ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні, в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia), кримінальне провадження № 0000906 від 10 листопада 2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Єнакієве, Донецької області, громадянина України, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане судом доведеним

Приблизно в кінці травня 2022 року (точна дата та час не встановлена) військовослужбовці збройних сил російської федерації, шляхом збройної агресії, спільно з представниками так званої «днр» які є частиною окупаційної адміністрації рф, здійснили тимчасову окупацію територій Донецької області, серед яких Лиманська територіальна громада з державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, іншими об`єктами. Після чого представниками «днр» на вказаних окупованих територіях створено у складі так званого «МВД днр» територіальні підрозділи поліції, серед яких «Краснолиманский городской отдел министерства внутренних дел ДНР».

На початку червня 2022 року, більш точний час не встановлений, ОСОБА_3 , пройшов співбесіду з представниками так званої «днр», які є частиною окупаційної адміністрації рф, на предмет його переходу на сторону окупанта. У ході вказаної співбесіди ОСОБА_3 , діючи умисно, надав згоду представникам рф на добровільне зайняття посади в незаконному правоохоронному органі «Полиции ДНР», а саме посади - «следователь следственного отделения Краснолиманского городского отдела министерства внутренних дел ДНР в специальном звании капитан полиции», про що свідчить документ «Строевая записка Краснолиманского городского отдела МВД ДНР» та ряд пояснень громадян України, відібраних ОСОБА_3 під час проведення ним фільтраційних заходів на території м. Лиман Донецької області.

Продовжуючи виконувати свій злочинний умисел, спрямований на завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, не пізніше 08 червня 2022 року, більш точний час не встановлений, ОСОБА_3 зайняв посаду «следователя следственного отделения Краснолиманского городского отдела МВД ДНР», яку обіймав до вересня 2022 року, знаходячись у приміщені так званого «Краснолиманского городского отдела МВД ДНР», за адресою: Донецька область, м. Лиман, вул. Свободи, 27, будучи одягнутим у камуфльований формений одяг так званої «Полиции ДНР», маючи при собі вогнепальну зброю, виконував функціональні обов`язки згідно посади, а саме з прийняття та фіксації заяв, та повідомлень від громадян про скоєні злочини, приймання пояснень від громадян про обставини доставки останніх до відділення поліції, опитування осіб при проведенні фільтраційних заходів, а також здійснювання повноважень «следователя следственного отделения Краснолиманского городского отдела МВД ДНР», чим добровільно будучи громадянином України зайняв посаду в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованої території.

Застосовані судом правові процедури.

Оскільки судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia), останній показань суду не надавав, при цьому заяв, протестів та клопотань на адресу суду також не подавав.

Дане кримінальне провадження здійснювалось з обов`язковою участю захисника, захист обвинуваченого реально був забезпечений державою.

Аналіз наявних в матеріалах справи численних документів на підтвердження завчасних належних викликів ОСОБА_3 до слідчого (прокурора), направлених йому повідомлень з приводу його прав та обов`язків, оголошеної підозри, висунутого обвинувачення та руху спеціального судового провадження свідчить про те, що він мав підстави усвідомлювати, що проти нього розпочато кримінальне провадження, він отримав чи мав би отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, мав можливість бути обізнаними із усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя. Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачений мав право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомленою мовою, яку вона розуміє, про характер і підставу обвинувачення; б) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати самою захисника; в) бути судженою в її присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного нею захисника, бути повідомленою про це право і мати призначеного їй захисника безплатно для неї. Така ситуація узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права. Натомість, ОСОБА_3 скористався своїми правами на власний розсуд за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації на території України та з боку останнього.

Вказані висновки ґрунтуються і на правовій позиції Європейського суду з прав людини (напр., справа «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року, «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року та ін.), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження зобов`язаний обґрунтувати чи були здійсненні всі можливі, передбачені законом заходи, щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.

Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_3 , який повинен знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої над собою не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про його наміри ухилитися від зустрічі з правосуддям держави Україна. Ухилення обвинуваченого від правосуддя суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за їх відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинувачених була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Позиція сторони захисту.

