Справа №-613/886/24 Провадження №-1-кп/613/57/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2025 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Богодухові в режимі відеоконференції кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000171 від 26.03.2024, № 0000453 від 01.09.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вищевеселе Великописарівського району Сумської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України несудимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.2 ст.15, ч.4 ст.185, ч.1 ст.162 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України № 64/2022 введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб. Указом Президента України від 05.02.2024 № 49/2024, затвердженим Законом України № 3564-ІХ від 06.02.2024, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 14 лютого 2024 року строком на 90 діб (тобто, до 14 травня 2024 року). В подальшому Указом Президента України від 23 липня 2024 року № 469/2024, затвердженим Законом України № 3891-ІХ від 23.07.2024, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 12 серпня 2024 року строком на 90 діб (тобто, до 12 листопада 2024 року включно).

20 березня 2024 року приблизно о 15 год. 00 хв. ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, в умовах правового режиму воєнного стану, який введено на всій території України, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на незаконне збагачення за рахунок викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням в інше приміщення, перебуваючи поруч з гаражем, який розташований навпроти будинку АДРЕСА_2 , упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, відчинив навісний замок, після чого незаконно проник до приміщення гаражу, звідки скоїв крадіжку 11 листів 8-хвильового шиферу вартістю 4286 грн. 37 коп., який належить ОСОБА_6 , після чого залишив місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 майнову шкоду на вищевказану суму.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, 31 серпня 2024 року близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не встановленим в ході досудового розслідування способом, проник на територію домоволодіння за адресою : АДРЕСА_3 , та маючи умисел на незаконне проникнення до житла, діючи умисно, незаконно, без згоди власника на такі дії, всупереч ст.30 Конституції України, згідно з якою кожному гарантується недоторканність житла і не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, шляхом пошкодження сітки вікна проник до однієї з кімнат будинку вищевказаного домоволодіння, власником якого є ОСОБА_7 , та в якому проживає також ОСОБА_8 ..

Своїми умисними діями ОСОБА_4 порушив конституційне право ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на недоторканність житла особи.

Такі дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.162 КК України як незаконне проникнення до житла.

Крім того, ОСОБА_4 , будучи притягнутим СВ Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області до кримінальної відповідальності 04.04.2024 за скоєння умисного злочину проти власності, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову скоїв умисний злочин за наступних обставин.

Так, 01.09.2024 близько 03 год. 40 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на вул. Харківській у м. Богодухів Харківської області, діючи повторно, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи в умовах правового режиму воєнного стану, який введено на території України, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на незаконне збагачення за рахунок викраденого майна, впевнившись, що за його подальшими злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом розбиття скла на вхідних дверях за допомогою каменю, таємно проник до приміщення кафе-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою : Харківська область, м. Богодухів, вул. Харківська, 100, де з прилавку викрав грошові кошти на суму 3860 грн купюрами номіналом 20 грн. у кількості 53 штуки та купюрами номіналом 50 грн у кількості 56 штук, які належать ТОВ «Українсько-словенське підприємство «Хлібопекарський комплекс «Кулиничівський», після чого вийшов з приміщення кафе-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та перемістився до чагарників, які знаходяться поряд з вищевказаним кафе-магазином, тобто, виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак, свій злочинний намір не зміг довести до кінця з причин, що не залежали від його волі, тому що ОСОБА_4 був зупинений з викраденими грошовими коштами працівниками охорони неподалік від приміщення кафе-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Такі дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень за ч.4 ст.185, ч.1 ст.162, ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України визнав частково. По епізоду з потерпілою ОСОБА_6 пояснив, що поряд з його домоволодінням по АДРЕСА_2 знаходяться два гаражі, які мають суміжну стінку. Один із них належить йому, а інший належав його сусіду ОСОБА_9 . Останній загинув під час проходження військової служби, а за життя він дозволив ОСОБА_4 користуватися своїм гаражем, оскільки останній був йому не потрібен. Після смерті ОСОБА_10 , навесні 2024 року, ОСОБА_4 звернув увагу, що гараж ОСОБА_10 почав розвалюватися, оскільки ним ніхто не користувався. ОСОБА_4 через відчинені двері зайшов до гаражу ОСОБА_10 , побачив у ньому кілька листів шиферу, і щоб цей шифер не пропав і зіпсувався переніс його до свого гаражу. Через півроку до нього звернувся односельчанин ОСОБА_11 , якому потрібен був шифер, і 20.03.2024 ОСОБА_4 продав йому вищевказаний шифер за 500 грн. Про те, що цей шифер належить ОСОБА_6 ОСОБА_4 не знав. Стверджує, що гаражем ОСОБА_10 він користувався зі згоди матері покійного. Дозволу на продаж шиферу з гаража він від неї не отримував.

Крім того, ОСОБА_4 зазначив, що нічим не доведено належність шифера ОСОБА_6 .. ОСОБА_12 віддав йому свій гараж, у гаражі ОСОБА_4 цей шифер простояв рік і ніхто ним не цікавився.

По епізоду проникнення до житла ОСОБА_7 пояснив, що 31.08.2024 він перебував на рибалці у с. Кадниця Богодухівського району, де вживав алкогольні напої. Бажаючи купити ще алкоголю, він близько 22.00 год. прийшов до будинку в АДРЕСА_3 , де, як було відомо ОСОБА_4 , цілодобово торгують самогоном. Підійшовши до огорожі будинку, він позвав господаря, йому ніхто не відповів. ОСОБА_4 зайшов за огорожу, підійшов до відкритого вікна будинку, почав звати господарку будинку на ім`я ОСОБА_13 , йому ніхто не відповів, тоді він обійшов будинок, побачив, що двері у будинку відчинені, увімкнув ліхтар на телефоні, зайшов у прихожу будинку, знову почав кликати господарку, сказав, що прийшов за горілкою, господарка не відповідала. ОСОБА_4 вийшов з двору і сів біля двору, чекав близько 15 хв. З будинку вийшла господарка будинку ОСОБА_8 з братом, через кілька хвилин під`їхали працівники поліції. ОСОБА_8 сказала, що злякалася і викликала поліцію. Працівники поліції забрали його, відвезли до м. Богодухів і залишили на лавочці. Близько 03 год. ночі ОСОБА_4 прокинувся, зайшов до знайомого, взяв у нього ще горілки, випив і пішов додому.

По епізоду викрадення грошових коштів у магазині-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » пояснив, що вночі 01.09.2024, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, він пішки йшов додому по вул. Харківській в м Богодухів. Проходячи повз торгівельного павільйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 », він перечепився через камінь, розізлився і жбурнув цим каменем у двері торгівельного павільйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Через розбиті двері він зайшов до приміщення павільйону, побачив скриню з грошима і забрав їх собі, вийшов і сів у кущах біля павільйону, ще випив горілки, посидів ще, потім прийшов в себе і виявив у себе в кишені гроші. Біля 20 хвилин він сидів біля павільйону «Кулиничі», під`їхали працівники поліції, яким ОСОБА_4 добровільно видав гроші. Зазначив, що не мав жодного умислу на викрадення грошових коштів, належних ТОВ «Кулиничі», вважає, що це сталося випадково, оскільки він був дуже п`яний. Зазначив, що визнає цивільний позов ТОВ «Кулиничі» про стягнення з нього матеріальної шкоди, оскільки не заперечує факту розбиття ним дверей торгівельного павільйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Крім часткового визнання ОСОБА_4 своєї вини, його винність підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду письмових та речових доказів, а також показаннями потерпілих та свідків, наданими у судовому засіданні.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що близько чотирьох років зберігала свій 8-хвильовий шифер в кількості 11 листів у гаражі, належному ОСОБА_10 , з яким раніше перебувала у фактичних шлюбних відносинах. За життя ОСОБА_10 надав ОСОБА_6 дозвіл на зберігання шиферу в його гаражі, а після його смерті ОСОБА_6 отримала дозвіл на це у його матері, колишньої свекрухи, з якою вона продовжувала підтримувати дружні стосунки. Навесні 2024 року, проходячи повз гаражу, який належав ОСОБА_10 , вона помітила, що гараж відкритий. Раніше він закривався на навісний замок, який останній час був зав`язаний мотузкою. ОСОБА_6 зазирнула всередину гаражу і виявила відсутність належного їй шиферу. Запитавши у колишньої свекрухи ОСОБА_14 , вона з`ясувала, що свекруха нікому не віддавала і не продавала шифер, нікому не надавала дозволу заходити в гараж, у тому числі ОСОБА_4 .. За життя ОСОБА_10 також не надавав ОСОБА_4 користуватися гаражем або щось брати з нього, натомість, її колишній чоловік та ОСОБА_15 конфліктували. З розмов односельців вона дізналася, що ОСОБА_4 продав шифер ОСОБА_11 .. Зв`язавшись з останнім, ОСОБА_6 з`ясувала, що він дійсно купив шифер у ОСОБА_4 .. Після написання заяви до поліції щодо крадіжки шиферу ОСОБА_11 повернув їй шифер у кількості 10 листв.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що він на праві власності володіє будинком АДРЕСА_3 , проживає там разом із цивільною дружиною ОСОБА_8 .. Неподалік від них у с. Кадниця проживають батьки ОСОБА_8 та її брат. Торгівлею горілкою у них вдома ніхто ніколи не займався. Станом на 31.08.2024 та 01.09.2024 ОСОБА_7 перебував у відрядженні. Як йому стало відомо від дружини та її родичів, 31.08.2024 увечері ОСОБА_8 повернулася додому від батьків, та, перебуваючи у будинку, відчула, що на неї хтось дивиться, і побачила невідомого чоловіка (як потім з`ясувалося ОСОБА_4 ), який заліз у відкрите вікно, розірвавши москітну сітку. Цей чоловік перебував у стані алкогольного сп`яніння та погнався за нею з ножем. ОСОБА_8 злякалася, вибігла на вулицю та побігла до батьків, невідомий чоловік погнався за нею. По дорозі ОСОБА_8 зателефонувала батьку та брату, які затримали ОСОБА_4 та викликали поліцію. Як потім з`ясувалося ОСОБА_4 у відсутність ОСОБА_8 зайшов до їх будинку, взяв з холодильника горілку в кількості півтора літри та продукти харчування та вжив їх, сидячи на подвір`ї за будинком, про що свідчили порожні пляшки з-під горілки, які ОСОБА_7 знайшов на території свого домоволодіння. Зазначив, що його цивільна дружина ОСОБА_8 дуже злякалася і на даний час досі перебуває у шоковому стані.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що є цивільною дружиною ОСОБА_16 , проживає у належному йому будинку за адресою : АДРЕСА_3 . Зазначила, що 31.08.2024 близько 22.00 год. вона повернулася до себе додому від батьків, які проживають неподалік у с. Кадниця, вдома крім неї нікого не було, її чоловік перебував у відрядженні. ОСОБА_8 зайшла на територію домоволодіння, відкривши зачинену хвіртку, зайшла у будинок, переодягнулася. Збираючись винести воду з будинку, вона підійшла до вхідних дверей та побачила невідомого чолова, як пізніше з`ясувалося ОСОБА_4 , який стояв на подвір`ї прямо перед нею з ножем. ОСОБА_8 злякалася і швидко закрила перед ним двері, ОСОБА_4 заліз в будинок через вікно. ОСОБА_8 босоніж вибігла через вхідні двері на подвір`я, звідти через хвіртку на вулицю та побігла до своїх батьків. Невідомий чоловік погнався за нею. Брат ОСОБА_8 вийшов їй назустріч, вони разом повернулись до будинку ОСОБА_8 і знайшли ОСОБА_4 , який ховався під парканом у траві. Як пізніше зрозуміла ОСОБА_8 , у її відсутність ОСОБА_4 переліз через паркан її будинку (оскільки хвіртка залишилась зачиненою), розірвав москітну сітку, заліз через відчинене вікно до будинку, взяв з холодильнику в кухні півторалітрову пляшку горілки, яку ОСОБА_7 тримав вдома для себе, виніс цю горілку та продукти харчування, зокрема, яйця, на подвір`я, і там вживав горілку, чекаючи ОСОБА_8 .. Про це свідчили розірвана москітна сітка, розбиті яйця на килимі в кухні, порожні пляшки горілки та пачки соку на подвір`ї за будинком. ОСОБА_8 вказала, що ніколи не здійснювала торгівлю горілкою у себе вдома, з ОСОБА_4 не знайома, дозволу входити до свого будинку вона або її чоловік ОСОБА_4 не надавали.

