1-кп/521/1049/24
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2024 року м. Одеса
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Терновиця Тисменицького району Івано-Франківської обл., громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,
ОСОБА_4 01.08.2023 в період часу з 14 год. 21 хв. по 15 год. 00 хв., більш точного часу під час судового розгляду не встановлено, перебуваючи біля багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: м.Одеса, вул.Шота Руставелі, 9, у Малиновському районі м.Одеси ( на час розгляду справи Хаджибейський район м.Одеси), побачив біля металевого паркану чорного кольору припаркований мопед марки «HONDA», чорного кольору, VIN: AF67-1569068, з об`ємом двигуна 49 см.куб., який перебуває в законному користуванні потерпілого ОСОБА_6 . У цей же час у ОСОБА_4 раптово виник прямий злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом.
Далі ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м.Одеса, вул.Шота Руставелі, 9, реалізуючи свій злочинний прямий умисел, направлений на незаконне заволодіння зазначеним вище транспортним засобом мопедом марки «HONDA» чорного кольору, VIN: НОМЕР_1 , з об`ємом двигуна 49 см.куб. з метою тимчасового його використання, шляхом незаконного заволодіння зазначеним транспортним засобом, який належить іншій особі, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи противоправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, діючи таємно, підійшов до зазначеного вище мопеду марки «HONDA», вартістю 4438 грн., що перебуває в законному користуванні ОСОБА_6 , та переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, взяв вище вказаний мопед обома руками за його кермо, таким чином встановив контроль над ним. Після цього ОСОБА_4 за допомогою власної фізичної сили зафіксував мопед марки «HONDA» чорного кольору, VIN: НОМЕР_1 , з об`ємом двигуна 49 см.куб у вертикальному положенні та шляхом штовхання покотив його з місця паркування по вул. Шота Руставелі у бік вул.Скворцова у м.Одесі, таким чином протиправно вилучив зазначений мопед всупереч волі потерпілого з місця стоянки, заволодів ним та отримав реальну можливість розпоряджатись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 4438 грн.
Кримінальна відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення передбачена ч.1 ст.289 КК України, а саме за незаконне заволодіння транспортним засобом.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, обставини, викладені в обвинувальному акті підтвердив та пояснив, що він дійсно за вказаних обставин та у зазначений час перебував за зазначеною адресою у м.Одеса, переліз через паркан та побачив на вулиці під парканом мопед марки «HONDA», підійшов до нього та покатив, оскільки не мав грошей та хотів на цьому мопеді поїхати додому, відкатив його до іншої вулиці. Потерпілий викликав поліцію та його було затримано. У вчиненому щиро кається, мопед повернув потерпілому, зі слів має на утриманні неповнолітню дитину, просив суворо його не карати.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, покарання просив призначити на розсуд суду, зазначивши, що матеріальну та моральну шкоду йому відшкодовано повністю, претензій матеріального та морального характеру не має.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, враховуючи позицію обвинуваченого щодо вчиненого злочину, за згодою учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які учасники кримінального провадження вважають підтвердженими доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, та зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними. Тому суд, за згодою учасників судового провадження вважає доцільним обмежитись дослідженням доказів, а саме допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують його особу та обставин, що мають значення для визначення міри покарання та стосовно речових доказів.
При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, стосовно характеристики особи обвинуваченого, суд приходить до висновку, що події кримінального правопорушення мали місце, вина обвинуваченого доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.
Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до вимог ст.50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших кримінальних правопорушень.
При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.
Згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення , має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
Відповідно до ст. 12 КК України правопорушення, інкриміноване обвинуваченому відноситься до категорії нетяжкого злочину.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до ст.66 КК України, враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, вину визнав повністю, дав правдиві свідчення, добровільно видав майно, яке повернуто потерпілому.
Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Щодо особи обвинуваченого, то ОСОБА_4 раніше не судимий, офіційно не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину.
Судом враховується відсутність тяжких наслідків у даному кримінальному провадженні та те, що викрадене майно повернуто потерпілому, який просив вирішити питання про призначення покарання на розсуд суду, цивільний позов не заявляв, повне визнання вини обвинуваченим під час судового розгляду та щире його каяття, його поведінку після вчинення злочину, вік обвинуваченого, його соціальне положення, що на думку суду свідчить про намір обвинуваченого стати на шлях свого виправлення.
Таким чином, враховуючи обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, позиції сторони обвинувачення, захисту, потерпілого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч.1 ст.289 КК України.
При цьому суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 не являється суспільно небезпечною особою, яка потребує обов`язкової ізоляції від суспільства та можливість звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.
Відповідно до протоколу затримання підозрюваного від 01.08.2023 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст.208 КПК України. В судовому засіданні обвинувачений пояснив, що перебував під вартою лише один день.
Відповідно до ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 04.08.2023 року стосовно обвинуваченого було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешгу, який на час ухвалення судом вироку закінчив свою дію.
Підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому до набрання вироком законної сили судом не встановлено.
На підставі ч.5 ст.72 КК України слід зарахувати ОСОБА_4 у строк призначеного покарання строк попереднього його ув`язнення один день 01.08.2023 року із розрахунку день за день.
Відповідно до вимог ст. 100 КПК України суд вирішує долю речових доказів.
Цивільний позов не заявлено.Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. ст. 100, 373,374 КПК України, суд -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього згідно п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Обов`язок нагляду за засудженим ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.
Строк покарання ОСОБА_4 відраховувати з 23.12.2024 року.
У строк призначеного покарання ОСОБА_4 зарахувати строк попреднього ув`язнення один день 01.08.2023року із розрахунку день за день відповідно до вимог ст.72 КК України.
Речові докази після набрання вироком законної сили:
-мопед марки Хонда повернути потерпілому ОСОБА_6 , скасувавши його арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 08.08.2023 року;
-футболку синього кольору, яка зберігається у кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, квитанція № 007727, повернути ОСОБА_4 , скасувавши її арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 08.08.2023 року.
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м.Одеси протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1