У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/2810/25

№ 1-кс/183/587/25

27 березня 2025 року м.Самар Дніпропетровської області

слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відритому судовому засіданні клопотання прокурора Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Запоріжжя, громадянину України, який не працює, холостий, із середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому,

обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

у с т а н о в и в :

27 березня 2025 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області в порядку ч. 6 ст. 199 КПК України надійшло клопотання прокурора Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2025 року ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 27 березня 2025 року.

Враховуючи, що обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні направлений для розгляду по суті до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, однак підготовче судове засідання у ньому ще не призначене, тоді як строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 спливає 27 березня 2025 року, виникла необхідність у продовженні строку дії відповідного запобіжного заходу у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 199 КПК України.

Разом із цим ризики передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, встановленні в ході досудового розслідування не зменшились та продовжують існувати.

Враховуючи викладене, прокурор у клопотанні зазначає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не може гарантувати його належну процесуальну поведінку, тому відносно обвинуваченого ОСОБА_4 необхідним є продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до проведення підготовчого судового засідання, але не більше ніж на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив слідчого суддю в порядку ч. 6 ст. 199 КПК України продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 днів.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію захисника.

Заслухавши думку учасників процесу, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває справа № 183/2810/25 за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 січня 2025 року за № 0000012 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України. Відповідно до звіту про автоматизований розподіл судових справ між суддями 26 березня 2025 року визначений головуючий суддя. Відомості про призначення підготовчого судового засідання відсутні.

Відповідно до наданих матеріалів ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, за найтяжче з яких законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2026 року ОСОБА_4 у вказаному кримінальному провадженні застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27 березня 2025 року включно.

Відповідно до ч. 6 ст. 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначений до 27 березня 2025 року, Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України 26 березня 2025 року надійшов до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, у якому підготовче судове засідання ще не призначене, отже є підстави для розгляду клопотання прокурора в порядку ч. 6 ст. 199 КПК України.

Статтею 199 КПК України визначено порядок продовження строку тримання під вартою.

Вирішуючи клопотання прокурора, слідчий суддя зазначає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином тощо; підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Вирішуючи питання про необхідність про продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_4 під вартою, слідчий суддя доходить до висновку про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які знайшли своє підтвердження в ході застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та які на даний час не зменшились та виправдовують прийняття такого рішення, а саме: переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду; та/або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, слідчий суддя вважає, що встановлені ризики є виключно вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою.

При вирішенні питання доцільності продовження підозрюваному раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Вирішуючи питання доцільності продовження тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою, суд виходить з того, що останній підозрюється у вчиненніу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, за найтяжче з яких відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за вчинення яких у разі визнання ОСОБА_4 винуватим, останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від семи до десяти років позбавлення волі. А тому розуміючи наслідки завершення судового розгляду провадження, ОСОБА_4 може переховуватися від суду з метою ухилення від можливого покарання у виді позбавлення волі.

Суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Також, у конвенційній судовій практиці вироблено чотири основні прийнятні причини для тримання особи під вартою до винесення вироку: ризик того, що особа не з`явиться до суду, ризик того, що обвинувачений, у разі звільнення, вчинить дії, які перешкоджатимуть відправленню правосуддя, або вчинить нові злочини, або порушить громадський порядок (п. 94. Рішення ЄСПЛ «Пірузян проти Вірменії», п. 119. Рішення ЄСПЛ «Трипедуш проти Республіки Молдова»).

З урахуванням викладеного суд вважає, що на цей час є наявним ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування обвинуваченого від суду, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання останнього винуватим у пред`явленому обвинувачені. Ці обставини можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_4 перебуваючи за вироком Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 12 листопада 2024 року на іспитовому строці за злочин, передбачений ст. 355 ч. 2 КК України; який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України.

Аналіз вищенаведеного переконує в тому, що ризик щодо можливого вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення повністю підтверджений матеріалами клопотання.

Із врахуванням вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, у зв`язку з чим дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню частково, а строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 продовженню строком на 30 днів, тобто до 26 квітня 2025 року.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

В іншій частині клопотання належить відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193, 199 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України задовольнити частково.

Продовжити в порядку вимог ч. 6 ст. 199 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, строк тримання під вартою строком на 30 днів, тобто до 26 квітня 2025 року.

Визначити строк дії ухвали до 26 квітня 2025 року.

В іншій частині клопотання відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений 27 березня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1