Захисник не мав можливості зв`язатися з обвинуваченим і з`ясувати в нього правову позицію щодо висунутого обвинувачення, тому у вирішенні питання щодо винуватості ОСОБА_3 у вчиненні поставленого йому у провину злочину поклався на розсуд суду.

Покази свідків

Свідок ОСОБА_6 , суду показав, що під час окупації м. Лиману, була комендантська година і його затримали та доставили до відділення поліції, де завели до кабінету в якому перебували дві особи зі зброєю та у формі з триколором. В ході розмови з`ясовували його відношення до України, потім утримували на першому поверсі до ранку.

Під час досудового розслідування з ним проводилось впізнання за фотознімками, під час якого він впізнав особу, яка його допитувала в поліції, це був ОСОБА_3 , одягнений у форму з шевроном МВД ДНР зі зброєю.

Свідок ОСОБА_7 , суду показала, що під час окупації м. Лиман у середині серпня 2022 року йшла з чоловіком на ринок, де її затримали через відсутність «фільтрації» та доставили до місцевого райвідділу. Там, її опитував ОСОБА_3 , якого вона запам`ятала.

ОСОБА_3 проводив опитування та заповнював бланк з її слів, Питання були наступні: чому не хочемо проходити «фільтрацію»? Чому без неї ходимо містом?.

Свідок ОСОБА_8 , суду показав, що під час окупації м. Лиман був вимушений пройти т.з. «фільтрацію», під час якої молодий хлопець 30 років у камуфльованій формі з нашивками «МВД ДНР» відібрав у нього пояснення з питанням про відношення до української влади.

Під час досудового розслідування з ним проводилось впізнання за фотознімками, під час якого він впізнав особу, яка його допитувала в поліції, це був ОСОБА_3 , одягнений у форму з шевроном МВД ДНР зі зброєю.

Свідок ОСОБА_9 , суду показала, що під час окупації м. Лиман проходила т.з. «фільтрацію», під час якої заповнювала бланк та віддавала його особі у райвідділі, яку згодом впізнала за фотознімком в ході досудового слідства, а також детально розповіла процедуру проходження під час слідчого експерименту.

Свідок ОСОБА_10 , суду показав, що під час окупації м. Лиман був вимушений пройти т.з. «фільтрацію» - це перепустка, щоб рухатися містом. Для її проходження він звернувся до райвідділу, де заповнював анкету та відповідав на питання. Рік тому під час слідчих дій, впізнав чоловіка, який проводив «фільтрацію», він був у поліцейській формі, саме йому заповнював цю анкету.

Докази, досліджені судом на підтвердження встановлених обставин вчинення кримінального правопорушення:

- протоколом огляду місця події від 06.10.2022 року у приміщенні ВП №3 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, під час якого вилучено документи, які свідчать про діяльність «Краснолиманского городского отдела МВД ДНР» та додатковим протоколом огляду місця події від 21.10.2022 та 28.01.2023 року;

- протоколом пред`явлення обвинуваченого ОСОБА_3 для впізнання за участю свідка ОСОБА_11 за фотознімками;

- протоколом проведення слідчого експерименту з свідком ОСОБА_11 разом з додатком та протоколом огляду до нього;

- протоколом пред`явлення обвинуваченого ОСОБА_3 для впізнання за участю свідка ОСОБА_10 за фотознімками;

- протоколом проведення слідчого експерименту з свідком ОСОБА_10 разом з додатком та протоколом огляду до нього;

- протоколом пред`явлення обвинуваченого ОСОБА_3 для впізнання за участю свідка ОСОБА_9 за фотознімками;

- протоколом проведення слідчого експерименту з свідком ОСОБА_9 разом з додатком та протоколом огляду до нього.

Відповідно до протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, за участю свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , як особу, яка проводила фільтраційні заходи (відбір пояснень, анкетування) в приміщенні вказаного незаконного правоохоронного органу, тобто підтвердили факт перебування ОСОБА_3 на вказаній посаді. В подальшому, більш детальні обставини діяльності ОСОБА_3 свідки підтвердили під час проведених слідчих експериментів, в ході яких зазначили, що ОСОБА_3 під час окупації міста, здійснював свою діяльність у приміщені поліції м. Лиман Донецької області ВП№ 3 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, вказали на кабінет, де ОСОБА_3 здійснював відібрання пояснень у свідків.