Пояснила, що дуже злякалася, побачивши невідомого чоловіка у себе вдома, і три дні після цього інциденту не могла проживати у своєму будинку.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 зазначили, що є співробітниками Управління поліції охорони в Харківській області. 01.09.2024 вночі на їх службовий планшет надійшла інформація про те, що у торгівельному павільйоні « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою : АДРЕСА_4 , спрацювала сигналізація. Вони виїхали на виклик, на під`їзді до торгового павільйону ОСОБА_18 здалося, що якась особа перебігає дорогу. Коли вони під`їхали, побачили, що павільйоні розбите скло вхідних дверей. ОСОБА_18 почув шорох, і поблизу павільйону знайшов громадянина, який ховався у чагарниках, як пізніше з`ясувалося ОСОБА_4 , у якого в шортах та в іншому одязі були набиті грошові купюри. Він перебував у стані алкогольного сп`яніння. На питання, що він тут робить, ОСОБА_4 відповів, що приліг відпочити. На запитання працівників поліції, чи це він розбив вітрину ОСОБА_4 заперечив. ОСОБА_18 та ОСОБА_17 викликали слідчо-оперативну групу. На пропозицію віддати грошові кошти ОСОБА_4 не відразу, але віддав. Потім прийшла касир, яка працювала у павільйоні, перерахувала кошти, і сума коштів у касі, якої не вистачало, співпала з сумою коштів, які знайшли у ОСОБА_4 . У крадіжці він зізнався лише коли приїхала слідчо-оперативна група.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснила, що працює продавцем у магазині-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою : м. Богодухів, вул. Харківська, 100. 01.09.2024 їй зателефонували зі служби безпеки ТОВ «УСП «Хлібопекарський комплекс «Кулиничівський» та сказали, що їх павільйон пограбували і їй необхідно прибути на роботу. ОСОБА_19 приїхала до павільйону о 05.15-05.30 год, виявила, що у вхідних дверях павільйону розбили скло і з павільйону забрали виручку, яка зберігалася в шухлядці на касі. Жодної купюри в касі не залишилося. На місці події вона побачила працівників поліції та ОСОБА_4 , у якого і знайшли грошові кошти. На момент закінчення зміни 31.08.2024 в касі залишалося 3860 грн. (або 3820 грн) купюрами по 50 та 20 грн.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 пояснив, що кілька років назад, до 2022 року, до нього звернувся його односельчанин ОСОБА_12 з проханням перекрити йому гараж. ОСОБА_20 порахував йому вартість роботи та вони разом купили необхідні матеріали, у т.ч. шифер, який поставили у вказаному гаражі. У 2022 році ОСОБА_10 загинув в ході воєнних дій, а його матір ОСОБА_14 продала шифер ОСОБА_6 , дозволивши продовжити зберігати його у тому ж гаражі. Навесні 2024 року ОСОБА_6 повідомила ОСОБА_21 , що зазирала у гараж і виявила зникнення шиферу. Потім вона зателефонувала до поліції, і дільничний офіцер поліції знайшов шифер та особу, яка була причетна до його зникнення ОСОБА_4 .. Після втручання поліції шифер повернули ОСОБА_6 ..

