Справа № 145/1219/22
ВИРОК

Іменем України

27 березня 2025 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суд м. Вінниці кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000247 від 29.08.2022 за обвинуваченням :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Сутиски Тиврівського району Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

1) 01.02.2021 вироком Тиврівського районного суду Вінницької області за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 240 годин;

2) 26.07.2021 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 2 ст. 389 КК України, до покарання у виді обмеження волі строком 1 рік 24 дні, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням протягом іспитового строку 2 роки ; 23.09.2022 вироком Вінницького апеляційного суду скасовано вирок Вінницького міського суду від 26.07.2021 в частині призначення покарання та ухвалено остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 2 місяці 24 дні;

3) 16.11.2022 вироком Тиврівського районного суду Вінницької області за ч. 1 ст. 162 КК України, до покарання у виді 2 років обмеження волі; на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим , призначеним вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 16.11.2022, остаточно призначено покарання у виді 2 років обмеження волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим : за вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 01.02.2021 за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, до покарання у виді громадських робіт строком 240 годин; за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 26.07.2021 за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, до покарання у виді обмеження волі строком 1 рік 24 дні, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки; 23.09.2022 вироком Вінницького апеляційного суду скасовано вирок Вінницького міського суду від 26.07.2021 в частині призначення покарання та ухвалено остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 2 місяці 24 дні; вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 16.11.2022 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, ч.4 ст.70 КК України, остаточно до покарання у виді 2 років обмеження волі, маючи не зняту та не погашену судимості, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний злочин проти власності.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 29.08.2022 в період часу з 10:00 по 11:00 годину, перебуваючи у лісосмузі, розташованій поблизу вул. Пушкіна в смт Сутиски Сутисківської ТГ Вінницького району Вінницької області та рухаючись пішки в напрямку берегу річки Південний Буг, помітив на стежці мотоцикл марки GEON , моделі TERRA Х250, номерний знак НОМЕР_1 , об`ємом двигуна 233 см/куб, що належав потерпілому ОСОБА_6 , який був залишений останнім без нагляду, яким ОСОБА_5 вирішив незаконно заволодіти.

Реалізую свій злочинний намір у вказаний день та період часу, обвинувачений ОСОБА_5 , діючи умисно, таємно, повторно, з корисливого мотиву, спрямованого на незаконне заволодіння транспортним засобом, шляхом вільного доступу, діючи без дозволу та відома власника ОСОБА_6 , не приводячи в дію двигун мотоцикла марки GEON моделі TERRA Х250, 2020 року випуску, вартість якого відповідно до висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи від 21.09.2022 № СЕ-19/102-22/13808-АВ становила 53 472,70 гривень, зламавши блокуючий пристрій керма, поштовхав даний транспортний засіб до берега річки.

Реалізувавши свій злочинний намір у такий спосіб до кінця, обвинувачений ОСОБА_5 , з місця вчинення злочину зник, розпорядившись мотоциклом на свій власний розсуд, чим завдав ОСОБА_6 майнову шкоду в розмірі 53 472,70 гривень.

В судовому засіданні 14.03.2023 обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчинені злочину ч. 2 ст. 289 КК України визнав повністю, суду показав, що дійсно перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння 29.08.2022 ранком, перебуваючи у лісосмузі та рухаючись пішки в напрямку берегу річки Південний Буг по вул. Пушкіна в смт Сутиски Вінницького району Вінницької області, на стежці він побачив мотоцикл , біля якого нікого не було, а тому він вирішив його вкрасти, щоб у подальшому розібрати на деталі та продати. Тому він, зламавши блокуючий пристрій керма , поштовхав даний мотоцикл до берега річки , де потім сховав його в кущах. Однак в цей же день, через декілька годин він був затриманий працівниками поліції, які вилучили вказаний мотоцикл. Суду зазначив, що мотоцикл був в робочому стані. іІн згодний із вартістю мотоцикла , що вказана в обвинувальному акті, а також згодний із усіма обставинами вказаними в обвинувальному акті. Кається у вчиненому злочині, зробив для себе висновки та просив суд не призначати сурове покарання.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні суду показав, що 29.08.2022 ранком він приїхав на мотоциклі марки GEON , моделі TERRA Х250, номерний знак НОМЕР_1 на риболовлю на берег річки Південний Буг смт Сутиски Вінницького району Вінницької області, де на стежки залишив мотоцикл. Через деякий час , біля річки він зустрів ОСОБА_5 , який запропонував в нього купити запчастини на транспортний засіб, однак він (потерпілий ) відмовився від купівлі. Потім через годину, коли він повернувся до того місця де залишив свій мотоцикл, то побачив що мотоцикла не має, тоді він зателефонував своєму батькові , у подальшу він з батьком знайшли ОСОБА_5 з мотоциклом в кущах та викликали поліцію. Суду зазначив , що претензій матеріального чи ( або) морального характеру він до обвинуваченого не має, просить суд пом`якшити покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , оскільки останній визнав вину у повному обсязі.

