Провадження №1-кс/127/5466/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Вінницького міського суду Вінницької області клопотання прокурора відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про арешт майна.

Клопотання мотивоване тим, що слідчими СУ ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000579 від 17.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у зв`язку із чим постала необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно.

Досудовим розслідуванням встановлено, що близько 21 години 40 хвилин 17.04.2025 водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Lada Niva», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою Війтівка-Бершадь, Гайсинського району, Вінницької області, на нерегульованому перехресті з автодорогою Т-02-22, не врахував дорожню обстановку, не прийняв міри до зупинки транспортного засобу, здійснив прямолінійний проїзд Т-подібного перехрестя з подальшим виїздом за межі дороги та перекиданням транспортного засобу.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_4 від отриманих травм загинув на місці події.

У ході огляду місця події 18.04.2025 вилучено автомобіль «Lada Niva», державний номерний знак НОМЕР_1 , який поміщено на майданчик для тимчасово затриманих транспортних засобів ВП № 1 Гайсинського РВП ГУНП у Вінницькій області та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , яке долучено до матеріалів кримінального провадження.

Автомобіль «Lada Niva», державний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 постановою слідчого від 18.04.2025 визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню.

У зв`язку з викладеним, у органу досудового розслідування виникла необхідність в накладенні арешту на майно, яке визнано речовим доказом та має суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Підставою тимчасового вилучення майна, як зазначає прокурор, згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, є те, що автомобіль «Lada Niva», державний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , відносяться до речей, які зберегли на собі сліди скоєння кримінального правопорушення.

Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу містить відомості, на підставі яких можливо встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Підставами для арешту майна відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України є наявність розумних підозр, які свідчать про те, що автомобіль «Lada Niva», державний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Прокурор зазначає, що у матеріалах кримінального провадження наявні достатні підстави вважати, що вилучені автомобіль «Lada Niva», державний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , мають суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, у зв`язку із чим потребують накладення на них арешту, адже існує реальна загроза зміни або знищення інформації, яка наявна на теперішній час на них (шляхом виконання ремонтних робіт чи знищення транспортного засобу); для встановлення слідів, характерних для дорожньо-транспортної пригоди, та дослідження технічного стану транспортного засобу потрібні спеціальні знання, що потребує призначення транспортно-трасологічної та автотехнічної експертиз, висновки яких можна отримати лише при безпосередньому дослідженні транспортного засобу експертом, а вразі неналежного його зберігання існує загроза втрати або знищення слідової інформації, що міститься на ньому.

У зв`язку з цим, єдиною доцільною процесуальною дією, яка може бути ефективною для запобігання використанню, перетворенню, передачі, відчуженню вилученого майна (транспортних засобів), а також знищенню слідової інформації, що міститься на них (що в свою чергу негативно вплине на ефективність досудового розслідування), є накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль «Lada Niva», державний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , у вигляді заборони їх відчуження, розпорядження та використання.

На підставі вищевикладеного прокурор просила клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась. На адресу суду подала заяву про розгляд клопотання у її відсутність, вимоги клопотання підтримала у повному обсязі, попередньо суду було надано матеріали кримінального провадження та копії документів на обґрунтування клопотання.

Власники майна в судове засідання також не з`явились.

Відповідно до частини 1 статті 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути клопотання у відсутність учасників процесу, відповідно до вимог частини першої статті 172 КПК України.

Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники процесуальної дії в судове засідання не з`явились, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 64-2 КПК України, права та обов`язки третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом 2 ч. 1 статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 1 статті 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що слідчими СУ ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000579 від 17.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Наведені в клопотанні обставини підтверджуються витягом з ЄРДР №0000579 від 17.04.2025 та іншими документами доданими на обґрунтування клопотання.

Постановою слідчого від 18.04.2025 про визнання предметів речовими доказами по провадженню та приєднання їх до матеріалів провадження, тимчасово вилучені речі (майно) визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Згідно з пунктом першим частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Наведене свідчить про те, що вищевказане майно, яке було вилучене під час огляду місця події є тимчасовим вилученим майном та відповідно до статті 98 КПК України має значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому на дане майно слід накласти арешт.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Таким чином, з метою з`ясування дійсних обставин події кримінального правопорушення, а також з метою унеможливлення подальшого відчуження майна на час досудового розслідування та забезпечення його схоронності, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора про накладення арешту на вищевказане майно, підлягає задоволенню.

Враховуючи, що вищезазначений транспортний засіб являється джерелом доказів, при дослідженні яких необхідно буде встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, а також в подальшому виникне необхідність у проведенні ряду експертиз, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено необхідність накладення арешту на автомобіль «Lada Niva», державний номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ТОВ «АВТО-РЕМ-СЕРВІС та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , оскільки дані речі мають значення речових доказів, при цьому прокурором доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, а тому клопотання про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

В той же час, відповідно до пунктів 5, 6 частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з п. 4 ч. 5 статті 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, слідчий суддя вважає, що арешт на автомобіль «Lada Niva», державний номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ТОВ «АВТО-РЕМ-СЕРВІС та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , необхідно накласти шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження вказаним майном.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 18.04.2025 в ході огляду місця ДТП, а саме на: автомобіль «Lada Niva», державний номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ТОВ «АВТО-РЕМ-СЕРВІС та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.

Виконання та контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Зобов`язати прокурора відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 повідомити заінтересованих осіб про накладання арешту на вищевказане майно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя