Справа № 134/2267/24
УХВАЛА

Іменем України

10 січня 2025 року селище Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: засудженого - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

представника виправного центру - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Крижопіль в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка, Донецької області, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, неодруженого, до засудження не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:

25 грудня 2024 року до Крижопільського районного суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 своє клопотання підтримав та просив його задоволити, посилаючись на те, що він відповідно до ст. 154 КВК України має право на звернення до суду із вказаним клопотання, оскільки пройшов рік з моменту заміни покарання на більш м`яке та він відбув уже 3/4 частини загального покарання, під час відбування покарання він був постійно працевлаштований, до нього застосовувалися заохочення, у разі його звільнення він має постійне місце проживання. Разом з тим зазначив, що має бажання йти служити на війну.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання, оскільки ОСОБА_3 неодноразово був засуджений, однак на шлях виправлення він не став та продовжував вчиняти злочини, що свідчить про кримінальну спрямованість засудженого, несе покарання за особливо тяжкий злочин. Також просив суд врахувати, що засуджений ОСОБА_3 не відбув достатнього терміну, після того, як йому було замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання - обмеження волі.

Представник виправного центру заперечив проти задоволення клопотання, вважає його передчасним так як засуджений ОСОБА_3 , хоча і характеризується в установі позитивно, не відбув достатнього строку для застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Розглянувши матеріали клопотання, особову справу засудженого, заслухавши думку засудженого ОСОБА_3 , представника виправного центру, прокурора, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди, розглядаючи питання про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, мають ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення.

Саме досягнення такої цілі покарання, як виправлення засудженого обґрунтовує можливість його дострокового звільнення від відбування покарання, хоча і під певною умовою.

Застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою КК України, тобто є не обов`язком суду, а правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що вироком Слов`янськогго міськрайонного суду Донецької області від 27 серпня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і призначено йому покарання у вигляді десяти років позбавлення волі. Вироком колегії суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Донецької області від 03 грудня 2015 року, вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27.08.2015 року в частині призначеного покарання скасовано та призначено ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на дванадцять років, в решті вирок залишено без змін.

Ухвалою суду від 08 грудня 2023 року Сарненським районним судом Рівненської області засудженому ОСОБА_3 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі - більш м`яким покаранням у виді обмеження волі, на строк 2 роки 9 місяців 7 днів.

Засуджений ОСОБА_3 з 09 лютого 2024 року по теперішній час відбуває покарання в ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)».

По прибутті в установу, засуджений ОСОБА_3 був працевлаштований згідно строкового трудового договору № 94-24 від 06 березня 2024 року, № Т-10-24-24 від 31 липня 2024 року по теперішній час на контрагентському об`єкті ПП «Вікторі О».

Згідно характеристики ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)» за час відбування покарання засуджений ОСОБА_3 характеризується позитивно, до дисциплінарної відповідальності не притягувався та два рази був заохочений.

Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих відносин з персоналом постанови. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Не допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення» та «Духовне відродження».

Бере участь у програмах/заходах, які проводяться в установі, не допускає порушень, має бажання змінити своє життя та не підтверджує це активними вчинками. Має позитивних планів на майбутнє.

Згідно оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення у засудженого ОСОБА_3 встановлено середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик ймовірної небезпеки для суспільства.

Під дію ст. 82 КК України засуджений ОСОБА_3 за формальними ознаками підлягатиме по відбуттю 2/3 частини строку покарання 24 серпня 2025 року.

Під дію ст. 81 КК України засуджений ОСОБА_3 за формальними ознаками підлягав по відбуттю 3/4 частини покарання підпадав, а саме 15 вересня 2023 року, протокол № 18 від 27.09.2023 року відмовлено комісією установи (по особистій заяві засудженого).

Застосуванню ст. 81 КК України засуджений ОСОБА_3 за формальними ознаками підлягатиме по відбуттю 3/4 частини строку покарання 19 листопада 2025 року.

Згідно довідки про наявність стягнень та заохочень, засуджений ОСОБА_3 отримав два заохочення у вигляді подяки за сумлінну поведінку та ставленням до праці. Дисциплінарні стягнення не застосовувались.

Як вбачається з довідки про доходи, за період відбування покарання дохід засудженого ОСОБА_3 склав 36237, 00 грн.

Станом на 10 січня 2025 року засуджений ОСОБА_3 відбув 1 рік 2 місяці 21 день обмеження волі, невідбута частина покарання складає 1 рік 6 місяців 16 днів.

Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Також у відповідності до вироку, в судовому засіданні ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України визнав частково.

Разом з цим, судом враховано й те, що ОСОБА_3 уже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення як корисливих злочинів, за які відбував реальну міру покарання, проте це не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, внаслідок чого він знову вчинив новий особливо тяжкий злочин.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Враховуючи, що з часу заміни ОСОБА_3 не відбутої частини покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі засуджений ще не відбув 3/4 строку обмеження волі, суд прийшов до висновку, що відбутий строк засудженим є недостатнім, щоб зробити висновок про його виправлення.

Посилання засудженого ОСОБА_3 , що він виявив бажання йти служити, спростовується тим, що законодавством передбачена спеціальна норма, а саме ст. 81-1 КК України, яка передбачає умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби. Тому засуджений ОСОБА_3 може скористатися даною статтею, виконавши її підстави для умовно-дострокового звільнення.

Оскільки позитивні зміни, які відбулись в особистості ОСОБА_3 та про які зазначає засуджений в поясненнях в судовому засіданні, свідчать, що він став на шлях виправлення, однак застосування умовно-дострокового звільнення ОСОБА_3 є передчасними.

На думку суду, поведінка засудженого може свідчити лише про його намагання дотримуватися умов відбуття покарання, а не про сумлінність його поведінки, оскільки наявність у засудженого двох заохочень після пом`якшення покарання, є у даному випадку недостатнім для доведення ним свого виправлення.

Суд бере до уваги те, що ОСОБА_3 вчинив особливо тяжкий злочин, після заміни покарання відбутий ним термін покарання у виді обмеження волі не є тривалим.

Суд також враховує позицію представника установи, в якій ОСОБА_3 відбуває покарання.

Таким чином, суд вважає, що дані про особу засудженого свідчать, що процес виправлення на час звернення з даним клопотанням не досяг тієї стадії, на якій можливо застосувати до засудженого ОСОБА_3 умовно-дострокове звільнення відповідно до вимог ст. 81 КК України, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Суд бере до уваги те, що ОСОБА_3 вчинив особливо тяжкий злочин, після заміни покарання відбутий ним термін покарання у виді обмеження волі не є тривалим. Разом з тим суд враховує, що останній був неодноразово судимий, після останнього звільнення з місця позбавлення волі, він провів на волі менше рокі і знову вчинив злочин.

Таким чином, суд вважає, що дані про особу засудженого свідчать, що процес виправлення на час звернення з даним клопотанням не досяг тієї стадії, на якій можливо застосувати до засудженого ОСОБА_3 умовно-дострокове звільнення відповідно до вимог ст. 81 КК України, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, ст. 537, 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно- дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою протягом того ж строку з дня отримання копії ухвали.

Суддя