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 пояснила, що проживає у АДРЕСА_5 , є сусідкою ОСОБА_4 , активно займається господарськими справами, які стосуються їх будинку. Зазначила, що у дворі їх будинку стоять два дерев`яні сараї, на які немає документів та які перебувають в аварійному стані. Вони мають суміжну стінку. Один з цих сараїв належить ОСОБА_4 , вкритий шифером і закривається, а інший належав ОСОБА_10 , який ще за життя не займався цим сараєм, сарай був підпертий палкою і завалений хламом. ОСОБА_22 влітку 2021 року почула, що ОСОБА_10 в усній формі віддав ОСОБА_4 сарай і дозволив з ним робити що завгодно, в тому числі знести. Окремо розмови про шифер між ними не велося, однак, як вважає ОСОБА_22 , сарай був відданий ОСОБА_10 ОСОБА_4 з усім його вмістом. Чи був там шифер ОСОБА_22 не бачила. ОСОБА_6 не має жодного відношення до цього сараю та не має ніяких прав на сарай і його вміст, оскільки не була зі ОСОБА_10 офіційно одружена, і після розірвання між ними шлюбних відносин у ОСОБА_10 жили інші жінки. Господарем гаражу і шифера, на думку свідка, був ОСОБА_10 .. Враховуючи викладене, вважає, що ОСОБА_4 не вчиняв крадіжки шифера, а законно розпорядився ним на свій розсуд. ОСОБА_4 характеризує з позитивного боку як чуйну і працьовиту людину.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 зазначив, що є односельчанином ОСОБА_4 .. У квітні 2024 року йому був потрібен шифер б/в, і ОСОБА_11 написав оголошення в групі в месенджері «Телеграм» с. Горького (на даний час с. Щасливе) про купівлю шифера. Йому відповів ОСОБА_4 , та повідомив, що має такий шифер. ОСОБА_4 зателефонував йому і вони домовились, що ОСОБА_11 прийде подивитися на шифер. Цього ж дня ОСОБА_11 прийшов до ОСОБА_4 додому, подивився на шифер і здивувався, що він новий. Всього шифера було 11 листів, які зберігалися у старому дерев`яному гаражі навпроти житлового будинку, де проживає ОСОБА_4 . Вони домовились про купівлю шифера за 500 грн. ОСОБА_11 пропонував більше, але ОСОБА_4 взяв лише 500 грн. Про те, що шифер не належить ОСОБА_4 , ОСОБА_11 не здогадувався, оскільки ОСОБА_4 відкрив гараж, в якому знаходився шифер, власним ключем, і на питання, чи це дійсно його шифер відповів ствердно. Наступного дня ОСОБА_11 разом з його знайомим ОСОБА_23 привезли йому шифер додому, ОСОБА_11 заплатив за нього ОСОБА_4 500 грн. Цього ж дня увечері йому зателефонував співмешканець ОСОБА_6 ОСОБА_20 , та пред`явив претензії щодо шиферу, стверджуючи, що шифер належить йому. ОСОБА_11 відповів, що якщо шифер крадений він його віддасть. Наступного дня до нього приїхала ОСОБА_6 та дільничний офіцер поліції, пояснили, що шифер крадений і насправді належить ОСОБА_6 .. ОСОБА_11 добровільно віддав їй шифер. Як пояснила йому ОСОБА_6 , вона купувала цей шифер разом зі своїм колишнім цивільним чоловіком ОСОБА_24 , нині покійним.

Протоколом огляду місця події від 26.03.2024 з фототаблицею до нього зафіксовано наявність запираючого пристрою (металевого навісного замку) на гаражі, розташованому поблизу домоволодіння за адресою : АДРЕСА_2 . На вказаному замку наявна мотузка білого кольору.

Протоколом огляду місця події від 27.03.2024 з фототаблицею до нього та розпискою ОСОБА_11 зафіксовано добровільну видачу останнім працівникам поліції 11 (одинадцяти) листів шиферу восьми хвильового, сірого кольору, шириною 1130 мм, довжиною 1750 мм, який ОСОБА_11 придбав у ОСОБА_4 за ціною 500 грн.

Розпискою ОСОБА_6 від 28.03.2024 зафіксовано отримання нею від працівників поліції у присутності понятих 11 листів восьмихвильового шиферу, який у неї викрадено в період часу 20.03.2024 по 25.03.2024.

Висновком судової товарознавчої експертизи від 02.04.2024 № 2708 підтверджено, що ринкова вартість шиферу восьми хвильового в кількості 11 листів станом на 22.03.2024 складала 4286,37 грн.

Протоколом слідчого експерименту від 10.04.2024, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_6 , та фототаблицею до нього підтверджено, що потерпіла на місці показала та пояснила фактичні обставини вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Пояснення, надані потерпілою під час слідчого експерименту, відповідають показанням, що були надані нею у судовому засіданні.

