Провадження №: 1-кп/336/768/2025
УХВАЛА

Іменем України

31 січня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя, у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Курячівка, Марківського району, Луганської області, громадянина України, який має середню освіту, перебуває на посаді розвідника-навідника 5 розвідувальної групи спеціального призначення 7 роти спеціального призначення 2 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 , військовослужбовець за мобілізацією, у військовому званні «солдат», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.05.2024, під № 0004446, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до повідомленої підозри у кримінальному провадженні № 0004446 від 29.05.2024, наказом командира військової частини (по стройовій частині) НОМЕР_1 № 212 від 29.07.2023 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду розвідника-навідника 5 розвідувальної групи спеціального призначення 7 роти спеціального призначення 2 загону спеціального призначення. З цієї дати солдат ОСОБА_5 справу та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_6 від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, відповідними Указами Президента України ОСОБА_6 , правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, 30.10.2023 солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби - місце дислокації 7 роти спеціального призначення 2 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 , розташоване поблизу АДРЕСА_2 , після чого, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не вживав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби до 15.10.2024, до моменту самостійного з`явлення до слідчого ТУ ДБР у м. Мелітополі.

Органом досудового розслідування, умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити.

В судове засідання підозрюваний повторно не з`явився. Так, клопотання прокурора призначалось до розгляду на 06.12.2024,17.12.2024, 07.01.2025, 24.01.2025, 31.01.2025. В жодне судове засідання підозрюваний не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Судом було задоволено клопотання прокурора про примусовий привід ОСОБА_5 , разом з тим ухвала суду співробітниками Першого оперативного відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Мелітополі виконана не була, встановити місце знаходження останнього не виявилось можливим.

Присутність підозрюваного у судових засіданнях прокурором не забезпечена.

Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити, виходячи з наступного.

Так, пунктом. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Як вбачається з ч. 2 ст. 286 КПК України, у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Згідно із ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

Частиною 5 ст.401 КК України визначено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Оскільки, підозрюваний ОСОБА_5 неодноразово належним чином повідомлявся про розгляду клопотання прокурора, в судове засідання не з`являється, причини неявки суду не повідомляє, ухвала суду про примусовий привід уповноваженими особами не виконана, суд дійшов висновку, що відсутня добровільна згода підозрюваного ОСОБА_5 щодо звільнення його від кримінальної відповідальності, а тому в задоволенні даного клопотання слід відмовити.

За таких обставин суд позбавлений можливості перевірити добровільність згоди підозрюваного на звільнення від кримінальної відповідальності у порядку ч. 5 ст. 401 КК України та наявності у нього намірів щодо продовження проходження військової служби. Процесуальні заходи для виклику підозрюваного до суду вичерпані.

Разом з цим суд зазначає, що у разі усунення вищенаведених обставин, прокурор не позбавлений права повторно звернутись до суду із відповідним клопотанням.

Керуючись ст.ст. 284, 285, 286, 288, 371, 372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення.

Роз`яснити прокурору про можливість повторного звернення до суду після усунення обставин, що стали підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Копію ухвали після проголошення негайно вручити прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя ОСОБА_1