Окрім визнання обвинуваченим ОСОБА_5 свої винуватості у вчиненні ним злочину , передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, суд вважає , що його винуватість також повністю підтверджується дослідженими судом належними та допустимими письмовими доказами, а саме:

- витягом з ЄРДР від 29.08.2022 , про реєстрацію кримінального провадження за № 0000248 від 29.08.2022 Відділенням поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області по заяві про вчинення кримінального правопорушення потерпілого ОСОБА_6 щодо факту незаконного заволодіння мотоцикла марки GEON , моделі TERRA Х250, номерний знак НОМЕР_1 ,2020 року випуску, невідомою особою, за попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 289 КК України ( Т.2 а.с.152);

- заявою потерпілого ОСОБА_6 та рапортом працівника Відділенням поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області від 29.08.2022 ( Т.2 а.с.153-154);

- протоколом огляду місця події від 29.08.2022 , згідно до якого місцем події виявилася долина до річки Південний Буг по вул. Пушкіна в смт Сутиски Вінницького району Вінницької області , потерпілий ОСОБА_6 показав місце де залишив свій мотоцикл ( Т.2 а.с.155-158);

- протоколом огляду місця події від 29.08.2022 , згідно до якого приблизно о 12.00 год. був затриманий ОСОБА_5 в стані алкогольного сп`яніння з викраденим у потерпілого мотоциклом; оглянутий також мотоцикл з зазначенням у протоколі його видових характеристик ( Т.2 а.с.159-163) та ілюстративної таблицею до протоколу огляду транспортного засобу від 13.09.2022 ( Т.2 а.с.163-165);

- постановою слідчого від 30.08.2022 про визнання предметів речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження, а саме : мотоцикла марки GEON , моделі TERRA Х250, номерний знак НОМЕР_1 ,2020 року випуску ( Т.2 а.с.172);

- копією ухвали слідчого судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 31 серпня 2022 року про накладення арешту на мотоцикл марки GEON , моделі TERRA Х250, номерний знак НОМЕР_1 та поміщення його на зберігання на спеціальному майданчику СПД №1 відділення поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області за адресою: вул. Шевченка, 2, смт Тиврів, Вінницького району Вінницької області (Т.2 а.с.173-174);

- висновком судової автотоварознавчої експертизи Вінницького наукового-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України від 21 вересня 2022 № СЕ-19/102-22/13808-АВ, згідно до якого середня ринкова вартість мотоцикла марки GEON , моделі TERRA Х250, номерний знак НОМЕР_1 , станом на 29.08.2022 становила 53 472,70 гривень ( Т.2 а.с.185-194);

Оцінюючи зібрані по кримінальному провадженню докази, суд вважає, що такі є належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність є достатньою для висновку про винуватість обвинувачуваного ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, оскільки вина його у вчинені даного злочину знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.

Пленум Верховного Суду України в постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (пункт 15) зазначив, що під незаконним заволодінням транспортним засобом слід розуміти умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Заволодіння транспортним засобом повинно бути незаконним, мати протиправний характер.

Суб`єктивна сторона злочину виражається тільки в прямому умислі. Особа розуміє, що протиправно заволодіває транспортним засобом, усвідомлює суспільну небезпеку цього діяння і бажає так діяти. Заволодіння може відбуватися з будь-якою метою: для привласнення транспортного засобу, для доставки вантажу, для того, щоб доїхати до певного місця, або навіть покататися, тощо.