Так, під час слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_6 вказала на приміщення гаражу, розташованого поблизу будинку АДРЕСА_2 , пояснила, що у цьому гаражу з 2021 року вона зберігала 8-хвильовий шифер у кількості 11 листів, який придбала новим, у використанні він не був, та вказала на місце, де зберігався шифер - з лівого боку при вході до приміщення гаражу. 25.03.2024 вона виявила, що двері гаражу відчинені та вказаний шифер у гаражі відсутній. Пояснила, що гараж зачинявся на навісний замок.

Протоколом слідчого експерименту від 10.04.2024, проведеного за участю ОСОБА_4 , та фототаблицею до нього підтверджено, що обвинувачений на місці показав та пояснив фактичні обставини вчинення ним кримінального правопорушення. Пояснення, надані обвинуваченим під час слідчого експерименту, частково відповідають показанням, що були надані ним у судовому засіданні.

Так, під час слідчого експерименту ОСОБА_4 вказав на приміщення гаражу, розташованого поблизу будинку АДРЕСА_2 , та пояснив, що цим гаражем користується місцева мешканка ОСОБА_6 .. Раніше він бачив, що у приміщенні гаражу зберігається шифер. 20.03.2024 близько 15:00 год. він відчинив гараж, який був зачинений за допомогою замка, що висів на одній металевій дузі та скріплений з іншою дугою за допомогою мотузки, і проник до приміщення гаражу. ОСОБА_4 вказав на місце з лівого боку від входу до гаражу, де стояв шифер. Пояснив, що він переніс до свого гаражу, розташованого поруч, 11 листів 8-хвильового шиферу і в подальшому продав його за 500 грн. Завізіону ОСОБА_25 .

Протоколом слідчого експерименту від 10.04.2024, проведеного за участю свідка ОСОБА_11 , та фототаблицею до нього підтверджено, що свідок на місці показав дерев`яне приміщення гаражу, розташоване поблизу будинку АДРЕСА_2 , та пояснив, що 22.03.2024 близько 15:00 год. місцевий мешканець ОСОБА_4 з цього гаражу продав йому 11 листів 8-хвильового шиферу сірого кольору, в цілому та новому стані. Цей шифер ОСОБА_11 перевіз до свого помешкання за адресою: АДРЕСА_6 . 27.03.2024 він добровільно видав цей шифер працівникам поліції, оскільки йому стало відомо, що ОСОБА_4 викрав шифер у ОСОБА_6 ..

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.09.2024 зафіксовано прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_26 , який просив прийняти міри реагування до невідомої особи, яка 01.09.2024 близько 03 год. 40 хв. вчинила крадіжку грошових коштів з магазину-кафе «Кулиничі», розташованого за адресою : Харківська область, м. Богодухів, вул. Харківська, 100.

Протоколом огляду місця події від 01.09.2024 та фототаблицею до нього зафіксовано пошкодження вхідних дверей магазину-кафе «Кулиничі», розташованого за адресою : м. Богодухів, вул. Харківська, 100, у вигляді розбитої нижньої частини склопакету. Поряд з дверима на вулиці та при вході до магазину на підлозі наявні безліч фрагментів скла різних розмірів, при вході до магазину поряд з прилавком камінь бут. Під час огляду місця події виявлено та вилучено вказаний камінь та 3 липкі стрічки з відбитками пальців рук, знятих з фрагментів скла.

Протоколом огляду місця події від 01.09.2024 з фототаблицею до нього та розпискою ОСОБА_4 зафіксовано добровільну видачу ОСОБА_4 працівникам поліції на відкритій ділянці місцевості, що розташована за адресою : м. Богодухів, вул. Харківська, 100, з лівої кишені його шортів грошових коштів у сумі 3880,00 грн., у т.ч. 2 купюр номіналом 10 грн. з номерами ЄВ 0296533, ПА 2466742, 53 купюри номіналом 20 грн. : ЕЄ 8930385, ЕЄ 1187917, ЕА 7325455, ЧГ 6860004, ЕИ 6932714, ДН 8848997, ЕЕ 5580560, ЕА 7861812, ЄБ 5823846, ЕА 9482831, АЛ 0245817, ЮА 6725859, ВТ 8544863, ЮЕ 4994300, ЮА 1151250, ЮД 0863085, АМ 7558819, АЛ 2919412, ЕИ 3932572, ЕЕ 8295493, АН 6130337, ЕГ 0742534, ДМ 2292843, ЮВ 6800072, ЕЕ 1276604, АК 2337235, ЄБ 3456513, ЕБ 6157628, ЕБ 7735624, ДН 8198903, ЕА 9703328, АН 9691432, ЄВ 2975469, ЕБ 0579864, ЕБ 0417027, ЮА 3914219, ЕЄ 9078529, ЕВ 0740811, БГ 9265719, ЮГ 3285665, ЕИ 3012433, АМ 1445644, АК 8005815, ЕЄ 2281652, ЕЗ 2237875, ЕЗ 8052209, ЕИ 6365786, ЕЄ 6004965, ЄБ 6670400, ЕЕ 2880678, МП 4482754, ЕБ 0697514, ЕБ 6169837, 56 купюр номіналом 50 грн. з номерами АЕ 2156483, УЖ 5461512, АР 7069703, АГ 9208453, ЕГ 6681863, АЛ 2347617, АА 6911047, АТ 5594917, АТ 7983691, АР 5367821, АГ 9215372, АД 7444196, ЕА 1203422, РЗ 0633684, АБ 0836761, АД 1827395, АГ 1771585, АА 2111997, ЕГ 6064093, ЕА 2316266, ЕБ 4269529, АД 0486478, ЕВ 1187505, ЕГ 7531466, АВ 2558413, ЕГ 0241859, АГ 3165245, ЕД 4179240, ЕА 1871439, ЕБ 1900709, АЕ 4197632, ЕД 0491663, ЕБ 7496084, АК 9140018, УИ 3487600, АГ 4334366, АС 8932165, ЕГ 3083878, АА 4096464, ЕА 9571001, КЛ 9732732, АК 0482214, ЕГ 9751191, ЕВ 3698310, СЛ 0930270, АС 4887541, УЕ 8372959, АД 6543481, АЛ 0538317, ЕГ 4344816, ЕГ 1652835, АА 2765447, АР 7834499, АС 9142406, ЕВ 2523320, АГ 0457523, 1 купюри номіналом 100 грн. серії ЕБ 3756017, які було вилучено.

