Номер провадження: 11-сс/813/226/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси 17.12.2024 про арешт майна у к/п №0000006 від 07.08.2024 за ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 212 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді в межах к/п №0000006 від 07.08.2024 було задоволено клопотання прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 та було накладено арешт із забороною розпорядження та користування на майно, яке було виявлено та вилучено 19.11.2024 у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: 1) готівкові кошти номіналом 500 грн. 1 од., номіналом 100 грн. 18 од., номіналом 50 грн. 21 од., номіналом 20 грн. 10 од.; 2). блокнот із чорновими записами; 3). 2 ємності об`ємом по 1000 л. кожна, до яких приєднано обладнання для наливу пального, а саме: насос, фільтр, шланг та пістолет з лічильником, у яких міститься рідина із характерним запахом бензину, загальним об`ємом 1440 л.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя вказувала на те, що вилучені речі мають ознаки речових доказів у вказаному кримінальному провадженні, зокрема вилучені записи можуть містити інформацію щодо кількості незаконно збутого пального без дозвільних документів, окрім того у межах зазначеного провадження призначені судові експертизи, що вказує на необхідність збереження майна.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Не погодившись із ухвалою слідчого судді представник ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу в якій вказує на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою з таких підстав:

- в матеріалах справи відсутні будь-які відомості, які б прямо, або опосередковано свідчили про здійснення власником тимчасово вилученого майна протиправної діяльності. Всупереч положенням ст.ст. 98, 170 КПК України стороною обвинувачення не надано жодних доказів того, що вилучене майно, може бути набуте кримінально протиправним шляхом, містить на собі сліди злочину та відповідає ознакам речових доказів по справі, що встановлюються у даному кримінальному провадженні;

- клопотання про арешт майна було подано прокурором з пропуском строків, встановлених КПК України;

- слідчий суддя прийшов до помилкового висновку про те, що вилучені в ході обшуку речі свідчать про вчинення їх володільцем кримінального правопорушення, та містять на собі сліди кримінально-протиправних подій. Як вбачається з описової частини оскаржуваної ухвали незаконне зберігання з метою збуту, незаконне транспортування з метою збуту а також незаконний збут підакцизних товарів без дозвільних документів здійснюється на території Білгород-Дністровського району Одеської області. Свідок ОСОБА_10 повідомляє органи досудового розслідування про те, що був працевлаштований громадянином ОСОБА_8 на посаду заправника на АЗС за адресою: Одеська область, Одеський район, м. Теплодар, вул. Комунальна, на якій були відсутні будь-які дозвільні документи; отримував від нього вказівки щодо збуту пального та заробітну плату. Будь-якого логічного зв`язку між вилученими речами та грошовими коштами за адресою АДРЕСА_1 та Одеська обл., Одеський район, м. Теплодар, вул. Комунальна не вбачається.

- Закон України Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо сприяння відновленню енергетичної інфраструктури України п. 46, 47, до Податкового кодексу внесено відповідні зміни, якими на період дії воєнного стану на території України, та протягом 30 днів з дня його припинення або скасування, для цілей застосування розділу VIII цього Кодексу не вважаються стаціонарними джерелами забруднення у значенні, наведеному у п.п. 14.1.230 п. 14.1 ст. 14 цього Кодексу, електрогенераторні установки, що класифікуються за кодом 8502 згідно з УКТ ЗЕД Тимчасово, на період дії воєнного стану на території України та протягом 30 днів з дня його припинення або скасування, в доповнення до критеріїв, визначених п.п. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 цього Кодексу, не є акцизним складом приміщення або територія, у тому числі платника акцизного податку з реалізації пального, у кожному (на кожній) з яких загальна місткість розташованих ємностей для зберігання пального, яке використовується виключно для заправлення електрогенераторних установок, не перевищує 2000 літрів. Рішення прийнято зважаючи на дефіцит електроенергії, спричинений ударами російської федерації по критичним об`єктам інфраструктури України. В свою чергу, ОСОБА_8 тримав вдома, за адресою свого проживання ( АДРЕСА_1 ) пальне для власних потреб (заправки автомобілів, що перебувають у приватній власності його родини та електрогенераторних установок). Відтак, зберігання пального об`ємом до 2000 л. не вимагає наявності дозвільних документів;

За таких обставин, представник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 17.12.2024 та постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору у задоволенні клопотання у частині накладення арешту на готівкові кошти номіналом 500 грн. 1 од., номіналом 100 грн. 18 од., номіналом 50 грн. 21 од., номіналом 20 грн. 10 од. (загальна сума 3 250 грн.) та 2 ємностей об`ємом по 1000 л. кожна, до яких приєднано обладнання для наливу пального, а саме: насос, фільтр, шланг та пістолет з лічильником, у яких міститься рідина із характерним запахом бензину загальним об`ємом 1440 л..

В частині накладення арешту на блокнот із чорновими записами ухвала слідчого представником ОСОБА_7 не оскаржується.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, натомість прокурор ОСОБА_6 заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз оскаржуваної ухвали свідчить про те, що вона зазначеним вимогам КПК України відповідає не у повному обсязі з огляду на такі обставини.

