Провадження по справі 1-в/635/4/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2025 року с-ще Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5

представника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від призначеного покарання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: м. Запоріжжя, за національністю: українець, громадянин України, одружений, не працюючий, раніше судимого:

- 22 січня 2013 року Заводським районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки. На підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, строком 1 рік;

-14 квітня 2015 року Заводським районним судом міста Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі, строком 3 роки. На підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, строком 2 роки;

-28 листопада 2017 року Ленінським районним судом міста Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі, строком 4 роки;

-14 червня 2018 року Орджонікідзевським районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі, строком 4 роки 6 місяців, за ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.11.2017 остаточно призначено покарання 5 років позбавлення волі, звільнений 16.11.2020 по відбуттю строку покарання.

Засудженого: 20 січня 2023 року Заводським районним судом міста Запоріжжя за ч. 1 ст. 121 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі, на строк 3 роки.

В С Т А Н О В И В:

23 грудня 2024 рокузахисник адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від призначеного покарання засудженого ОСОБА_7 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 грудня 2024 року вищевказане клопотання передано в провадження судді ОСОБА_1 .

Згідно частини 1 статті 539 Кримінального процесуального Кодексу України (далі- КПК України), питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до положень частини 4 статті 539 КПК України при вирішенні судом питань, пов`язаних із виконанням вироку у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час місця розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, інші особи у разі необхідності.

Захисник адвокат ОСОБА_4 , у судовому засіданні підтримав клопотання проумовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 . Заначив, що ОСОБА_5 має стійкі соціальні зв`язки, під час відбування покарання ним укладено шлюб, до ув`язнення мешкав з бабусею, за якою доглядав, станом на даний час остання потребує стороннього догляду, який може та буде здійснювати ОСОБА_5 , за місцем мешкання характеризується позитивно, потерпілий у кримінальному провадженні претензій до ОСОБА_5 не має та не заперечує щодо його умовно-дострокового звільнення.

Засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника, просив звільнити його умовно-достроково. Зазначив, що став на шлях виправлення.

Прокурор ОСОБА_3 , у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання захисника-адвоката ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , зазначив, що засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

Представник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_6 , клопотання підтримав, зазначив, що відповідно до характеристик засуджений ОСОБА_5 характеризується посередньо, проте на даний час став на шлях виправлення.

Суд, заслухавши захисника, засудженого, з`ясувавши думку прокурора, представника колонії, дослідивши матеріали судового провадження, дійшов таких висновків.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі;

3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Разом з тим, згідно з роз`ясненнями п.п. 2, 17 постанови №2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Згідно ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.

Всебічним вивченням даних про особу засудженого, встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Заводського районного суду міста Запоріжжя 20 січня 2023 року, яким його засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі, на строк 3 роки.

Початок строку відбування покарання засудженому рахується з 11 червня 2022 року, кінець строку 11 червня 2025 року. Станом на 15.01.2025 фактично відбутий строк покарання 2 (два) роки 7 (сім) місяців 3 (три) дні. В Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» перебуває з 16 січня 2024.

Згідно з характеристикою, наданою начальником відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_8 , погодженої заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи ОСОБА_9 , затвердженої заступником начальника Державної установи « Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_10 15 січня 2025 року, засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання в ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» з 19.03.2021 характеризується посередньо, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за оцінюваний період одинадцять разів порушував режим тримання, але в наслідок проведеної виховної роботи змінив поведінку на кращу, заохочувався два рази. Засуджений усвідомлює, що саме треба змінювати, має мотивацію змінити своє життя на краще, бере участь в реалізації плану індивідуальної роботи. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи.

Питання щодо можливого застосування ст. 81 КК України було розглянуто 15 січня 2025 року. Згідно витягу з протоколу № 1 від 15 січня 2025 року засідання комісії Державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)» по розгляду висновків щодо ступеню виправлення засуджених ОСОБА_5 відмовлено у застосуванні передбаченої законодавством заохочувальної норми, як особі яка не довела своє виправлення.

Згідно довідки про працевлаштування засудженого ОСОБА_5 в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)» останній з лютого 2024 року по жовтень 2024 року не працював взагалі, був працевлаштований за весь час відбування покарання лише два місяці у 2024 році (листопад, грудень).

За вироком суду судові витрати відсутні.

Згідно з довідкою про заохочення та стягнення встановлено, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання має 2 заохочення у 2024 році, за період з 26.01.2023 по 12.01.2024 має 11 стягнень за невиконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки в ДУ «П`ятихатська виправна колонія (№122)».

Окрім цього, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_5 оцінено як середній, ризик ймовірної небезпеки для суспільства середній.

Згідно з висновком щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_5 засуджений не став на шлях виправлення (не довів своє виправлення) та не може бути представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Водночас, аналізуючи поведінку засудженого та дослідивши матеріали особової справи засудженого, які відображають процес його виправлення за весь час відбування покарання, судом встановлено, що виправлення засудженого не мало систематичного характеру, оскільки останній, як вбачається із його характеристик затверджених 05 червня 2024 року, 03 липня 2024 року, за час відбування покарання - характеризувався посередньо, відбуваючи покарання в ДУ «П`ятихатська виправна колонія (№122)» порушував режим тримання, за що має одинадцять стягнень, за час відбування покарання, працював останні два місяці, не в повній мірі усвідомлює, що саме треба змінювати, має середню мотивацію змінити своє життя на краще.

Згідно з витягом з протоколу №02 від 15 січня 2025 року засідання комісії Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» по розгляду висновків щодо ступеню виправлення засуджених до позбавлення волі ОСОБА_5 не може бути представлений до умовно-дострокового звільнення, як особа, яка не довела своє виправлення.

Відтак, вважати, що засуджений протягом всього періоду часу відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення підстав немає.

Наявність заохочень, або їх відсутність, факт залучення засудженого до праці, дотримання ним правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, дбайливого ставлення до майна установи та наявність двох заохочень протягом останнього року не є безумовною підставою для прийняття рішення про його умовно-дострокове звільнення з урахуванням наведеного вище. Наявність місця проживання, дружини, бабусі у засудженого, а також лист потерпілого у справі, заслуговує на увагу, проте не є визначальною підставою для застосування до засудженого положень ст. 81 КК України з огляду на всі обставини у сукупності.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002, звернути увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» судом роз`яснено, що суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи та інше.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Зазначена норма надає право суду, а не покладає на нього обов`язок, щодо умовно-дострокового звільнення особи від відбування покарання.

При прийнятті такого рішення щодо особи, яка засуджена від імені держави за вироком суду до покарання у виді позбавлення волі, суд має обов`язково також враховувати мету покарання: запобігання вчиненню нових злочинів, як цією особою (тобто цим засудженим), так і іншими особами.

Суд зобов`язаний врахувати вищезазначене при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення особи з місць позбавлення волі, чи відмову у цьому, адже певною мірою від суду, який вироком від імені держави призначив покарання особі у виді позбавлення волі на певний строк, інший суд своєю ухвалою від імені держави, вирішує чи виправилася за час покарання ця особа, чи не вчинить нового злочину.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу засудженого, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, поведінку та спосіб життя за весь час відбуття покарання, суд приходить до переконання, що мета покарання щодо виправлення ОСОБА_5 в даному випадку не досягнута, захисником засудженого не додано до подання в достатній мірі належних та допустимих доказів того, що засуджений ОСОБА_5 на даний час довів перед судом, що своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці останній став на шлях виправлення, а тому суд вважає неможливим застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від призначеного покарання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст складено та підписано 29 квітня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1