Змістом кримінально-правової заборони заволодіння транспортним засобом може бути як заволодіння ним з наміром ніколи не повертати його власникові (законному володільцю), так і з наміром використати його для проїзду у певний пункт або для прогулянки, а потім повернути власникові (законному володільцю) чи кинути на дорозі.

Суб`єктом злочину є особа, яка не має права на користування транспортним засобом, щодо якого здійснюється незаконне заволодіння.

Отже судом встановлено, що дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 289 КК України, оскільки останні вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Відповідно до положень ст. 59 цього Кодексу покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині Кримінального кодексу.

Під корисливими спонуканнями, слід розуміти бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди.

Таким чином, з системного аналізу зазначених норм слідує, що вирішуючи питання щодо призначення засудженому додаткового покарання у виді конфіскації майна, суд має виходити з наявності чи відсутності у діях винного корисливого мотиву, про що зроблено висновок у постанові ККС ВС у справі № 195/122/16-к (провадження № 51-2101км20).

В судовому засіданні як з показів обвинуваченого, так і показів потерпілого, судом було встановлено, що ОСОБА_5 вчиняючи незаконне заволодіння мотоциклом потерпілого діяв з корисливого мотиву.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину; особу винного, який має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризувався посередньо, не одружений, не працював; є раніше судимою особою; в лікарів нарколога та психіатра на обліках не перебуває.

Також, при ухвалені вироку суд приймає до уваги і міркування потерпілого ОСОБА_6 який не наполягав на призначені судом суворого покарання обвинуваченому.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 суд визнає його щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_5 суд визнає рецидив злочину та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винуватий ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Обвинувачений ОСОБА_5 вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 01.02.2021 був визнанний винними за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, до покарання у виді громадських робіт строком 240 годин; за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 26.07.2021 обвинувачений ОСОБА_5 був визнаний винним за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді обмеження волі строком 1 рік 24 дні, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки; 23.09.2022 вироком Вінницького апеляційного суду скасовано вирок Вінницького міського суду від 26.07.2021 в частині призначення покарання та ухвалено остаточне покарання ОСОБА_5 у виді обмеження волі строком на 1 рік 2 місяці 24 дні;

Також, відповідно до вироку Тиврівського районного суду Вінницької області від 16.11.2022 ОСОБА_5 був визнаний виним у вчинені кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, до покарання у виді 2 років обмеження волі; на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком 23.09.2022 вироком Вінницького апеляційного суду , більш суворим, призначеним за вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 16.11.2022, яким ОСОБА_5 остаточно призначено покарання у виді 2 років обмеження волі.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, враховуючи те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а особі, яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку, що досягнення щодо ОСОБА_5 мети кримінального судочинства є неможливим без реального відбування ним покарання та вважає, що достатньою мірою покарання з метою виправлення обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів, буде призначення покарання в межах санкції ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років 4 місяці , яке слід відбувати реально з конфіскації майна, оскільки ОСОБА_5 вчинив злочин з корисливого мотиву.

При цьому, також слід на підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного за вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 16.11.2022 за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі, більш суворим покаранням призначеним за цим вироком , остаточно призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк 5 років 4 місяця з конфіскацією майна.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 20 лютого 2025 року обвинуваченому було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 20 квітня 2025 року включно.

