Справа № 362/837/24
Провадження № 1-кп/362/256/25
Ухвала

і м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2025 року м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому у судовому засіданні у м. Василькові Київської області клопотання захисника про часткове скасування арешту майна у кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001462 від 27.12.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 240 КК України та ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 240 КК України

в с т а н о в и в:

У провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області перебуває вказана справа на стадії судового розгляду.

До суду надійшло клопотання захисника про часткове скасування арешту майна у даному кримінальному провадженні, де просить суд дозволити власникам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 володіти та користуватися майном, на яке було накладено арешт ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 10.03.20223 та 23.10.2023. Перелік майна наводиться у клопотанні. Клопотання обґрунтоване з-поміж іншого тим, що перебування цього майна під арештом перешкоджає повноцінному здійсненню господарської діяльності ТОВ «ТРАНСКОМ-19», його підзахисні займають активну громадську позицію, підтримують та постійно допомагають ЗСУ, військовим частинам у їх розбудові, безкоштовно поставляють будівельні матеріали громадам сусідніх сіл, з лютого 2024 по листопад 2024 відкрили 11 нових робочих місць, перерахували до бюджету податків на суму більше мільйона гривень. До того ж частина майна, на яке накладено арешт, підзахисні ще у 2022 році добровільно передали на потреби ЗСУ. Звернув увагу суду, що двічі розгляд клопотань про накладення арешту на майно було проведено без виклику підозрюваного, оскільки слідчий суддя дійшов висновку, що це є необхідним з метою забезпечення арешту майна, що позбавило сторону захисту надати слідчому судді важливі аргументи, що могли вплинути на прийняття слідчим суддею судового рішення. Крім того, вважають, що в обох випадках слідчі судді не дослідили та не оцінили достатність доказів, відбулася неповнота судового розгляду, що призвело до застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

За клопотанням сторони захисту розгляд даного клопотання було відкладено з метою виклику у судове засідання представника цивільного позивача для з`ясування його позиції з приводу даного клопотання.

У судовому засіданні 16.04.2025 захисник підтримав дане клопотання з підстав, наведених у ньому.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просили суд дане клопотання задоволити і підтвердили, що при розгляді клопотань про арешт майна присутніми не були, до суду їх не викликали, про накладення арешту дізналися згодом. Майже всю техніку у них вилучили ще у 2021 році. Ухвали слідчих суддів про накладення арешту на майно не оскаржували в апеляційному порядку.

Прокурор заперечила проти задоволення цього клопотання за виключенням домоволодіння. Вказала, що усе майно, яке зазначене у клопотанні сторони захисту є речовими доказами, долю яких доцільно вирішити при ухваленні остаточного рішення у справі. Наголосила, що по даному кримінальному провадженні заявлено цивільний позов на суму 569 665 152 грн., а тому скасування арешту на майно у частині користування ним призведе до зношення технічних засобів, подальше його знецінення, що унеможливить відшкодування збитків у кримінальному провадженні. Вважає, що не відпали і не змінилися підстави, які слугували необхідністю накладення арешту на це майно. Щодо домоволодіння, то прокурор зазначила, що воно зареєстровано за ОСОБА_4 на праві приватної власності і є місцем фактичного проживання обвинувачених, а тому не заперечує проти скасування арешту на це майно у частині заборони користування цим майном.

Представник цивільного позивача - Державної служби геології та надр України звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі.

Заслухавши думку учасників, які брали участь у судовому засіданні, вивчивши клопотання, суд встановив таке.

У відповідності до пункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) (п. п. 1, 4 ч. 2 ст. 170 КПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом ( ч.1 ст. 174 КПК України).

Водночас положеннями абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК передбачено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З аналізу норми ст. 174 КПК вбачається, що прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе лише за таких умов: - вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; - вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Ухвалами слідчих суддів Печерського районного суду міста Києва від 10.03.2023 та від 23.10.2023 було накладено арешт на майно, яке на праві власності зареєстровано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Перелік майна, на яке накладено арешт, наведено у вказаних рішеннях слідчих суддів.

У клопотанні адвокат зазначає про необхідність частково скасування арешту на майно з огляду на необґрунтованість такого арешту, а також перешкоджанні повноцінному здійсненню господарської діяльності ТОВ «ТРАНСКОМ-19».

Відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10.03.2023 по справі № 757/9419/23, якою було накладено арешт на майно із забороною вчиняти будь-які дії щодо відчуження, розпорядження та користування вказаними об`єктами, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане майно, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23.10.2023 по справі № 757/47570/23, оскільки майно, на яке просить накласти арешт прокурор, є речовими доказами у кримінальному провадженні та з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) зважаючи на те, що незастосування накладення арешту може призвести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, беручи до уваги наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, доведеність необхідності такого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Так, дане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 240 КК України та ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 240 КК України перебуває на розгляді на стадії дослідження письмових документів.

Ухвалою суду від 21.02.2024 було прийнято до розгляду цивільний позов Державної служби геології та надр України про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням на суму 569 665 152 грн. та визнано Державну службу геології та надр України цивільним позивачем, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 цивільними відповідачами.

Оцінюючи доцільність подальшого застосування такого заходу забезпечення та зважаючи на те, що арештоване майно має статус речових доказів у цьому кримінальному провадженні, судове слідство тільки розпочато, арешт накладався для збереження доказів та з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), то суд дійшов висновку про відсутність на даний час законних підстав для задоволення цього клопотання, окрім скасування арешту у частині заборони користування належним ОСОБА_4 домоволодінням, де фактично проживають ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 98, 100, 170-174 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 10.03.2023 по справі № 757/9419/23-к, у частині заборони користування домоволодінням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності зареєстровано за ОСОБА_4 .

Відмовити у задоволенні іншої частини клопотання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1