Справа № 206/288/23
Провадження № 1-кс/206/231/25
УХВАЛА

17 лютого 2025 року м. Дніпро

слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000223, внесеного 13 грудня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням про арешт майна після усунення недоліків встановлених ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13.01.2025 звернулась прокурор Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0000223, внесеного 13 грудня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що СВ ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом набуття права власності на нерухоме майно у м. Дніпрі, в тому числі, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 групою осіб шляхом обману, чим спричинено шкоду потерпілим у великих розмірах.

Так, за інформації КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради від 15.04.2024 №8321 - станом на 31.12.2012 право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності від 15.12.2000 виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів, згідно з розпорядженням №1/1117-2000, зареєстроване в КП «ДМБТІ» та записано в реєстрову книгу № 463п за реєстровим № 846-309. Відомості про належність спірного майна ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підтверджуються листом Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 29.05.2024 за вих. 3/12-2795.

07 вересня 2023 року ОСОБА_6 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з заявою про встановлення факту смерті близьких осіб на тимчасово окупованій території.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2023 року у справі 201/10418/23, провадження 2-о/201/346/2023 задоволено заяву ОСОБА_6 та встановлено факт смерті громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті с. Рубанівка, Великолепетиського району, Херсонської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також встановлено факт смерті громадянки України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце смерті с. Рубанівка, Великолепетиського району, Херсонської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вказані особи, відповідно до поданої ОСОБА_6 заяви виїхали в січні 2022 року на тимчасове проживання до м. Генічеськ Херсонської області.

Крім того, в описовій частині рішення вказано, що заявник є єдиним спадкоємцем померлих та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

В подальшому, на підставі вищевказаного рішення ОСОБА_6 отримав 19 жовтня 2023 року свідоцтво про право на спадщину за законом, що видане приватним нотаріусом ОСОБА_7 як єдиному спадкоємцю (сину) після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_3 (загальною площею 49,8 кв.м, з них житлова 26,6).

Відповідно до відомостей з Реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_4 була відчужена ОСОБА_6 23 листопада 2023 року, тобто через 1 місяць 4 дні після набуття останнім права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна, на підставі укладеного договору купівлі-продажу, де останній вказаний як спадкоємець вказаного об`єкту нерухомості, на користь ОСОБА_8 .

В Державному реєстрі актів цивільного стану громадян наявний актовий запис про смерть № 470 від 19 січня 2010 року по відділу реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції, складений стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також наявний актовий запис про смерть №469 від 19 січня 2010 року по відділу реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції, складений стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 (лист Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану УДР Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 21 травня 2024 за вих. 30802/06.9-44 та від 21.05.2024 за вих. 30602/06.9-44).

Відповідно до листа Шостої дніпровської державної нотаріальної контори від 24 червня 2024 року за вих. 1515/01-09 з`ясовано, що після смерті ОСОБА_5 , 1924 року народження, що померла ІНФОРМАЦІЯ_6 заведена 20 січня 2010 року в Першій дніпровській державній нотаріальній конторі спадкова справа за номером 49/2010. Зі змісту листа Шостої дніпровської державної нотаріальної контори від 24 червня 2024 року за вих. 1514/01-09 з`ясовано, що після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_6 також заведена 20 січня 2010 року в Першій дніпровській державній нотаріальній конторі спадкова справа за № 50/2010, а 23 січня 2016 видано свідоцтво про право на спадщину (бланк НАТ 854069).

Відповідно до листа Першої дніпровської державної нотаріальної контори від 11 липня 2024 року за вих. 1355/01-16 встановлено, що 20 січня 2010 року даною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №50/2010, після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 , на підставі заяви про прийняття спадщини від імені племінника спадкодавця - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . В подальшому, 23 березня 2016 року державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 видано свідоцтво про право на спадщину за заповідальним розпорядженням за реєстровим №9-72 на грошові вклади в ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_9 .

Відповідності до листа Першої дніпровської державної нотаріальної контори від 11 липня 2024 року за вих. 1356/01-16 встановлено, що 20 січня 2010 року даною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №49/2010, після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 , на підставі заяви про прийняття спадщини від імені ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , станом на 11 липня 2024 року, не видано.

Тобто, встановлено безпідставне вибуття нерухомого майна житлового фонду, а саме квартири АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який в подальшому на підставі укладеного договору купівлі-продажу №476 від 23 листопада 2023 року, що посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_11 передав у власність ОСОБА_8 спірну квартиру.

Обґрунтовуючи своє клопотання про накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_4 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_8 , прокурор зазначає, що останньою право власності на вказану квартиру набуто кримінально протиправним шляхом, вказана квартира є речовим доказом, а тому з метою збереження речових доказів, а також запобігання її майбутнього відчуження іншим особам, що фактично ускладнить її повернення законному власнику та може завдати шкоду третім особам, які можуть придбати дане нерухоме майно не підозрюючи, що вона набута шахрайським шляхом, існує необхідність у накладенні арешту на вказану квартиру у вигляді заборони її відчуження та розпорядження.

Прокурор в судовому засіданні пояснила, що застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту із забороною на відчуження вказаної квартири є співмірним завданій кримінальним правопорушенням шкоди, оскільки арешт накладається лише на нерухоме майно, права на яке отримано злочинним шляхом, просила задовольнити клопотання.

Власник майна в судове засідання не з`явився.

Вислухавши доводи прокурора, дослідивши письмові матеріали клопотання та врахувавши встановлені в судовому засіданні обставини, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно ч.1, ч.2 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання. У клопотанні цивільного позивача, слідчого, прокурора про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, іншої особи для забезпечення цивільного позову повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За ч.2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Судом встановлено, що в провадженні ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000223 від 13 грудня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №413320562 від 14 лютого 2025 року вбачається, що право власності на квартиру АДРЕСА_5 23 листопада 2023 року зареєстровано за ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 476, виданого 23 листопада 2023 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_11 . Крім того, на вказаний нерухомий об`єкт накладено обтяження у вигляді арешту майна, суб`єкт обтяження Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

З Єдиного реєстру судових рішень встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду від 16.08.2024 у справі № 201/9420/24 накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане рішення суду прийнято за клопотанням прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000049 від 18.06.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 362 КК України. З рішення суду вбачається, що обставини вчинення вказаних кримінальних правопорушень ідентичні обставинам, які покладено в основу клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0000223.

Предмет кримінального провадження № 0000223 - квартира за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться в Соборному районі м. Дніпра. При цьому суду не надано обґрунтування чому саме підслідність кримінального провадження визначено за СВ ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000223 від 13.12.2022 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -повернуто прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин з часу отримання копії ухвали.

Частиною 1 статті 117 КПК України визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

Проте, прокурор в своєму клопотанні не навів поважності пропущеного строку усунення недоліків, не ставив питання щодо його поновлення.

Крім того, прокурором не усунуто всіх недоліків, зазначених в ухвалі апеляційного суду, зокрема: всупереч п. 1 ч. 2 ст. 173 КПК України матеріали провадження не містять відомостей, якими обґрунтовуються правові підстави арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема правову підставу для арешту майна.

Обов`язок доведення необхідності застосування цього засобу забезпечення та цілі накладення арешту на майно перед слідчим суддею покладено на прокурора, слідчого.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна повинно мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Таким чином, у зв`язку із вищезазначеним, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, оскільки прокурором не доведено правову підставу для арешту майна, необхідність такого арешту, а також обставини, які свідчать про можливе перетворення, зміну або знищення зазначеного у клопотанні майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.110, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000223, внесеного 13 грудня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання слідчому судді, про скасування арешту майна повністю або частково.

Повний текст ухвали складено 17.02.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1