Протоколом огляду грошових коштів від 02.09.2024 та актом передачі товарних залишків від 01.09.2024 підтверджено, що загальна сума виданих ОСОБА_4 грошових коштів становила 3980,00 грн., з них грошові кошти в сумі 120 грн. (2 купюри номіналом 10 грн. з номерами ЄВ 0296533, ПА 2466742, 1 купюра номіналом 100 грн. з номером ЕБ 3756017) належать ОСОБА_4 і не є речовим доказом.

Протоколом слідчого експерименту від 10.09.2024, проведеного за участю свідка ОСОБА_17 , та фототаблицею до нього підтверджено, що свідок надав пояснення та показав на місці деталі обставин виїзду ним на виклик спрацювання сигналізації у магазині-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Так, під час слідчого експерименту свідок пояснив, що отримавши виклик на планшетний пристрій 01.09.2024 о 03:48 год., він виїхав на місце виклику разом із напарником ОСОБА_27 за адресою : АДРЕСА_4 . Прибувши на місце події, він побачив, що в магазині кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на вхідних дверях розбите скло, та почув, що поруч з магазином у чагарниках хтось ховається, підійшовши ближче виявив у чагарниках невідомого громадянина, який пізніше представився як ОСОБА_4 . Провівши його поверхневий огляд, він побачив, що у нього у лівій кишені знаходяться грошові кошти купюрами різного номіналу, після чого вони викликали слідчо-оперативну групу.

Висновком судово-дактилоскопічної експертизи від 11.09.2024 № СЕ-19/121-24/26278-Д підтверджено, що три сліди пальців рук розмірами 19х30мм, 16х24 мм та 16х36 мм, вилучені з фрагментів скла в магазині «Кулиничі», залишені великим, вказівним та середнім пальцями правої руки ОСОБА_4 ..

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31.08.2024 зафіксовано прийняття заяви від ОСОБА_8 , яка просила прийняти міри реагування до ОСОБА_4 , який 31.08.2024 пошкодив вікно та паркан домоволодіння, розташованого за адресою : АДРЕСА_3 .

Протоколом огляду місця події від 31.08.2024 з фототаблицею до нього, проведеного за адресою : АДРЕСА_3 зафіксовано пошкодження дерев`яного паркану вказаного домоволодіння з відривом однієї дерев`яної дошки, а також відірвану москітну сітку на вікні, що розташоване з правого боку від вхідних дверей до будинку за вказаною адресою, та зачиняється на дві дерев`яні рами. На момент огляду москітна сітка відірвана з верхнього боку та знаходиться на підвіконні.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 10.09.2024, проведеного за участю свідка ОСОБА_8 , та фототаблицею до нього підтверджено, що свідок на місці показала та пояснила фактичні обставини вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Пояснення, надані ОСОБА_8 під час слідчого експерименту, відповідають показанням, що були надані нею у судовому засіданні.

Так, під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_8 пояснила, що проживає за адресою : АДРЕСА_3 , показала на місці вказаний будинок, який належить її співмешканцю ОСОБА_7 .. ОСОБА_8 пояснила, що 31.08.2024 близько 22 год. 00 хв. повернулася додому від своїх батьків, коли зайшла до будинку побачила, що у приміщенні кухні стоїть невідомий їй чоловік, відразу вибігла на вулицю та зателефонувала до поліції. Коли приїхали працівники поліції, ОСОБА_8 разом із ними зайшла на подвір`я, де сидів цей чоловік, який виявився ОСОБА_4 . Зазначила, що дозволу заходити на територію домоволодіння та до будинку ОСОБА_4 вона не давала.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.09.2024 підтверджено, що ОСОБА_8 упізнала у ОСОБА_4 чоловіка, який 31ж.08.2024 близько 22.00 год. проник до будинку, де вона проживає.

Заявою ОСОБА_4 від 13.09.2024 підтверджено, що обвинувачений відмовився від проведення слідчого експерименту за його участю у кримінальному провадженні за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185, ч.1 ст.162 КК України, оскільки події того дня пам`ятає частково.

