Провадження №: 1-кс/336/118/2025
УХВАЛА

Іменем України

03 лютого 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого ВП № 3 ЗРУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області по кримінальному провадженню № 0000174 від 29.01.2025 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у скоєнні злочинів, передбачених ст. 263 ч. 1, ст. 296 ч. 4 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні слідчих перебуває кримінальне провадження № 0000174 від 29.01.2025 року, за яким ОСОБА_5 підозрюється у тому, що, без передбаченого законом дозволу, у невстановлені час, місце та спосіб, придбав бойову оборонну осколкову гранату Ф-1 промислового виготовлення, яка відноситься до боєприпасів, після чого незаконно зберігав її при собі до 29 січня 2025 року.

29 січня 2025 року приблизно об 11.27 годині, ОСОБА_5 , знаходячись біля кіоску № 27 ринку «Галаксі» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Спартака Маковського, 5, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що проявилась у відкрито вираженому, очевидному для ОСОБА_5 , зневажливому ставленні до громадського порядку, ігноруванні існуючих у суспільстві правил поведінки, діючи з особливою зухвалістю, зірвав запал гранати Ф-1 та, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого протиправного діяння, кинув зазначену гранату на відкриту ділянку місцевості поблизу будівель кіоску № 27 та аптеки «Шара» ТОВ «Аптека-Магнолія», внаслідок чого стався вибух, яким було пошкоджено будівлю аптеки, а ТОВ «Аптека-Магнолія» завдано матеріальну шкоду на суму 3000 гривень.

Дії ОСОБА_5 на цей час кваліфіковані за ст. 263 ч. 1 КК України як незаконні придбання, зберігання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу, та за ст. 296 ч. 4 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням іншого предмету, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Слідчий за погодженням прокурора звернувся до суду з клопотанням про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, вказуючи, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні двох тяжких злочинів, що підтверджується показаннями свідків, результатами огляду місця події. Щодо ризиків прокурор посилався, що ОСОБА_5 , хоча і вважається раніше не судимим, однак, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння інших злочинів, являється військовослужбовцем, однак, наразі наявне кримінальне провадження за фактом самовільного залишення ним військової частини, не має стійких соціальних зв?язків, що у свою чергу надає підстави вважати, що він може ухилятись від слідства або суду, а рівно і впливати на свідків.

Захисник та підозрюваний заперечували проти задоволення клопотання, вказуючи на можливість обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Підозрюваний вказував, що вину у скоєнні злочинів він не заперечує, оскільки дійсно зберігав гранату Ф-1, а 29.01.2025 року через конфлікт з власницею кіоску на ринку, з метою налякати її, кинув гранату.

При дослідженні доданих до клопотання матеріалів слідчим суддею досліджені копії матеріалів службового розслідування, протоколи допиту свідків, протокол затримання особи, протокол огляду місця події.

30.01.2025 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ст. 263 ч. 1, ст. 296 ч. 4 КК України.

При вирішенні клопотання слідчий суддя виходить з наступного.

Ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу ("Мюррей проти Сполученого Королівства" ("Murrey v. the United Kingdom"). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати "обґрунтованим", залежить від усіх обставин справи ("Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства" ("Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказував, що необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також є достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати суд при обранні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

При оцінці наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить з наступного.

Статтею 177 ч. 1 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

В даному випадку слідчому судді були представлені докази, які свідчать про обґрунтованість висунутої ОСОБА_5 підозри, а саме протокол огляду місця події, протоколи допиту свідків, висновок експертизи, тощо.

Слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_5 вважається раніше не судимим в силу положень ст. 89 КК України, водночас відносно нього у провадженні суду перебуває кримінальне провадження за ст. 126 ч. 1 КК України, за матеріалами службового розслідування ОСОБА_5 з грудня 2023 року самовільно залишив військову частину, не надав жодних доказів на підтвердження наявності у нього стійких соціальних зв?язків або житла, де б він мав змогу постійно проживати, у зв?язку з чим безумовно наявний ризик переховування від слідства та суду, а рівно і впливу на свідків у кримінальному провадженні.

Виключно наявність у ОСОБА_5 реєстрації за відповідною адресою, сама по собі не надає йому законних підстав для користування вказаним житлом та постійного там проживання, а доказів на підтвердження того, кому на праві власності належить квартира, слідчому судді не надано, що у свою чергу позбавляє можливості з?ясувати наявність згоди власника квартири на проживання там підозрюваного. Як вказав підозрюваний, він мешкає у квартирі сам.

Такі ризики у своїй сукупності є достатньо вагомими для застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Інші альтернативні запобіжні заходи, на думку суду, не здатні забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Твердження захисника про можливість звільнення від кримінальної відповідальності слідчим суддею не беруться до уваги, адже на момент розгляду клопотання підозрюваний наміру щодо повернення до військової служби не виявляв.

У підозрюваного наразі відсутні будь-які легальні джерела доходу, він не має стійких соціальних зв?язків чи майна, тож в даному випадку, враховуючи воєнні дії на території України, наявний високий ризик переховування від слідства чи суду.

На переконання слідчого судді, усе вищевикладене у своїй сукупності є достатньою підставою вважати, що на момент розгляду клопотання існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, тож, враховуючи наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, є підстави для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах первісного строку досудового розслідування.

Також слідчим суддею визначається розмір застави.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого ВП № 3 ЗРУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області по кримінальному провадженню № 0000174 від 29.01.2025 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні злочинів, передбачених ст. 263 ч. 1, ст. 296 ч. 4 КК України, задовольнити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у скоєнні злочинів, передбачених ст. 263 ч. 1, ст. 296 ч. 4 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 29 березня 2025 року.

Ухвала суду діє до 29 березня 2025 року.

Визначити розмір застави у 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює сумі у 121120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень.

У разі внесення суми застави підозрюваним або іншою особою та надання документу, що це підтверджує, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави на ОСОБА_5 покладаються обов?язки:

прибувати за викликом слідчого, прокурора або суду в залежності від стадії кримінального провадження;

не відлучатися із м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду в залежності від стадії кримінального провадження;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи в залежності від стадії кримінального провадження.

Попередити заставодавця, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на ухвали слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1