового спеціалізованого відділення

1 штурмового спеціалізованого взводу 1 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, обіймаючи посаду старшого стрільця-оператора 2 штурмового спеціалізованого відділення

1 штурмового спеціалізованого взводу 1 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на ухилення від військової служби, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї,

в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок

і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України,

ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за відсутності поважних причин,

в умовах воєнного стану, 31.08.2024 року без дозволів командирів, не з`явився з лікувального закладу - КНП ХОР «Обласний госпіталь ветеранів війни» до місця служби місця розташування 1 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 та незаконно, постійно перебував поза межами місця проходження служби, проводячи час на власний розсуд

до моменту його фактичного затримання.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби

на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все,

що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника,

а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять

з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись

в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану

в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком

на 30 діб.

Указом Президента України № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану

в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.03.2022 року, строком на 30 діб.

Указом Президента України № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану

в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.04.2022 року, строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 годин 30 хвилин 25 травня 2022 року, строком на 90 діб.

Указом Президента України №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану

в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 23.08.2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України №757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану

в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 21.11.2022 року строком на 90 діб.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України, а саме дезертирство, тобто не з`явлення на місце служби з лікувального закладу з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 408 КК України, а саме дезертирство, тобто нез`явлення на місце служби з лікувального закладу з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, не оспорював фактичних обставин справи та пояснив,

що 20.05.2024 року після умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком суду для проходження військової служби він був призначений на посаду старшим стрільцем-оператора 2 штурмового спеціалізованого відділення 1 штурмового спеціалізованого взводу

1 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 . В період з 12.08.2024 по 30.08.2024 у зв`язку з погіршенням стану здоров`я перебував на стаціонарному лікуванні в КНП ХОР «Обласний госпіталь ветеранів війни». 31.08.2024 року без дозволів командирів, не з`явився з лікувального закладу КНП ХОР «Обласний госпіталь ветеранів війни» до місця служби місце розташування 1 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 . Також обвинувачений пояснив суду, що щиро розкаюється у вчиненому, розуміє, що вчинив неправильно, шкодує про це та готовий понести заслужене покарання. Не заперечував про розгляд кримінального провадження в порядку ч. 3

ст. 349 КК України, про що надав суду письмову згоду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала позицію свого підзахисного та не заперечувала про розгляд кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КК України.

Прокурор у судовому засіданні зазначив про доведеність винуватості ОСОБА_5

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, підтверджується зібраними матеріалами справи,не заперечує про розгляд справи в порядку

ч. 3 ст. 349 КПК України.

За таких обставин, а також оскільки інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин справи, суд розглядає справу відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, тобто без дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин,не наполягають

на дослідженні інших доказів у справі, у суду немає сумніву в добровільності позиції учасників судового розгляду. Судом роз`яснені правові наслідки розгляду даної кримінальної справи

в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд прийшов до висновку, що під час судового розгляду винуватість обвинуваченого

у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю.

Так, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, обіймаючи посаду старшого стрільця-оператора 2 штурмового спеціалізованого відділення

1 штурмового спеціалізованого взводу 1 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , достовірно знав

та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на ухилення від військової служби, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. В період

з 12.08.2024 по 30.08.2024 ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП ХОР «Обласний госпіталь ветеранів війни». За відсутності поважних причин, 31.08.2024 без дозволів командирів, не з`явився з лікувального закладу КНП ХОР «Обласний госпіталь ветеранів війни» до місця служби місце розташування 1 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 .

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він має середньо-технічну освіту, одружений, дітей на утриманні не має, з 22.05.2024 року проходив військову службу за контрактом на посаді старшого стрільця оператора штурмового спеціалізованого відділення 1 штурмового спеціалізованого взводу 1 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий 08.12.2021 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі, 20.05.2024 року умовно-достроково звільнений рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова відповідно до вимог ст. 811 КК України невідбутий строк 4 роки 4 місяці 1 день.

Обставинами, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому,

суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного ним кримінального правопорушення (злочину), дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин для обвинуваченого.

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями ч. 2 ст. 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, тому слід призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі згідно із санкцією ч. 4 ст. 408 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_5 був засуджений 08.12.2021 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі, 20.05.2024 року умовно-достроково звільнений рішенням Дзержинського районного суду

м. Харкова відповідно до вимог ст. 811 КК України невідбутий строк 4 роки 4 місяці 1 день, для проходження військової служби за контрактом, працював старшим стрільцем-оператора

2 штурмового спеціалізованого відділення 1 штурмового спеціалізованого взводу 1 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 та вчинив інкримінуєме йому кримінальне правопорушення у період умовно-дострокового звільнення від відбування зазначеного покарання, суд вважає необхідним призначити йому остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків та до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.12.2021 року.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з дня ухвалення вироку суду, тобто з 12 лютого 2025 року. (Строк покарання ОСОБА_5 необхідно обчислювати з дня фактичного затримання, а саме з 13.09.2024 року, зарахувавши попереднє ув`язнення у строк покарання).

На підставі ст. 72 КК України ОСОБА_5 , зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 13.09.2024 року до 12.02.2025 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін

у вигляді тримання під вартою.

Речові докази по даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Підстав для зміни запобіжного заходу до набрання вироком законної сили на такий,

що не пов`язаний з триманням під вартою, та звільнення обвинуваченого з-під варти, згідно

з положеннями ч. 3 ст. 377 КПК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.71, ст. 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання

за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.12.2021 року та остаточно призначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання строком

5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з 13 вересня 2024 року включно.

На підставі ст. 72 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 13.09.2024 по 12.02.2025 включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка тримається під вартою,- у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення фактичних обставин, які ніким не оспорювалися при розгляді справи в суді першої інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченим та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Роз`яснити обвинуваченому право на ознайомлення з матеріалами справи, з технічним записом судового засідання, з журналом судового засідання та правом подати на нього письмові зауваження, а також право подати клопотання про помилування.

Суддя ОСОБА_9