Достовірність та об`єктивність вищенаведених доказів у суду сумніву не викликають, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази.

Доводи обвинуваченого про відсутність документальних доказів належності шиферу ОСОБА_6 суд розцінює як спосіб захисту та вважає, що вони не спростовують вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, оскільки згідно з показаннями самого ОСОБА_4 , наданими раніше у судовому засіданні 28.10.2024, ОСОБА_4 було відомо, що гараж, де він узяв шифер, належав покійному ОСОБА_9 , у якого залишилися спадкоємці матір і сестра. При цьому, шифер він узяв не у зв`язку з тим, що вважав його своєю власністю, а щоб цей шифер не зник і не зіпсувався в гаражі ОСОБА_10 , який знаходився в аварійному стані.

Крім того, такі доводи спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_20 , які, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, пояснили обставини придбання ОСОБА_6 шиферу та підстави зберігання його у гаражі, що належав покійному ОСОБА_10 .

Показання свідка ОСОБА_22 також не спростовують вини ОСОБА_4 у вчиненні вказаного злочину, оскільки свідок повідомила, що ОСОБА_10 в усному порядку віддав ОСОБА_4 саме гараж (на думку свідка - сарай), а не вміст гаражу і не шифер. Як зазначила сама свідок у судовому засіданні, розмови про шифер між ОСОБА_10 та ОСОБА_4 не велося, та чи був на той момент у цьому гаражі шифер ОСОБА_22 достовірно невідомо.

Твердження обвинуваченого про те, що до будинку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 він прийшов у зв`язку з тим, що там торгували горілкою, не надають обвинуваченому права безперешкодно входити до чужого житла у будь-який час доби без дозволу власника, і не спростовують факту незаконного проникнення його до житла іншої особи та вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України. Крім того, такі доводи спростовуються показаннями ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які зазначили, що горілкою ніколи не торгували і з ОСОБА_4 не були знайомі, дозволу заходити у їх домоволодіння йому не надавали.

Посилання обвинуваченого на те, що у нього, з огляду на стан сильного алкогольного сп`яніння, не було умислу на заволодіння грошовими коштами ТОВ «УСП «Хлібопекарський комплекс «Кулиничівський», не звільняють ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.15. ч.4 ст.115 КК України, а вказують лише на наявність обставини, яка обтяжує покарання, та схильність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння.

У відповідності до вимог ст.ст. 85, 86 КПК України, суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого : за епізодом викрадення майна ОСОБА_6 - за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану; за епізодом проникнення до будинку ОСОБА_7 за ч.1 ст.162 КК України як незаконне проникнення до житла; за епізодом крадіжки грошових коштів у магазині-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » - за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений повторно, в умовах воєнного стану, поєднаний з проникненням в інше приміщення.

Суд вважає обґрунтованою таку кваліфікацію дій обвинуваченого та такою, що знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. За таких обставин, підстав для зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого або його виправдання суд не вбачає.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, виходячи з положень ст.ст.50, 65 КК України, роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує, що відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкі злочини, які утворюють повторність (за ч.4 ст.185 КК України та ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України) та кримінальний проступок (за ч.1 ст.162 КК України).

Судом взято до уваги характер вчинених злочинів, а саме відносно невеликий розмір збитків, завданих кожному з потерпілих за кожною з крадіжок (4286,37 грн. та 3860,00 грн.), а також те, що шкода потерпілій ОСОБА_6 відшкодована у повному обсязі (майно повернуте потерпілій), шкода потерпілому «Українсько-словенське підприємство «Хлібопекарський комплекс «Кулиничівський» відшкодована частково (викрадені кошти повернуто власнику).

Разом з тим, суд вважає за необхідне вказати, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.162 та ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України ОСОБА_4 було вчинено після того, як 04.04.2024 йому було пред`явлено підозру за ч.4 ст.185 КК України (по епізоду крадіжки майна ОСОБА_6 ) і кримінальне провадження стосовно нього вже перебувало на розгляді у суді, що вказує на стійку антисоціальну спрямованість поведінки ОСОБА_4 та схильність до вчинення злочинів, у т.ч. корисливих.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він в силу ст.89 КК України вважається несудимим, проте, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у т.ч. протягом 1991-1993 років за злочини проти власності, а вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 16.02.2023 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, інвалідності не має, офіційно не одружений, проживає у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_28 , має на утриманні двох неповнолітніх дітей, у т.ч. ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо якої вказаний як батько в актовому записі про народження, офіційно не працевлаштований, на обліку як безробітний та на військовому обліку не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно як особа, яка часто зловживає алкогольними напоями.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд не вбачає.

Так, згідно з усталеною практикою Верховного Суду, щире розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

На цьому наголосив Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 199/6365/19.

Разом з тим, обвинувачений за кожним з епізодів протиправної діяльності визнав свою вину лише частково, намагаючись при цьому виправдати свої вчинки або наявністю уявного дозволу на користування чужим гаражем та необізнаністю про дійсного господаря викраденого майна (по епізоду з ОСОБА_6 ), або станом сильного алкогольного сп`яніння (по епізоду викрадення коштів у магазині «Кулиничі»), або твердженням про те, що за адресою проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 цілодобово здійснюється торгівля горілкою, у зв`язку з чим він не вбачає нічого поганого у тому, щоб зайти до них додому без дозволу. Тобто, обвинувачений фактично не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, формально вказавши на визнання своєї винуватості.

