Дата документу 23.04.2025Справа № 643/4/22
Провадження № 1-кп/554/264/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.04.2025 р. м.Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 152 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Октябрського районного суду м. Полтави надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 152 КК України.

Прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , яке мотивовано тим, що останній в судові засідання неодноразово не з`являвся без поважних причин, вчинив умисний тяжкий злочин, пов`язаний проти статевої свободи людини.

На думку прокурора стосовно обвинуваченого існують такі ризики:

- п.1 ч. 1 ст.177 КПК України - усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинений ним злочин, ОСОБА_7 може переховуватись від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та покарання;

- п.3 ч.1 ст.177 КПК України ОСОБА_7 може чинити тиск на свідків та потерпілих, які ще не допитані у даному судовому засіданні.

- п.5 ч.1 ст.177 КПК України - ОСОБА_7 може вчинити інші злочини.

Захисники та обвинувачений заперечували з приводу задоволення клопотання, просили змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 переховувався від суду, не повідомляв суду про місце свого фактичного перебування, був оголошений в розшук, ризики, наведені прокурором знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому інші більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Крім того, під час розгляду справи обвинувачений допускав агресивну поведінку, на зауваження суду не завжди реагував, що на думку суду свідчить про можливість із його боку впливу на свідків, які ще не допитані, у разі застосування інших альтернативних запобіжних заходів.

Ризики переховування та вчинення нового злочину обумовлюються наступними факторами: ОСОБА_7 вчинив умисний тяжкий злочин, пов`язаний проти статевої свободи людини.

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_7 умисного тяжкого кримінального правопорушення за обставин, зазначених у обвинувальному акті, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу підозрюваного, свідчать про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ст.177 КПК України (ризик переховування, тиску на свідків й потерпілої, а також ризик вчинення нового злочину) та свідчать про неможливість застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Таким чином є достатні підстави вважати, що забезпечити належну поведінку ОСОБА_7 та запобігти вищезазначеним ризикам можливо лише шляхом продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.

Відображення принципів вирішення питання про застосування відносно особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст.ст.177,178,183 КПК України.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. (ч. 1 ст. 331 КПК України).

Тому, суд приходить до висновку, що вказаний запобіжний захід відповідає характеру кримінального правопорушення, суспільному інтересу та особі обвинуваченого, а тому, клопотання прокурора підлягає задоволенню із продовженням стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.176 178,182,183,184,194, 330, КПК України,

УХВАЛИВ:

Продовжити відносно ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком до 20.06.2025 року.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м.Полтави протягом п`яти діб з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1