За приписами ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна відповідно до приписів ч. 2 ст. 171 КПК України повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно із усталеною практикою ЄСПЛ накладенняарешту на майно має бути законним, переслідувати легітимну мету та пропорційним меті, яка переслідується, а не бути надмірним обтяженням для особи.

Так, як вбачається з матеріалів судової справи, які надані апеляційному суду, Одеською обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у к/п № 0000006 від 07.08.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 212 КК України.

До ЄРДР було внесено відомості про те, що невстановлені громадяни, використовуючи підконтрольні їм підприємства разом з іншими невстановленими службовими особами підприємств вчинили дії, направлені на умисне ухилення від сплати податків, що призвело до ненадходження до бюджету податку на додану вартість в особливо великих розмірах.

При цьому, відповідно наявних матеріалів кримінального провадження встановлено, що фактично ПММ, які відповідно до податкових накладних реалізовано ряду підприємств на території України, реалізується за готівкові кошти оптом та в роздріб невстановленому колу осіб.

Також під час досудового розслідування встановлено, що на території Білгород-Дністровського р-ну Одеської обл. невстановлені особи здійснюють незаконне зберігання з метою збуту, незаконне транспортування з метою збуту а також незаконний збут підакцизних товарів без дозвільних документів.

Відповідно до відповіді УСБУ в Одеській обл. № 65/5/і/6-5548 від 24.09.2024 на виконання доручення №08-442ВИХ-24 08-2411-24 від 06.09.2024 встановлено, що до вчинення вищевказаного кримінального провадження імовірно причетні громадяни: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його брат ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які разом з іншими невстановленими особами імовірно здійснюють незаконне придбання з метою збуту, зберігання та транспортування з цією ж метою, а також збут незаконно виготовленого пального.

Також, під час досудового розслідування було допитано свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який повідомив, що був працевлаштований громадянином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на посаду заправника на АЗС за адресою: Одеська обл., Одеський р-н., м. Теплодар, вул. Комунальна, на якій були відсутні будь-які дозвільні документи; отримував від нього вказівки щодо збуту пального та заробітну плату.

У подальшому, 19.11.2024 на підставі ухвали слідчого судді Київського райсуду м. Одеси було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою для накладення арешту прокурор визначив необхідність збереження речових доказів з метою запобігання можливості їх зникнення, втрати або пошкодження, проведення експертиз та з метою забезпечення відшкодування нанесених державі збитків.

Колегія суддів враховує приписи ч. 3 ст. 170 КПК України, відповідно до яких, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Разом з тим, досудове розслідування - це діяльність компетентних правоохоронних органів, що полягає у збиранні, дослідженні, оцінці, перевірці та використанні доказів з метою попередження, запобігання та розкриття кримінальних правопорушення, встановлення об`єктивної істини.

У цьому контексті, апеляційний суд вважає обґрунтованими аргументи представника, відповідно до яких будь-якого логічного зв`язку між вилученими речами та грошовими коштами за адресою АДРЕСА_1 та Одеська обл., м. Теплодар, вул. Комунальна не вбачається.

При цьому, у судовому засіданні прокурор не надав апеляційному суду ґрунтовних пояснень з приводу того, що у межах вказаного кримінального провадження проводилися слідчі чи негласні слідчі розшукові дії для встановлення обставин провадження.

Колегія суддів у контексті обставин, які є предметом розслідування враховує, що в ході обшуку було виявлено та вилучено зокрема пістолет з лічильником, насос, водночас наявні у розпорядженні апеляційного суду матеріали клопотання не підтверджують факт того, що зазначені предмети використовувалися для протиправної діяльності та спростовують доводів представника з приводу того, що вони використовувалися для особистих потреб.

З огляду на зазначені обставини, апеляційний суд також не вбачає підстав для подальшого накладення арешту на грошові кошти, з огляду на відсутність підтвердження їх зв`язку із зазначеним кримінальним провадженням.

Водночас, колегія суддів враховує, що обшук був проведений 19.11.2024, при цьому наявні у апеляційного суду матеріали не містять відомостей про повідомлення ОСОБА_8 , або будь кому іншому про підозру.

Таким чином, колегія суддів констатує, що станом на 03.02.2025 матеріали справи не містять, а апеляційному суду не надано відомостей, які на теперішній час є підставою для накладення арешту на ємності із обладнанням та готівкові кошти, які належать ОСОБА_8 .

Відтак, колегія суддів не вбачає підстав для подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки накладення арешту на належні ОСОБА_8 речі не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника майна потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Відповідно до п. 2) ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Отже, оскільки оскаржувана ухвала в частині накладення арешту на блокнот із чорновими записами представником не оскаржується, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржувана ухвала слідчого судді - скасуванню із постановленням нової ухвали про накладення арешту на блокнот із чорновими записами.

Керуючись ст.ст. 24, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 задовольни частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.12.2024, про накладення арешту на майно, перелік якого міститься у мотивувальній частині ухвали, яке було виявлено та вилучено у ході проведення обшуку 19.11.2024 за адресою: Одеська обл., Одеський р-н, м. Біляївка, вулиця Горького, буд. 188 у к/п №0000006 від 07.08.2024 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 .

Накласти арешт із забороною розпорядження та користування на блокнот із чорновими записами, вилучений 19.11.2024 ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4