Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/203/25
Провадження № 1-кп/499/72/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2025 року селище Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Іванівка Березівського району Одеської області обвинувальний акт кримінального провадження № 0000121 від 17.02.2025 за стосовно громадянки України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України

ВСТАНОВИВ:

В червні 2024 року у громадянки України ОСОБА_4 , яка усвідомлювала, що Російська Федерація здійснює широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад проти України, у зв`язку з чим в Україні у встановленому законом Порядку введено воєнний стан і оголошено загальну мобілізацію, виник злочинний умисел направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, шляхом поширення серед невизначеного, але значного кола осіб інформації про дати і місце проведення військовослужбовцями районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 заходів з оповіщення людських мобілізаційних ресурсів, з метою сприяння ухиленню громадянами України від виконання визначеного Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" обов`язку з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

На виконання свого злочинного умислу, у цей же період часу, а саме 05 червня 2024 року, ОСОБА_4 , будучи зареєстрованою в месенджері (сервісі для обміну голосовими, текстовими повідомленнями і медіафайлами) «Viber» під іменем користувача « ОСОБА_4 », прив`язаним до її номера телефону НОМЕР_1 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин створила чат-групу (спільнота, в якій кожний із учасників групи, який авторизований у месенджері «Viber» має право на публікацію текстового, аудіо- та відео повідомлення під іменем власного аккаунту, без Дозволу адміністратора чату) із назвою «ІНФОРМАЦІЯ_5», в якій у подальшому, в тому числі ОСОБА_4 та усі учасники зазначеної трупи, розповсюджували серед невизначеного, але значного кола осіб, інформацію про дати і місце проведення військовослужбовцями районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 заходів з оповіщення людських мобілізаційних ресурсів.

У подальшому, 10.06.2024 ОСОБА_4 діючи умисно, маючи умисел на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді зниження обороноздатності України в умовах воєнного стану і збройної агресії Російської Федерації проти України, загрози її національній безпеці, з метою конспірації своєї протиправної діяльності, за допомогою вбудованих функцій налаштування чат-груп у месенджері «Viber», змінила назву групи з « ІНФОРМАЦІЯ_5» на - «ІНФОРМАЦІЯ_5».

Надалі, ОСОБА_4 , діючи умисно, маючи умисел на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді зниження обороноздатності України в умовах воєнного стану і збройної агресії Російської Федерації проти України, загрози її національній безпеці, знаходячись у невстановленому в ході досудового розслідування місці, використовуючи власний мобільний телефон марки «moto §54 5G», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , із сім картою НОМЕР_1 , приєднаний до мережі Інтернет, будучи зареєстрованою в месенжері "Viber " під іменем користувача " ОСОБА_4 ", авторизованою за її номером телефону НОМЕР_1 , а також будучи адміністратором чат-групи «Viber» із назвою "ІНФОРМАЦІЯ_5", маючи права та можливість поширювати публікації у вказаній чат-групі, поширила, шляхом розповсюдження, в зазначеній групі повідомлення, яке, містить інформацію про дату і місце проведення військовослужбовцями районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 заходів з оповіщення людських мобілізаційних ресурсів, наступного змісту :

- 07.06.2024, о 15 год 40 хв.: "ІНФОРМАЦІЯ_7 в Івановки на перехресті підйом на Київську трасу" (інформація про проведення військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 , його територіальних підрозділів ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) заходів з оповіщення людських мобілізаційних ресурсів у визначеному місці в с.Іванівка Березівського району Одеської області, на околиці селища при виїзді в бік міжнародного автошляху М 05 (Е 95) сполученням Київ - Одеса).

При цьому, усвідомлюючи протиправність своїх дій, направлених на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, ОСОБА_4 знаходячись у невстановленому в ході досудового розслідування місці, будучи адміністратором чат-групи «ІНФОРМАЦІЯ_5» у месенджері «Viber» надавала інструкції учасникам групи, направлених на конспірацію при повідомленні про проведення військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 , його територіальних підрозділів заходів з оповіщення людських мобілізаційних ресурсів щодо уникнення прямого використання слова/абревіатури - «ІНФОРМАЦІЯ_7» шляхом використання слів синонімів, усвідомлюючи, що Viber -група є публічно доступною, та їх протиправна діяльність може бути викрита працівниками правоохоронних органів. Поряд з цим, ОСОБА_4 повідомляла учасників групи, стосовно так званих «зайвих людей» в чат-трупі, шляхом надіслання їй у особисті повідомлення про аккаунти, які приєднались до чат-групи «ІНФОРМАЦІЯ_5». Так, ОСОБА_4 надавала інструкції наступного змісту:

- 06.06.2024 о 23 год. 35 хв. - «Якщо комусь відомо, що в групу підключились зайві люди, то пишіть мені в особисті, не засмічуйте стрічку.»;

