Справа №705/1657/25
1-в/705/172/25 УХВАЛА
27 березня 2025 року м.Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
засудженого ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції з ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)»,
представника установи виконання покарання ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції з ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування Закону України № 3886-ІХ та приведення вироку у відповідність до вимог чинного законодавства,
Засуджений ОСОБА_3 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням, в якому просив суд застосувати до нього Закон України № 3886-ІХ.
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 просив його клопотання задовольнити та у зв`язку з набуттям чинності Закону України № 3886-ІХ переглянути вироки, за якими він був засуджений, та привести їх у відповідність до вимог чинного законодавства.
Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні просив з урахуванням вимог Закону України № 3886-ІХ задовольнити клопотання засудженого, звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного йому вироком Ніжинського міськрайонного суду Черкаської області від 12 вересня 2018 року, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений, виключити з вироку Чернігівського апеляційного суду від 14.01.2021 обвинувачення по епізодам за фактами крадіжки майна на суми, які не перевищують 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання за цими епізодами у зв`язку з усуненням законом караності діяння. ОСОБА_3 вважати засудженим вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27.01.2021 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, залишивши без змін остаточну міру покарання.
Представник адміністрації установи ОСОБА_4 у судовому засіданні при розгляді клопотання засудженого поклався на розсуд суду.
Суд, вислухавши засудженого, прокурора та представника адміністрації установи, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, дійшов таких висновків.
Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 січня 2021 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, до 5 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частки особисто належного йому майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання та невідбутого покарання за попереднім вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 20.10.2020 з врахуванням вироку Чернігівського апеляційного суду від 14.01.2021, визначено остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі із конфіскацією 1/2 частки особисто належного йому майна. Початок строку відбування покарання обчислюється з 09.03.2019. Зараховано ОСОБА_3 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з 05.07.2019 по 27.01.2021, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.
Відповідно до зазначеного вироку ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, вчиненого 04.01.2019, яким заподіяно шкоду потерпілому на загальну суму 8912 грн 56 коп., та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 вересня 2022 року визначено ОСОБА_3 покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27.01.2021 та вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20.03.2019 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань і остаточно до відбування покарання визначено 6 років 2 місяці позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частки належного йому майна. Початок строку відбування покарання рахується з 09.03.2019.
Остаточне покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27.01.2021 призначене на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання та невідбутого покарання за попереднім вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 20.10.2020 з врахуванням вироку Чергінівського апеляційного суду від 14.01.2021, за яким ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, та кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 185 КК України, із заподіянням матеріальної шкоди потерпілим 03.11.2017 на суму 2606 грн 72 коп., 07.11.2017 на суму 700 грн 16 коп., 13.11.2017 на суму1657 грн 31 коп., 22.11.2017 на суму 1078 грн 32 коп., 04.08.2018 на суму 403 грн 90 коп., 07.08.2018 на суму 557 грн, 09.08.2018 на суму 403 грн 90 коп., 11.08.2018 на суму 403 грн 90 коп., 14.08.2018 на суму 557 грн, 16.08.2018 на суму 403 грн 90 коп., 18.08.2018 на суму 403 грн 90 коп., 21.08.2018 на суму 403 грн 90 коп., 23.08.2018 на суму 230 грн 80 коп., 26.08.2018 на суму 519 грн 30 коп., 28.08.2018 на суму 346 грн 20 коп., 19.09.2018 на суму 195 грн 02 коп., 22.09.2018 на суму 292 грн 53 коп., 24.09.2018 на суму195 грн 02 коп., 26.09.2018 на суму 1958 грн 02 коп., 27.09.2018 на суму 400 грн.
Остаточне покарання за вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 20.10.2020 з врахуванням вироку Чергінівського апеляційного суду від 14.01.2021 призначене на підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12.09.2018, за яким ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, із заподіянням матеріальної шкоди потерплим 22.02.2018 на суму 541 грн 64 коп., 24.02.2018 на суму 541 грн 64 коп., 27.02.2018 на суму 541 грн 64 коп., 28.02.2018 на суму 541 грн 64 коп., 02.03.2018 на суму 541 грн 64 коп., 05.03.2018 на суму 541 грн 64 коп., 12.03.2018 на суму 541 грн 64 коп., 14.03.2018 на суму 541 грн 64 коп., 16.03.2018 на суму 270 грн 82 коп.
Разом з тим Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон № 3886-ІХ, який набув чинності 09 серпня 2024 року.
Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.
Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.
Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).
