Справа № 569/1613/18
УХВАЛА

20 січня 2025 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду

Рівненської області - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

заявника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду м. Рівне скаргу ОСОБА_4 на постанову дізнавача від 06 грудня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання потерпілого

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_4 на постанову дізнавача від 06 грудня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання потерпілого.

В обґрунтуванні скарги зазначає, що 17 грудня 2024 року його адвокат ОСОБА_5 отримав під підпис постанову дізнавача СД Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 від 6 грудня 2024 року, якою повторно було відмовлено у задоволенні його клопотання від 17 жовтня 2024 року про долучення до матеріалів кримінального провадження N?0002769 висновків службових розслідувань стосовно дізнавачів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Ця постанова була винесена після скасування попередньої постанови дізнавача від 19 жовтня 2024 року, яку суд визнав незаконною ухвалою від 11 листопада 2024 року. Постанова скасована по Скарзі потерпілого від 28.10.2024 року. Однак у новій постанові дізнавач знову не врахував висновків суду та повторно порушив його права як потерпілого.

Ухвалою суду від 11 листопада 2024 року постанова дізнавача від 19 жовтня 2024 року була скасована як незаконна та передчасна.

Суд вказав на необхідність повторного розгляду його клопотання з урахуванням усіх обставин справи та документів.

Проте дізнавач у новій постанові фактично проігнорував ці вказівки.

Просить суд скасувати постанову дізнавача від 6 грудня 2024 року як незаконну та необґрунтовану.

Зобов?язати дізнавача ОСОБА_6 належним чином розглянути клопотання потерпілого від 17 жовтня 2024 року з урахуванням:

Вимог ст. 9, 56, 84, 220 КПК України, ст. 4 Закону України «Про нормативно-правові акти», ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації»;

??Ухвали суду від 11 листопада 2024 року, якою попередню постанову дізнавача було визнано незаконною.

Зобов?язати дізнавача ОСОБА_6 :

??Встановити орган, який проводив службові розслідування стосовно дізнавачів ОСОБА_7 та ОСОБА_8

??Витребувати висновки службових розслідувань від відповідного органу.

??Належним чином оцінити ці документи як можливі докази та, у разі їхньої значущості, долучити до матеріалів кримінального провадження N?0002769.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_4 скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав у ній зазначених.

Прокурор в судовому засіданні заперечила з приводу задоволення скарги та зазначила, що скарга не обґрунтована.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

У п. 6 Узагальнень про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 зазначено, що правова природа аналізованого виду проваджень, які здійснюються слідчим суддею, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку вирішення клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій, а й оцінки таких клопотань на предмет доцільності здійснення слідчих (розшукових) дій, що порушуються перед слідчим, зокрема це стосується доцільності проведення допиту. Таким чином, предметом судового контролю під час розгляду аналізованої категорії скарг є не лише прийняте слідчим, прокурором рішення стосовно задоволеного клопотання, а й дотримання інших процесуальних вимог щодо проведення відповідних слідчих (розшукових) дій, які ініціюються перед органами досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 93 КПК України сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, дізнавачу, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 КПК України показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

У ч. 5 ст. 40 КПК України зазначається, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Слідчим суддею встановлено, що СД Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0002769 від 23.04.2017за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384КК України.

До Рівненського відділу поліції надійшла заява ОСОБА_9 про те, що потерпілий по кримінальному провадженні № 0000058 - ОСОБА_10 під час досудового розслідування та судового розгляду вказаного кримінального провадження надав неправдиві показання.

Відповідні відомості про вчинення кримінального правопорушення 23.04.2017 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002769.

17.10.2024 до сектору дізнання Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області від потерпілого ОСОБА_4 надійшло клопотання в якому він просить:

1.Долучити до матеріалів кримінального провадження Висновок службового розслідування стосовно дізнавача ОСОБА_7 .

2.Долучити до матеріалів кримінального провадження Висновок службового розслідування стосовно ОСОБА_11 .

Постановою дізнавача СД Рівненського РУП ГУ НП в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , від 06 грудня 2024 року у задоволені клопотання потерпілого ОСОБА_4 заявлене у кримінальному провадженні за №0002769 від 23.04.2017 - відмовлено.

В обґрунтуванні своєї постанови від Клопотання потерпілого ОСОБА_4 заявлене у кримінальному провадженні за №0002769 від 23.04.2017задоволенню не підлягає, оскільки:

За зверненням ОСОБА_4 , щодо можливих неправомірних дій дізнавачів СД Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області під час проведення досудового розслідування кримінального провадження №0002769 від 23.04.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України та з інших питань, відділом дізнання ГУНП в Рівненській області, було організовано та проведено службове розслідування, однак у матеріалах службового розслідування міститься інформація про особу.

Відповідно до ст. 10 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» доступ до такої інформації обмежений, дана інформація надається на вимогу осіб, яких вона стосується, у зв`язку з чим не можливо надати, а також долучити до матеріалів кримінального провадження копії висновків службового розслідування. Крім того, дана інформація не стосується - ОСОБА_4 , як потерпілого, а також не стосується дізнавача, який здійснює досудове розслідування.

Крім того, ЗУ «Про доступ до публічної інформації» гарантує доступ інформації, а не до документів (матеріальних носіїв інформації). Право на ознайомлення з матеріалами службового розслідування передбачено спеціальним законодавством, а саме ЗУ «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України». Відповідно до зазначеного Закону, право на ознайомлення з матеріалами службового розслідування має поліцейський, щодо якого проводиться службове розслідування або його захисник.

Виходячи із вище викладеного, положення даних Законів унеможливлює надання, а також долучення до матеріалів кримінального провадження копії висновків службового розслідування.

Клопотання - це письмове звернення з проханням про виконання будь-яких процесуальних дій у кримінальному провадженні, визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй (ст. 220 КПК).

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ч.1 ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;

7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч.1 ст. 91 КПК).

Збирання доказів здійснюється у порядку ст. 93 КПК. Зокрема, сторона захисту здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів (ч.3 ст.93 КПК).

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь - яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ст.84 КПК доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст. 85 КПК).

Збирання доказів здійснюється у порядку ст. 93 КПК. Зокрема, сторона захисту здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів (ч.3 ст.93 КПК).

Слідчий суддя погоджується з постановою дізнавача СД Рівненського РУП ГУ НП в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , від 06 грудня 2024 року та не вбачає підстав для її скасування.

Пунктом 1 ч.1 ст.1 КПК України визначено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться законність, який означає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства п.2 ч.1 ст.7, ч.1 ст.9 КПК України.

Частинами 1, п.2 частини 2 ст.40 КПК України визначено, що слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій; слідчий уповноважений проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом.

При цьому слідчий суддя бере до уваги, що згідно зі ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Таким чином саме на слідчого, дізнавача по вказаному кримінальному провадженні покладено обов`язок щодо вчинення чи не вчинення відповідних слідчих дій з огляду на їх достатність та необхідність по вказаному кримінальному провадженні, при цьому прокурор, здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

Отже, слідчий, дізнавач має самостійно вирішити про необхідність проведення відповідних слідчих дій чи відмову у їх проведенні, з огляду на поставлені цілі кримінального провадження, належно мотивуючи такі відмови у випадку прийняття такого рішення.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 303, 305-307, 309, 220 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову дізнавача від 06 грудня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання потерпілого - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського ОСОБА_12