Як роз`яснено у листі ВССУ «Про судову практику застосування судами першої інстанції та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою», згідно із рішенням ЄСПЛ у справі «Харченко проти України», в якому, зокрема, зазначено, що за відсутності чіткого положення, яке встановлювало б правило, коли і за яких умов взятий під вартою на стадії досудового розслідування має далі триматися під вартою на стадії судового розслідування, такий стан не відповідає критерію «передбачуваності закону» для цілей п. 1 ст. 5 Конвенції. Практика, яка склалася в умовах прогалин законодавства, коли особа може перебувати під вартою без визначення певного строку тримання, без конкретного правового положення або судового рішення, сама по собі суперечить принципу правової визначеності і захисту від свавілля, які є загальною ідеєю Конвенції принципу верховенства права (див. справу «Барановський проти Польщі») № 28358/95, п. п. 55-56, ЄКЛП 2000-III, та справу «Кавка проти Польщі» № 25874/94 п. 51, від 09.01.2001, справу «Фельдман проти України», № 76556/01 та № 3877904, п. 73 від08.04.2010)». У п. 75 цього ж рішення вказано, що хоча національний суд 15.10.2001 прийняв рішення про попереднє ув`язнення заявника, він не визначив подальший строк тримання під вартою і жодним чином не обґрунтував своє рішення. Це призвело до стану невизначеності підстав перебування заявника під вартою після цієї дати. У зв`язку з цим Суд нагадує, що тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав є несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленого в п. 1 ст. 5 (див. справа «Соловей і Зозуля проти України», п. 76, від 27.11.2008).

Аналізуючи наведені правові позиції ЄСПЛ, можна дійти висновку про те, що зазначення у вироку строку шляхом настання певної події, а саме набрання цим вироком законної сили не суперечитиме п. 74 рішення у справі «Харченко проти України». Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 115 КПК строки, встановлені КПК, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію.

Отже, з врахуванням вищевказаного, суд вважає за необхідне застосований обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, залишити останньому до набрання вироком законної сили.

Крім того, по даному кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_5 утримується під вартою на підставі ухвали слідчого судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 31 серпня 2022 року з дня його затримання 29 серпня 2022 року на підставі протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 29 серпня 2022 року ( Т.2, а.с.167-174)

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті, а тому період попереднього ув`язнення з 29 серпня 2022 року по день набрання вироком законної сили підлягає зарахуванню обвинуваченому ОСОБА_5 в строк покарання із розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України, накладений арешт відповідно до ухвали слідчого судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 31 серпня 2022 року на мотоцикл марки GEON , моделі TERRA Х250, номерний знак НОМЕР_1 , слід скасувати за минуванням потреби.

Згідно до ст. 100 КПК України, речовий доказ : мотоцикл марки GEON, моделі TERRA Х250, номерний знак НОМЕР_1 , 2020 року випуску, який поміщений на зберігання на спеціальному майданчику СПД №1 відділення поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ( вул. Шевченка, 2, смт Тиврів, Вінницького району Вінницької області ) слід повернути потерпілому ОСОБА_6 за належністю.

Відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати за проведену по даному кримінальному провадженні судову автотоварознавчу експертизу від 21 вересня 2022 № СЕ-19/102-22/13808-АВ, вартість якої згідно довідки Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України, склала 943 гривень 90 копійок( Т.2 а.с. 184) , оскільки такі витрати були пов`язані з розслідування даного злочину, підтверджуються належним та допустим доказом і визнанні обвинуваченим ОСОБА_5 в судовому засіданні.

Цивільний позов потерпілим до обвинуваченого по даному кримінальному провадженню не пред`являвся.

Керуючись ст.100, 124, 174, 351, 352, 359, 368, 371, 373-376 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 4 ( чотири) місяця з конфіскацією майна.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного за вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 16.11.2022 за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі, більш суворим покаранням призначеним за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 4 ( чотири) місяця з конфіскацією майна.

На підставі ч. 5 ст.72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_5 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 29 серпня 2022 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Застосований запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, - залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави в особі Вінницького наукового-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи в кримінальному провадженні, відповідно до висновку експерта від 21 вересня 2022 № СЕ-19/102-22/13808-АВ в розмірі 943 гривень 90 копійок.

Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 31 серпня 2022 року щодо мотоцикла марки GEON , моделі TERRA Х250, номерний знак НОМЕР_1 , - скасувати.

Речовий доказ : мотоцикл марки GEON , моделі TERRA Х250, номерний знак НОМЕР_1 ,2020 року випуску, який поміщений на зберігання на спеціальному майданчику СПД №1 відділення поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ( вул. Шевченка, 2, смт Тиврів, Вінницького району Вінницької області ) повернути потерпілому ОСОБА_6 за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

На вирок суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити прокурору, потерпілому , захиснику та обвинуваченому.

Суддя: ОСОБА_7