Мотиви суду

Суд повно, всебічно та неупереджено дослідив всі обставини даного кримінального провадження, об`єктивно та за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на такому дослідженні, оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши діюче законодавство України, дійшов таких висновків.

Внаслідок розпочатої 24.02.2022 року збройної агресії та незаконного вторгнення на територію Україну через державні кордони та здійснення збройного нападу на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснення окупації частин території, в тому числі і наприкінці травня 2022 року (точна дата та час органами досудового розслідування не встановлена) військовослужбовці збройних сил російської федерації, шляхом збройної агресії, спільно з представниками так званої «днр», які є частиною окупаційної адміністрації рф, здійснили тимчасову окупацію територій Донецької області, а саме м. Лиман Донецької області, з державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, іншими об`єктами. Після чого представниками «ДНР» на окупованій території створено у складі так званого «МВД ДНР» територіальний підрозділ поліції - «Краснолиманский ГО МВД ДНР».

ОСОБА_3 , який є громадянином України, в умовах, коли Український народ героїчно протистоїть російському агресору, у порушення вимог ст. 1, 2, 17, 19 Конституції України, зрадив українській державі та всьому Українському народові, добровільно зайнявши посаду в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, тобто вчинив злочин проти основ національної безпеки України, та не пізніше початку червня 2022 року, діючи в інтересах держави агресора, добровільно перейшовши на бік ворога, в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, пройшовши співбесіду з представниками так званої «днр», які є частиною окупаційної адміністрації рф, на предмет зайняття посади «следователь следственного отделения Краснолиманского городского отдела министерства внутренних дел ДНР в специальном звании капитан полиции» в незаконно створеному правоохоронному органі на території Донецької області. В ході вказаної співбесіди ОСОБА_3 зайняв посаду «следователь следственного отделения Краснолиманского городского отдела министерства внутренних дел ДНР в специальном звании капитан полиции», діючи умисно надав згоду представникам т.з. «днр» на добровільне зайняття вищевказаної посади. Зазначене підтверджено показами свідків, дослідженими доказами, в яких зафіксована служба ОСОБА_3 у «Краснолиманском го МВД днр» т.з. «Донецкой народной республики», тобто підтверджено зайняття ОСОБА_3 посади в правоохоронних органах окупаційної влади.

Порушень процесуального закону щодо відкриття кримінального провадження, його руху, повноважень сторони обвинувачення на всіх стадіях процесу судом не виявлено. Окрема увага суду приділена руху провадження в контексті перевірки належності доказів, які подала сторона обвинувачення. Відтак подані стороною докази збиралися стороною обвинувачення в належний спосіб.

Мотив вчиненого, не впливає на кваліфікацію діяння.

Суд дослідив надані докази, матеріали, що характеризують обвинуваченого, та дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 доведена повністю.

Кваліфікація дій обвинуваченого

ОСОБА_3 повинен нести кримінальну відповідальність за добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за: ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до особливо тяжкого злочину, особу винного, який раніше не судимий, характеризуються посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

З урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, суд враховуючи наявність обставин справи, які не лише характеризують особу винного і вчинений ним злочин, а й дають змогу суду переконатися, що ОСОБА_3 , як особа, відповідно до своїх моральних якостей і втраченого почуття обов`язку перед державою та суспільством не заслуговує на довіру та не може виправитися без застосування до нього саме реального покарання, так як серед суспільства є тим індивідом, який несе особливу небезпеку для оточуючих, а також для інтересів держави, а тому суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах та органах державної влади України із конфіскацією належного йому майна. Саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню ОСОБА_3 ..

Витрати на залучення експертів по справі відсутні.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 367-374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах та органах державної влади України на строк п`ятнадцять років, з конфіскацією належного йому майна.

Речові докази залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_12