Справа № 191/4965/24
Провадження № 1-кп/191/411/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове об`єднані кримінальні провадження внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000122 від 08.06.2024 року та за № 0000646 від 25.07.2024 року відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Синельниково, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-19.06.2013 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним строком 2 роки;

-15.01.2015 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбутий строк 6 міс. За вироком від 19.06.2013 року до відбуття 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 30.05.2018 року на підставі ст.81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 5 днів;

-Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.12.2020 року за ч.3 ст.186 КК України на підставі ч.2 ст.376 КПК України застосовано примусове лікування в психіатричній лікарні зі звичайним наглядом;

-Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.08.2021 року за ч.3 ст.185 КК України, керуючись ст.ст.19,92-94 КК України, ст.ст.369,372,512,513,516 КПК України застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричну установу зі звичайним наглядом;

-10.05.2024 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області направлено клопотання за ч.4 ст.185 КК України про застосування ст.94 КК України

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.1 ст.162, ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

07.06.2024 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин (точного часу не встановлено), ОСОБА_3 знаходився поряд з домоволодінням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 та є місцем мешкання ОСОБА_6 . Перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час у ОСОБА_3 виник прямий злочинний умисел, направлений на проникнення до іншого володіння особи, а саме до літньої кухні домоволодіння розташованого за вищевказаною адресою користувачем якого є ОСОБА_6 .

У подальшому, того ж дня, приблизно о 17 годині 05 хвилин (точного часу не встановлено), ОСОБА_3 , знаходячись поряд з домоволодінням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , що є місцем мешкання ОСОБА_6 , розуміючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на порушення недоторканості іншого володіння особи, діючи умисно, всупереч волі користувача житлом, не маючи дозволу на вільний вхід, а також перебування на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , переліз через паркан, що огороджує територію вищевказаного домоволодіння та таким чином проник на територію подвір`я, де шляхом вільного доступу, через незачинені вхідні двері проник до приміщення літньої кухні, тобто до іншого володіння особи. Таким чином, ОСОБА_3 незаконно проник до іншого володіння особи.

Своїми діями ОСОБА_3 порушив гарантоване ст. 30 Конституції України право громадянина України ОСОБА_6 на недоторканність його місця мешкання, а саме домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Крім того, 22 серпня 2024 приблизно о 17-00 год. (більш точний час встановити не надалося можливим), ОСОБА_3 , перебував у тамбурі вагону №4 електропоїзду сполученням ст. Дніпро-ст.Чаплине, де побачив спортивний велосипед марки «Аzimut» модель «RАСЕ SUSPENSION SERIES», діаметр колес 24*х1,75, чорно-салатового кольору, який знаходився на підлозі вказаного тамбуру, без нагляду.

В цей момент у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану (введеного указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, продовженого указами Президента України: від 17.05.2022 №341/2022 строком на 90 діб до22.08.2022, від 12.08.2022 №573/2022 строком на 90 діб - до 20.11.2022, №757/2022 строком на 90 діб - до 19.02.2023, №58/2023 строком на 90 діб до 20.05.2023,№254/2023 строком на 90 діб - до 18.08.2023, №451/2023 строком на 90 діб - до 16.11.2023, №734/2023 строком на 90 діб - до 14.02.2024, Законом № 3891-IX на 90 діб, до 09.11.2024).

Приблизно о 17-30 год. (більш точний встановити не надалося можливим), прибувши на ст. Синельникове-2 ОСОБА_3 , реалізуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, переконавшись, що його дії носять таємний характер та за ним ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, з метою звернення на свою користь викрав спортивний велосипед марки «Аzimut» модель «RАСЕ SUSPENSION SERIES», діаметр колес 24*х1,75, чорно-салатового кольору, вартістю 3230 грн.00 коп.

Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_3 , діючи умисно, з викраденим майном вийшов з тамбуру вагону №4 електропоїзду сполученням ст.Дніпро-ст.Чаплине на ст.Синельникове-2, в м.Синельникове, Дніпропетровської області та розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 3230 (три тисячі двісті тридцять) гривень 00 копійок.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до іншого володіння особи та за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та в умовах воєнного стану.

21.07.2024 приблизно о 17-00 год. (більш точний час встановити не надалося можливим), ОСОБА_3 , з метою реалізації свого прямого злочинного умислу направленого на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в інше приміщення, вчиненого в умовах воєнного стану (введеного указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 та в подальшому неодноразово продовженого указом Президента України до 12.08.2024) через хвіртку проник на територію домоволодіння , що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 .