За частиною 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
На переконання суду, унесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями, які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.
Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.
Неоподатковуваний мінімум в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового Кодексу, для відповідного року.
Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.
Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2017 ця сума становила 1600 грн, станом на 01.01.2018 ця сума становила 1762 грн, станом на 01.01.2019 ця сума становила 1921 грн.
Отже, враховуючи, що ОСОБА_3 за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12.09.2018 завдав матеріальної шкоди потерпілим на суми, що менші ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день скоєння крадіжок, тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, враховуючи часткову декриміналізацію, введену новим Законом, на підставі ст. 5 України, суд доходить висновку про необхідність звільнення ОСОБА_3 від покарання, призначеного йому вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12.09.2018, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.
На цій підставі необхідно виключити з резолютивної частини вироку Чернігівського апеляційного суду від 14.01.2021 посилання на призначення ОСОБА_3 покарання із застосуванням положення ч. 1 ст. 71 КК України.
Також судом встановлено, що вироком Чернігівського апеляційного суду від 14.01.2021 ОСОБА_3 засуджено за епізодами злочинної діяльності, які кваліфіковані за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, караність яких, що мали місце 07.11.2017 на суму 700 грн 16 коп., 22.11.2017 на суму 1078 грн 32 коп., 04.08.2018 на суму 403 грн 90 коп., 07.08.2018 на суму 557 грн, 09.08.2018 на суму 403 грн 90 коп., 11.08.2018 на суму 403 грн 90 коп., 14.08.2018 на суму 557 грн, 16.08.2018 на суму 403 грн 90 коп., 18.08.2018 на суму 403 грн 90 коп., 21.08.2018 на суму 403 грн 90 коп., 23.08.2018 на суму 230 грн 80 коп., 26.08.2018 на суму 519 грн 30 коп., 28.08.2018 на суму 346 грн 20 коп., 19.09.2018 на суму 195 грн 02 коп., 22.09.2018 на суму 292 грн 53 коп., 24.09.2018 на суму195 грн 02 коп., 26.09.2018 на суму 1958 грн 02 коп., 27.09.2018 на суму 400 грн, усунуто законом, оскільки вартість викраденого майна не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у зв`язку з чим на підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_3 підлягає звільненню судом від покарання в частині цих епізодів злочинної діяльності, а тому формально є підстави для приведення вироку Чернігівського апеляційного суду від 14.01.2021 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024.
Разом із цим, оскільки декриміналізація цих епізодів не змінює загальну кваліфікацію злочинних дій ОСОБА_3 за вироком Чернігівського апеляційного суду від 14.01.2021 та не створює самостійних підстав для зміни призначеного за даним вироком покарання у вигляді позбавлення волі, отже, таке покарання слід залишити без змін, а тому за вказаних обставин відсутня необхідність приведення вироку у відповідність.
Водночас встановлено, що кримінальна караність діянь за вироками Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20.03.2019 та 27.01.2021 не усунута.
На цих підставах ОСОБА_3 необхідно вважати засудженим вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 січня 2021 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України. Призначене ОСОБА_3 покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 січня 2021 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, із застосуванням ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України, у виді 6 років позбавлення волі із конфіскацією 1/2 частки особисто належного йому майна необхідно залишити без змін.
Остаточне покарання ОСОБА_3 за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27.01.2021 та вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20.03.2019 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, залишити раніше визначене ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12.09.2022 у виді 6 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частки належного йому майна. Початок строку відбування покарання рахувати з 09.03.2019.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд
Клопотання задовольнити.
Привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 вироки, за якими засуджений ОСОБА_3 .
На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання, призначеного йому вироком Ніжинського міськрайонного суду Черкаської області від 12 вересня 2018 року, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.
Виключити з вироку Чернігівського апеляційного суду від 14 січня 2021 року посилання на призначення ОСОБА_3 покарання із застосуванням положення ч. 1 ст. 71 КК України.
ОСОБА_3 вважати засудженим вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 січня 2021 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.
Призначене ОСОБА_3 покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 січня 2021 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, із застосуванням ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України, у виді 6 років позбавлення волі із конфіскацією 1/2 частки особисто належного йому майна необхідно залишити без змін.
Остаточне покарання ОСОБА_3 за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27.01.2021 та вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20.03.2019 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, залишити у виді 6 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частки належного йому майна.
Початок строку відбування покарання рахувати з 09.03.2019.
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня оголошення ухвали, а засудженим протягом 7 днів з дня отримання копії ухвали.
Суддя ОСОБА_1