З огляду на викладене, суд не вбачає у діях ОСОБА_4 ознак щирого каяття.

Фактичних підстав для визнання та врахування інших обставин в якості таких, що пом`якшують покарання, зокрема, активного сприяння у розкритті злочину, суд не вбачає.

Так, судом взято до уваги, що ОСОБА_4 відмовився від проведення слідчого експерименту у кримінальному провадженні за ч.1 ст.162 та ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, посилаючись на те, що події того дня пам`ятає погано у зв`язку з сильним алкогольним сп`янінням, а по епізоду з викраденням шифера ОСОБА_6 частково змінив показання в ході судового розгляду.

Враховуючи викладене, суд позбавлений можливості визнати обставиною, що пом`якшує покарання, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.162 та ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, є вчинення злочинів особою, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, сукупності усіх обставин, що їх характеризують, відсутності обставин, що пом`якшують покарання, наявності однієї обставини, що обтяжує покарання за ч.1 ст.162, ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України (вчинення кримінальних правопорушень особою, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння), особи обвинуваченого, висновку досудової доповіді, якою визначено високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, позиції потерпілих, які зазначили, що стосовно міри покарання покладаються на розсуд суду, ставлення обвинуваченого до вчиненого, беручи до уваги, що матеріальна шкода потерпілій ОСОБА_6 відшкодована повністю, матеріальна шкода потерпілому ТОВ «УСП «Хлібопекарський комплекс «Кулиничівський» відшкодована частково, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання : за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, за ч.1 ст.162 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Виходячи з наведених приписів кримінального закону, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначивши ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у вигляді 5 (п`яти) років 6 місяців позбавлення волі, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

До набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Вирішуючи питання щодо цивільного позову ТОВ «Українсько-словенське підприємство «Хлібопекарський комплекс «Кулиничівський», суд зазначає, що в силу вимог ч. 5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 було завдано матеріальної шкоди ТОВ «Українсько-словенське підприємство «Хлібопекарський комплекс «Кулиничівський», а саме розбито скло вхідних дверей торгівельного павільйону «Кулиничі» за адресою : м. Богодухів, вул. Харківська, 100, що підтверджується протоколом огляду місця події від 01.09.2024, наданими представником потерпілого фотографіями та протоколом проведення слідчого експерименту.

Вартість встановлення скла вітрини торгівельного павільйону «Кулиничі» становила 6000,00 грн., що підтверджується довідкою потерпілого.

ОСОБА_4 у судовому засіданні було визнано позов ТОВ «Українсько-словенське підприємство «Хлібопекарський комплекс «Кулиничівський».

Враховуючи викладене, слід стягнути з ОСОБА_4 вказану суму на користь ТОВ «Українсько-словенське підприємство «Хлібопекарський комплекс «Кулиничівський» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

На підставі ст. 124 КПК України судові витрати по справі з проведення судово-товарознавчої експертизи № 2708 від 02.04.2024 у розмірі 3029,12 грн., судово-дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/121-24/26278-Д від 11.09.2024 в розмірі 3786,40 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 368 - 371, 373, 374, 376, 392, 393, 395, ч.15 ст.615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.2 ст.15, ч.4 ст.185, ч.1 ст.162 КК України, та призначити йому покарання :

за ч. 4 ст. 185 КК України- у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі,

за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі,

за ч.1 ст.162 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточно покарання ОСОБА_4 за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Строк покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 (01.09.2024).

Зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 01.09.2024 по 03.04.2025 з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

До набрання законної сили вироком стосовно ОСОБА_4 продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

- шифер восьмихвильовий в кількості 11 (одинадцять) листів, переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 вважати повернутим власнику;

- грошові кошти в сумі 3860 (три тисячі вісімсот шістдесят грн.) 00 коп. купюрами номіналом 20 грн. 53 шт., номіналом 50 грн. 56 штук, передані на відповідальне зберігання представнику потерпілого ОСОБА_26 вважати повернутими власнику;

- камінь бут, який зберігається у кімнаті зберігання речових доказів Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області знищити;

- дактилокарту з відбитками пальців рук ОСОБА_4 залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 2708 від 02.02.2024 в розмірі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) грн. 12 коп., судово-дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/121-24/26278-Д від 11.09.2024 у розмірі 3786 (три тисячі сімсот вісімдесят шість) грн. 40 коп., всього у розмірі 6815 (шість тисяч вісімсот п`ятнадцять) грн. 52 коп.

Цивільний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-словенське підприємство «Хлібопекарський комплекс «Кулиничівський» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий 27.02.2019 органом 6329) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-словенське підприємство «Хлібопекарський комплекс «Кулиничівський» (адреса : 61026, м. Харків, вул. Грищенка, 2, ) матеріальну шкоду в розмірі 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 395 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Богодухівський районний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Повний текст вироку складено 03.04.2025.

Суддя ОСОБА_1