Далі, ОСОБА_3 реалізуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану, відчинив замок вхідних дверей до гаражу ключем який перебував у ньому, та проник до приміщення гаражу де у подальшому з корисливих мотивів, переслідуючи при цьому мету незаконного збагачення, викрав електропилу «РRO CRAFT» моделі РКА-20 на акумуляторі, вартістю 3324 грн. 30 коп., болгарку «FERM» на 125 круг, вартістю 769 грн. 30 коп., електродриль «В0SСН» моделі РSВ 500RЕ, вартістю 1170 грн. 40 коп.

Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_3 діючи умисно, з викраденим майном залишив територію домоволодіння та розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 5264 (п`ять тисяч двісті шістдесят чотири) гривень.

Умисні дії ОСОБА_3 , кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєних злочинах визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та підтвердив обставини викладені в обвинувальних актах.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася однак надала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, однак надав заяву, якою просив розглядати справу у його відсутності, цивільний позов заявляти не буде. Покарання ОСОБА_3 просив призначити на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак надав заяву, якою просив проводити судове засідання у його відсутність. Покарання ОСОБА_3 просив призначити на розсуд суду.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується наданими стороною обвинувачення доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин без допиту свідків.

Оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд, поза розумного сумніву, вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочинів.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за за ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до іншого володіння особи та за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Стороною захисту жодним чином не спростовано докази надані стороною обвинувачення і досліджені в судовому засіданні .

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених ним правопорушень, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд рахує щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

При обранні міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який за місцем свого проживання характеризується посередньо, стан здоров`я, сімейний стан, зокрема обвинувачений є неодруженим, наявність обставин, що пом`якшує та обтяжує покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, поведінку обвинуваченого як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи, думку потерпілих, які при призначенні покарання покладалися на розсуд суду. Матеріальний збиток потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відшкодовано шляхом повернення майна.Матеріальний збиток потерпілом ОСОБА_6 не спричинено.

Відповідно до cт. 20 КК України особа, визнана судом обмежено осудною, тобто та, яка під час вчинення злочину через наявний у неї психічний розлад не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними, підлягає кримінальній відповідальності; визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» неосудність та обмежена осудність є юридичними категоріями, а тому визнання особи неосудною (ч. 2ст. 19 КК України) чи обмежено осудною (ч. 1ст. 20 КК України) належить виключно до компетенції суду.

Разом з тим, слід враховувати, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

При цьому, зазначені заходи, перелік яких визначений ст.94 КК України, можуть застосовуватися до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння у стані неосудності (обмеженої осудності) або вчинили злочини в стані осудності чи обмеженої осудності, але до постановлення вироку або під час відбування покарання захворіли на психічну хворобу, що позбавляє їх можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними.

Згідно довідки Синельниківської ЦМЛ Синельниківської міської ради № 437 від 31.07.2024 року обвинувачений ОСОБА_3 в реєстрі наркологічних хворих КНП «Синельниківської ЦМЛ» СМР» не перебуває. В реєстрі психічних хворих перебуває з діагнозом F 07.9 з 2011 року.

Відповідно до Висновку судово-психіатричного експерта № 421 від 23.09.2024 року ОСОБА_3 виявляв та виявляє на теперішній час ознаки психічного розладу у формі помірно вираженого психоорганічного синдрому внаслідок органічного ураження головного мозку травматичного генезу (черепно-мозкова травма у 2005 році).

Ступінь наявних порушень у психічній діяльності у період інкримінованого йому правопорушення був таким, що він не міг повною мірою (обмежено міг) усвідомлювати фактичний характер своїх дій і керувати ними.

У теперішній час за своїм психічним станом він також не може повною мірою (обмежено може) усвідомлювати фактичний характер своїх дій і керувати ними. Не потребує застосування примусових заходів медичного характеру. На теперішній час не потребує лікування.

У випадку засудження для профілактики виникнення можливого погіршення психічного стану й суспільно небезпечних діянь, потребує амбулаторної психіатричної допомоги.

Відповідно до Висновку судово-психіатричного експерта № 485 від 30.10.2024 року ОСОБА_3 у період інкримінованих йому правопорушень, а саме 07.06.2024, 22.08.2024 виявляв та виявляє на теперішній час ознаки психічного розладу у формі помірно вираженого психоорганічного синдрому внаслідок органічного ураження головного мозку травматичного генезу (черепно-мозкова травма у 2005 році).