- 08,10.2024 о 04 год. 52 хв. - «Шановні! Слово ІНФОРМАЦІЯ_7 у групі не вживаємо!» Поряд з цим, 05.11.2024 ОСОБА_4 знову змінила назву вказаної групи на «ІНФОРМАЦІЯ_5», для подальшої реалізації протиправність своїх дій, направлених на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період. Розповсюджені ОСОБА_4 повідомлення із вказаною інформацією були доступні для загального ознайомлення необмеженого кола осіб, які відвідували адміністрований нею і відкритий для загального доступу чат-групу із назвою "ІНФОРМАЦІЯ_5", а також автоматично надійшли як сповіщення всім користувачам (абонентам) месенджера "Viber", учасникам групи " ІНФОРМАЦІЯ_5" (станом на 07.06.2024 в розділі "Підписники" чат-групи " ІНФОРМАЦІЯ_5" перебували щонайменше 700 користувачів (абонентів)).

Згідно з листом ІНФОРМАЦІЯ_2 № 943/26681 від 17.12 2024, у вказаному у повідомленні ОСОБА_4 адреси і дати дійсно військовослужбовцями районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 проводились заходи з оповіщення людських мобілізаційних ресурсів.

Відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_2 № 943/26681 від 17.12.2024, інформація, яку розповсюдила ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , його територіальними підрозділами ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) у відкритому доступі не розміщувалась.

Завчасне розповсюдження ОСОБА_4 вказаної інформації негативно вплинуло на досягнення мети заходів з оповіщення, а саме: сприяло ухиленню громадянами України від виконання визначеного Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" обов`язку з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних, резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України - перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань» за кваліфікуючими ознаками: перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 , в скоєному діянні визнала себе винною повністю, підтвердила у своїх свідченнях сутність пред`явленого їй обвинувачення, мотив і спосіб вчинення інкримінованого діяння, в скоєному розкаялася.

Покази обвинуваченої в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції. Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченою та її захисником не оспорюються, зміст даної статті ОСОБА_4 роз`яснено.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив, щодо розгляду кримінального провадження у порядку ст.349 КПК України не досліджуючи обставини справи, а обмежившись дослідженням даних, що характеризують обвинувачену.

Обвинувачена також не заперечила, щодо розгляду кримінального провадження у порядку ст.349 КПК України не досліджуючи обставини справи, а обмежившись дослідженням даних, що характеризують обвинуваченої.

Оскільки учасники судового провадження не заперечували, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин даної справи, при цьому, судом з`ясовано, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, та у суду немає сумнівів у добровільності її позиції, їй роз`яснено про позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При відсутності заперечень учасників судового провадження, сумнівів в правдивості свідчень ОСОБА_4 суд, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежив судовий розгляд допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, документи які характеризують особу обвинуваченої, вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_4 за кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 114-1 КК України - перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань» за кваліфікуючими ознаками: перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період.

На підставі всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, заслухавши прокурора, обвинувачену, яка свою вину визнала в повному обсязі, суд вважає що вина ОСОБА_4 в скоєному кримінальному правопорушенні передбачена ч.1 ст.114-1 КК України є доведеною, в її діяннях має місце склад кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 66 КК України, при призначенні покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину як обставини які пом`якшують покарання.

Відповідно до ст. 67 КК України при призначенні покарання ОСОБА_4 , суд констатує відсутність обставин, які обтяжують покарання.

При вивченні особи обвинуваченої судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судима, офіційно не працює, характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває.

При вирішенні питання про призначення покарання суд враховує практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання.

Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа №753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 , враховуючи фактичні обставини кримінального провадження, ступінь його тяжкості, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на наркологічному та психіатричному обліку не перебуває, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих обставин, у вчиненому щиро розкаялася, відсутність будь-яких намірів уникнути від кримінальної відповідальності, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченої, можливе без реального відбування покарання, тобто без ізоляції від суспільства, а тому їй слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.114-1 КК України, та застосувати відносно обвинуваченої ОСОБА_4 ст. 75 КК України, звільнивши останню від відбуття покарання з випробуванням, поклавши на неї обов`язки, визначені п. 1, 2 ст. 76 КК України, що з урахуванням критичного ставлення до своїх дій, відповідатиме меті його застосування і не обумовить порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Саме таке покарання суд вважає справедливим, пропорційним, необхідним та достатнім для виправлення винної і запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Долю речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 114-1 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Згідно ст..ст.75, 76 КК України обвинувачену ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного цим вироком, звільнити з випробуванням строком на три роки, покласти обов`язки передбаченні п.п. 1,2 ч. 1, п.4 ч.3 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 16.01.2025 року на мобільний телефон марки «moto §54 5G», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , із сім картою НОМЕР_1 без системи логічного захисту - скасувати.

Відповідно ст.ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію до майна, а саме мобільний телефон марки «moto §54 5G», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 із сім картою НОМЕР_1 - конфіскувати в дохід держави як знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

До набрання вироком законної сили залишити раніше застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду через Івановський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити сторонам судового провадження.

Суддя ОСОБА_8