ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/725/25 Справа № 175/5021/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2024 року, якою обвинуваченій за ч. 2 ст.111 КК України

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянці України, уродженці м. Краматорська Донецької області, заміжній, маючій на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючій, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 09 лютого 2025 року. включно, без визначення розміру застави, -

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2024 року обвинуваченій за ч. 2 ст. 111 КК України ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 09 лютого 2025 року. включно, без визначення розміру застави.

В обґрунтування рішення колегія суду 1-ї інстанції зазначив, що ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які враховувалися при обранні та продовженні запобіжного заходу на теперішній час не змінилися, обраний запобіжний захід, з урахуванням його тривалості, не виходить за межи розумного строку, відповідає особі обвинуваченої, вік та стан здоров`я обвинуваченої дозволяє продовжити їй строк тримання під вартою та відповідає характеру і тяжкості діяння, в якому вона обвинувачується. З огляду на конкретні обставини справи, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 та даних про її особу, колегія суддів вважала за недоцільне визначати розмір застави, оскільки такий запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків.

Доводи апеляційної скарги:

У своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , вказує, що ухвала суду 1-ї інстанції є незаконною та підлягає скасуванню. Вважає, що суд 1-ї інстанції не врахував важливі обставини, що свідчать про відсутність реальних ризиків переховування обвинуваченої чи перешкоджання кримінальному провадженню.

Наполягає, що дані про особу обвинуваченої свідчать про те, що є можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу домашнього арешту. Вважає такий захід менш обмежувальним, який забезпечує належне виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, та не порушує її права на вільний доступ до захисту та інших процесуальних прав.

Наголошує, що суд в повній мірі не врахував, що обвинувачена має на утриманні двох неповнолітніх дітей, що є ваговим аргументом на користь її повернення до суду; відсутність судимості та факт, що обвинувачена не переховувалася від органів досудового розслідування; обвинувачена проживає в прифронтовій зоні, що не створює реальних умов для переховування або впливу на хід провадження, враховуючи воєнний стан.

Позиції сторін в суді :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , просить його апеляційну скаргу розглянути за його відсутності та відсутності обвинуваченої.

Від інших учасників кримінального провадження, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, клопотань про проведення апеляційного розгляду за їх участю до суду не надійшло, а отже колегія суддів, з урахуванням ч. 4 ст. 422-1 КПК України, вважає за можливе розглянути дану апеляційну скаргу обвинуваченого за відсутності сторін кримінального провадження.

Висновки суду:

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Нормами частини 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання судом вимог ст.ст. 177, 178, 194 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Відповідно до наданих матеріалів, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме: державній зраді, тобто діянні, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній безпеці України: наданні представникам іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненій в умовах воєнного стану.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2024 року обвинуваченій ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 09 лютого 2025 року включно.

Перевіривши доводи апеляційної скарги сторони захисту, колегія суддів встановила, що судом 1-ї інстанції, відповідно до вимог ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченої, які, в сукупності, давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачена ОСОБА_7 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 цього Кодексу, зокрема переховуватись від суду, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та експертів в цьому кримінальному провадженні, у зв`язку з чим прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного злочину проти основ національної безпеки України, який, згідно з ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання на строк 15 років позбавлення волі або довічне позбавлення волі. Відповідно до пред`явленого обвинувачення ОСОБА_7 співпрацювала з представниками військових та інших підрозділів держави-агресора та у разі перебування на волі матиме можливість продовжити вчинення злочину або уникнути кримінальної відповідальності шляхом залишення території України.

Одночасно, колегія суддів приймає до уваги, що обвинувачена ОСОБА_7 раніше не судима, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, що в свою чергу не стало стримуючим фактором, а тому вказані обставини не виключають можливість застосування до останньої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і в даному випадку не є гарантією запобігання вказаним ризикам.

З урахуванням вищевикладеного, особи обвинуваченої ОСОБА_7 , яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину проти основ національної безпеки України, на думку колегії суддів, маються всі підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання спробам обвинуваченої переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на свідків.

Таким чином, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», оцінивши у сукупності всі обставини, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, колегія суддів вважає, що судом 1-ї інстанції обґрунтовано продовжено строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 та вважає за неможливе застосування більш м`якого запобіжного заходу. Тому доводи апеляційної скарги сторони захисту в цій частині є недоведеними.

З урахуванням наданих матеріалів та встановленого в ході апеляційного розгляду, колегія суддів вважає рішення суду 1-ї інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 законним, обґрунтованим та вмотивованим, а висновок про продовження строку тримання під вартою правильним, обмеження її права на свободу в цьому випадку є виправданим та необхідним, через неможливість в жодний інший спосіб запобігти ймовірній реалізації ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України і забезпечити виконання нею своїх процесуальних обов`язків.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено. Тому апеляційні вимоги захисника обвинуваченої задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2024 року залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2024 року, якою обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 09 лютого 2025 року включно, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4