Ступінь наявних порушень у психічній діяльності у період інкримінованих йому правопорушень, а саме 07.06.2024, 22.08.2024 був таким, що він не міг повною мірою (обмежено міг) усвідомлювати фактичний характер своїх дій і керувати ними.

У теперішній час за своїм психічним станом він також не може повною мірою (обмежено може) усвідомлювати фактичний характер своїх дій і керувати ними. Не потребує застосування примусових заходів медичного характеру. На теперішній час не потребує стаціонарного лікування, потребує прийому підтримуючої терапії амбулаторно.

У випадку засудження для профілактики виникнення можливого погіршення психічного стану й суспільно небезпечних діянь, потребує амбулаторної психіатричної допомоги.

Отже, наявний у ОСОБА_3 на час скоєння злочину психічний розлад, позбавляв його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними (тобто підпадає під дію ст.20 КК України «обмежена осудність»).

Згідно рекомендацій постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 3 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких сама і є критерієм обмеженої осудності (ч. 1 ст.20, ч. 2 ст.94 КК України). Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає в тому, що вона надається обмежено осудним у примусовому порядку одночасно з відбуванням покарання, призначеного за вироком суду.

Відповідно до пункту 8 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду, така допомога може надаватися таким особам незалежно від виду призначеного їм покарання, якщо воно пов`язане з позбавленням волі, та здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покладається на медичну службу кримінально-виконавчих установ, а якщо не пов`язане - на психіатричні заклади охорони здоров`я за місцем проживання засуджених.

На підставі вищевказаних висновків судово-психіатричного експерта, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 є обмежено осудним та потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку у психіатричному закладі охорони здоров`я.

Вказане кореспондується з вимогами ч. 2 ст. 504 КПК України, згідно якої досудове розслідування щодо осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення у стані обмеженої осудності, здійснюється слідчим згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом. Суд, ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.

При цьому суд враховує, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а тому, на думку суду, виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства.

Приймаючи до уваги обставини справи, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які за ст.12 КК України відносяться до проступку та до категорії тяжких злочинів суд, у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі з застосуванням ст.75, 76 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 20, п. 1 ч. 1 ст. 94 КК України, застосувати відносно ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги за місцем мешкання засудженого.

У відповідності до ст. 50 КК України саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_9 у рамках даного кримінального провадження не обирався.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, а питання щодо процесуальних витрат - відповідно до вимог ст. 124 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.1 ст.162, ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

за ч.1 ст.162 КК України у виді 1 (одного ) року обмеження волі;

за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п. п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

На підставі ч. 2 ст. 20, п.1 ч.1 ст. 94 КК України застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Виконання вироку в частині застосування до ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку здійснювати за місцем проживання засудженого.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь судового експерта ОСОБА_10 , р/р: 888760, витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 3816/24 від 02.08.2024 року в розмірі 360 (триста шістдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь судового експерта ОСОБА_10 , IBAN НОМЕР_1 , витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 4274/24 від 06.09.2024 року в розмірі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави витрати на проведення судової трасологічної експертизи №СЕ-19/104-24/24247-Д від 12.06.2024 року в розмірі 1 893 (одна тисяча вісімсот дев`яносто три) грн.20 копійок.

Речові докази: 2 сліди папілярних візерунків, які знаходяться в опечатаному паперовому конверті з наліпкою та печаткою на якій написано «до висновку експерта № СЕ-19/104-24/24247-Д, 1 дактилокартку обох рук ОСОБА_3 , яка знаходиться в опечатаному паперовому конверті з наліпкою та печаткою на якій написано «до висновку експерта № СЕ-19/104-24/24247-Д - зберігати при матеріалах справи.

Речові докази, що знаходяться під зберігальною розпискою у потерпілої ОСОБА_7 , а саме спортивний велосипед марки «Аzimut» модель «RАСЕ SUSPENSION SERIES», діаметр колес 24*х1,75, чорно-салатового кольору, з пошкодженнями у вигляді відсутньої цепки з`єднання задньої зірочки з зірочками швидкостей, відсутньої задньої зірочки, на задньому колесі відсутніми спицями у кількості 11 шт. залишити останній.

Речові докази, що знаходяться під зберігальною розпискою у потерпілого ОСОБА_8 , а саме електропилу «РRO CRAFT» моделі РКА-20 на акумуляторі, болгарку «FERM» на 125 круг, електродриль «В0SСН» моделі РSВ 500RЕ залишити останньому.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1