УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 288/1207/19

провадження № 51-1216ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 26 лютого 2025 року.

Зміст судового рішення і встановлені судом обставини

Як убачається з копії оскаржуваного рішення, Житомирський апеляційний суд ухвалою від 26 лютого 2025 року повернув апеляційну скаргу ОСОБА_4 на вирок Попільнянського районного суду Житомирської області від 18 грудня 2024 року, оскільки скаржник подав її після закінчення строку апеляційного оскарження і не порушив питання про поновлення цього строку (п. 4 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Вимоги, викладені в касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, яка її подала

ОСОБА_4 у касаційній скарзі просить скасувати ухвалу Житомирського апеляційного суду від 26 лютого 2025 року і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Обґрунтовуючи вимоги скаржник стверджує, що строк апеляційного оскарження ним не пропущено, оскільки останнім днем подання апеляційної скарги на вирок Попільнянського районного суду Житомирської області від 18 грудня 2024 року було 20 січня 2025 року (з огляду на те, що останній день строку, а саме 18 січня 2025 року, припав на вихідний - субота).

Крім того, ОСОБА_4 порушив питання про поновлення строку касаційного оскарження ухвали Житомирського апеляційного суду від 26 лютого 2025 року.

Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду

Насамперед колегія суддів зауважує про відсутність необхідності поновлювати ОСОБА_4 строк касаційного оскарження, оскільки він подав касаційну скаргу на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 26 лютого 2025 року протягом трьох місяців із дня вручення копії оскаржуваної ухвали, тобто у строк, визначений ч. 2 ст. 426 КПК.

Частиною 6 ст. 399 КПК визначено, що ухвала про повернення апеляційної скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в касаційному порядку.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга подається на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру - протягом тридцяти днів з дня їх проголошення.

Абзацом 1 ч. 3 ст. 395 КПК передбачено, що для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Як установив апеляційний суд, вирок Попільнянського районного суду проголошено 18 грудня 2024 року за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , цього ж дня указаний вирок обвинувачений отримав під розписку. Водночас апеляційну скаргу на вирок Попільнянського районного суду Житомирської області від 18 грудня 2024 року ОСОБА_4 подав поштою лише 20 січня 2025 року, тобто після закінчення строку апеляційного оскарження, який для засудженого становив 30 днів із часу отримання копії вироку. Крім того, суд апеляційної інстанції зауважив, що ОСОБА_4 не порушив питання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Верховний Суд погоджується з рішенням апеляційного суду про те, що ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою поза межами строку на апеляційне оскарження, оскільки, як установив цей суд і чого не заперечує скаржник у касаційній скарзі, він був присутній під час проголошення вироку Попільнянського районного суду від 18 грудня 2024 року, цього ж дня указаний вирок обвинувачений отримав під розписку.

За таких обставин, ураховуючи приписи ст.ст. 115, 395 КПК щодо обчислення процесуальних строків на апеляційне оскарження, перебіг строку - тридцять днів, для подання ОСОБА_4 апеляційної скарги на вирок суду розпочався 19 грудня 2024 року та закінчився 17 січня 2025 року (останній день строку, робочий день - п`ятниця). Проте ОСОБА_4 , як установив апеляційний суд і це не заперечує засуджений, подав апеляційну скаргу лише 20 січня 2025 року. Тобто засуджений звернувся до апеляційного суду після закінчення строку тридцять днів на апеляційне оскарження вироку місцевого суду і питання про поновлення цього строку не порушив.

Ураховуючи викладене вище помилковими є твердження ОСОБА_4 про те, що останнім днем подачі апеляційної скарги на вирок Попільнянського районного суду Житомирської області від 18 грудня 2024 року було 20 січня 2025 року (з огляду на те, що, на його погляд, останній день строку, а саме 18 січня 2025 року, припав на вихідний день - суботу).

Отже, наведені в касаційній скарзі засудженого доводи не спростовують правильності висновків, викладених у оскаржуваному судовому рішенні, у зв`язку з чим немає підстав для сумнівів у законності та обґрунтованості ухвали Житомирського апеляційного суду від 26 лютого 2025 року. З огляду на зазначене вище відсутні підстави для задоволення касаційної скарги ОСОБА_4 .

Пунктом 2 ч. 2 ст. 428 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для її задоволення немає.

Ураховуючи викладене, Верховний Суд згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовляє у відкритті касаційного провадження.

На цих підставах Верховний Суд постановив:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку касаційного оскарження ухвали Житомирського апеляційного суду від 26 лютого 2025 року залишити без задоволення.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 26 лютого 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3