Справа № 307/3033/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

учасників судового процесу: прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 11-кп/4806/252/24 за апеляційною скаргою прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 05.04.2024 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000272 від 19.08.2019 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191 КК України та ч.1 ст. 366 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 05.04.2024 року обвинувальний акт й додатки до нього у кримінальному провадженні №0000272 від 19.08.2019 р. за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191 КК України та ч.1 ст. 366 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, - повернуто прокурору, для усунення в розумні строки виявлених судом порушень вимог КПК України, викладених у мотивувальній частині ухвали.

В ухвалі суду вказується на те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000272 від 19.08.2019 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України та ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, - підлягає поверненню прокурору у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам пункту 5 частини другої статті 291 КПК України, оскільки згідно листа ГУНП в Закарпатської області від 13.03.2024 №277/106/11-2024 в ГУНП в Закарпатській області відсутні належні докази про заподіяння матеріальної шкоди ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 . У ході досудового розслідування ГУНП в Закарпатській області не було визнано потерпілою особою та із заявою про вчинення кримінального правопорушення або із заявою про залучення до провадження як потерпілого, не зверталося. Письмова згода про визнання потерпілим не надавалася.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції із стадії підготовчого судового засідання. Зазначає, що статус потерпілого набувається з моменту вчинення стосовно нього кримінального правопорушення, а не з моменту подання такою особою відповідної заяви, як це передбачено у ч. 2 ст. 55 КПК України. Вказує, що відповідно до вимог ст. 477 КПК України кримінальне провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України, не належить до категорії кримінального провадження у формі приватного обвинувачення та не потребує обов`язкової заяви потерпілого про вчинення таких протиправних дій.

У судове засідання апеляційної інстанції обвинувачені та їх захисники-адвокати, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явилися. В апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення їх становища. Враховуючи дані обставини та відповідно до положень ч. 4 ст.405 КПК апеляційний суд проводить апеляційний розгляд без участі обвинувачених та їх захисників-адвокатів.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який повністю підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Тобто, обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.

Апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Перелік відомостей, які обов`язково має містити обвинувальний акт визначено у ч. 2 ст. 291 КПК України. Таким чином, рішення про повернення обвинувального акту прокурору може бути прийнято, якщо при його складанні допущено порушення вимог ч. 2 ст. 291 КПК України та наявні обставини, які перешкоджають подальшому судовому розгляду кримінального провадження.

Як слідує зі змісту обвинувального акту щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , такий складено прокурором та ним затверджений, тобто в обвинувальному акті повністю зазначені відомості, передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також зазначена правова кваліфікація цих правопорушень з посиланням на положення КК України. В обвинувальному акті сформульовано обвинувачення, зазначено фактичні обставини щодо часу та місця скоєння кримінального правопорушення, спосіб його вчинення, а також виконано інші вимоги, встановлені статтею 291 КПК України.

Із матеріалів кримінального провадження також слідує, що до обвинувального акту додано передбачені ч. 4 ст. 291 КПК України додатки реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки підозрюваних про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, і до обвинувального акту додано передбачені процесуальним законом додатки, - колегія суддів визнає такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, у зв`язку з чим, висновки суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт не відповідає приписам КПК України, - визнаються необґрунтованими й такими, що не призводять до висновку про неможливість призначення обвинувального акту до судового розгляду.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що доказування фактичних обставин кримінального провадження не відноситься до стадії підготовчого судового засідання, а відноситься до стадії судового розгляду, в ході якого сторона обвинувачення доводить обставини, які викладені в обвинувальному акті шляхом дослідження доказів.

Таким чином, суд вийшов за межі ст. 314 КПК України, оскільки повинен був лише визначитись, чи відповідає обвинувальний акт вимогам ст. 291 КПК України, не вдаючись до аналізу правильності викладення правової кваліфікації та суті обвинувачення кримінального правопорушення.

Висновки суду першої інстанції про те, що у ході досудового розслідування ГУНП в Закарпатській області не було визнано потерпілою особою та із заявою про вчинення кримінального правопорушення або із заявою про залучення до провадження як потерпілого, не зверталося. Письмова згода про визнання потерпілим не надавалася, апеляційний суд визнає необґрунтованими. При цьому, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що статус потерпілого набувається з моменту вчинення стосовно нього кримінального правопорушення, а не з моменту подання такою особою відповідної заяви, як це передбачено у ч. 2 ст. 55 КПК України, а також те, що відповідно до вимог ст. 477 КПК України кримінальне провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України, не належить до категорії кримінального провадження у формі приватного обвинувачення та не потребує обов`язкової заяви потерпілого про вчинення таких протиправних дій.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу, що не набуття особою статусу потерпілого на досудовому розслідуванні у даній категорій кримінальних проваджень (не відноситься до категорії приватного обвинувачення), не перешкоджало зверненню прокурора до суду з обвинувальним актом, а також не є перешкодою особи звернутись з відповідною заявою до суду, та не є перешкодою для суду залучити як потерпілого під час судового розгляду обвинувального акту. Судом у підготовчому засіданні питання залучення потерпілого не з`ясовувались.

Тому, висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 вимогам п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України та неможливість призначення його до судового розгляду без усунення виявлених, на думку місцевого суду, недоліків, - апеляційний суд вважає необґрунтованими та спростованими доводами апеляційної скарги і прокурором під час апеляційного розгляду.

На будь-які інші порушення закону, які би давали підстави для повернення прокурору обвинувального акта в ухвалі суду не вказується і таких апеляційним судом не встановлено.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що повернення обвинувального акту із зазначених в ухвалі підстав, призведе до необґрунтованого затягування розгляду кримінального провадження, і як наслідок, до порушення передбачених ст. 28 КПК України розумних строків судового розгляду.

Також, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, що є одним з основоположних принципів кримінального провадження та гарантією швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду кримінального провадження, який закріплений у ст. 2 КПК України, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Про обов`язковість дотримання розумного строку розгляду кримінальних справ неодноразово наголошував та встановлював порушення і Європейський суд з прав людини (справи «Смірнова проти Росії» від 24 липня 2003 року, «Вітрук проти України» від 16 вересня 2010 року, «Юртаєв проти України» від 31 січня 2006 року та інші).

Отже, судом першої інстанції в повній мірі не дотримані вимоги кримінального процесуального закону при прийнятті рішення про повернення обвинувального акта щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 прокурору, в зв`язку із чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду обвинувального акту в суді першої інстанції у підготовчому судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 291, 404, 405, 407, 419 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 05 квітня 2024 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 скасувати, призначивши новий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції у підготовчому судовому засіданні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді