Провадження № 1-кп/204/419/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2025 року м. Дніпро
Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, працевлаштованої ФОП « ОСОБА_4 » на посаді помічника адміністратора, на утриманні нікого не маючої, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_3 ,
02 вересня 2023 року о 17 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «Nissan Tiida», номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить їй, здійснювала рух в лівій смузі для руху в світлий час доби по дорожньому покриттю вул. Титова в Чечелівському районі м. Дніпро з боку вул. Макарова у напрямку пр. Олександра Поля, проїзна частина якої має дві смуги для руху в кожному напрямку.
Під час руху, по проїзній частині вул. Титова в Чечелівському районі м. Дніпро в районі перехрестя з вул. Академіка Янгеля, водій автомобіля «Nissan Tiida», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 приблизно о 17 годині 00 хвилин 02 вересня 2023 року не діяла таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, не маючи будь-яких перешкод технічного та фізичного характеру для забезпечення безпеки руху, при відсутності зовнішніх факторів, що змушували її порушувати ті або інші вимоги Правил дорожнього руху України, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, рухаючись у лівій смузі для руху, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.38.1 та дорожньою розміткою 1.14.1, по якому з права наліво по ходу її руху рухався пішохід ОСОБА_7 , і перед яким зупинився у правій смузі для руху легковий автомобіль, не переконалась, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, заходів для зменшення швидкості або зупинки керованого нею транспортного засобу не прийняла, а також застосування своєчасного екстреного гальмування, у результаті чого, о 17 годині 00 хвилин 02 вересня 2023 року на пішохідному переході в районі перехрестя з вул. Академіка Янгеля скоїла наїзд передньою частиною керованого нею транспортного засобу «Nissan Tiida», номерний знак НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_7 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_7 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритого медіального перелому шийки лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків, саден лівої сідниці та ліктьового суглобу, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я, понад 21 добу, на підставі п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджені наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6.
Своїми діями водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом «Nissan Tiida», номерний знак НОМЕР_1 , порушила вимоги п.п. 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, якими передбачено:
-п. 18.1: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»;
-п. 18.4: «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 суду надала показання про те, що події відбувались 02 вересня 2023 року близько 17 години 00 хвилин. По дорозі додому на пішохідному переході її пропускав автомобіль. Вона почала рухатись, а потім вже отямилась, коли їй допомагали працівники швидкої медичної допомоги. Її забрали до лікарні. Лікарі встановили їй діагноз осколковий перелом стегна та повідомили її про необхідність проведення оперативного втручання. Обвинувачена оплатила їй вказане оперативне втручання. Після того, як її виписали із лікарні, вона перебувала на утриманні у своїх батьків. Оскільки в неї не має таких великих коштів, просила задовольнити цивільний позов. Вподальшому від потерпілої ОСОБА_7 на адресу суду надійшла заява про проведення судового розгляду за її відсутності. Підтримала поданий нею цивільний позов, просила його задовольнити в повному обсязі.
24 березня 2025 року на електронну пошту суду від потерпілої ОСОБА_7 надійшла заява, в якій остання просила розглянути кримінальне провадження за її відсутності. Цивільний позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити. Покарання обвинуваченій просила призначити на розсуд суду.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_3 , суд вважає, що її вина у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:
-консультативним висновком спеціаліста від 02 вересня 2023 року, який було видано КНП «КШЛМД» травмпункт ОСОБА_7 (а.к.п. 8);
-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02 вересня 2023 року (а.к.п. 9-19);
-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 21 вересня 2023 року (а.к.п. 49-51);
-висновком експерта № 3230е від 05 жовтня 2023 року, відповідно до якого на основі судово-медичної експертизи ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , враховуючі відомі обставини справи, дані медичної документації та у відповідності з поставленими перед експертизою питаннями, дійшов до наступного висновку: за даними медичної документації та при огляді, у неї виявлено тілесні ушкодження у вигляді: закритого медіального перелому шийки лівої стегнової кістки зі зміщенням відламків; саден лівої сідниці та ліктьового суглобу; двох ділянок, які можуть бути наслідками загоєння глибоких саден або поверхневих ран по тильній поверхні лівої кисті в проекції голівки 2-ї п`ясної кістки, по задній поверхні правого ліктьового суглобу. Враховуючи характер, локалізацію та ступінь ознак загоєння виявлених у неї тілесних ушкоджень, дані медичної документації, можливо вказати, що ушкодження утворилися незадовго до надання первинної медичної допомоги у травматологічному пункті КНП «КЛШМД» ДМР, тобто можливо і в термін, на який вказує обстежена та слідчий у постанові. За своїм характером, виявлені тілесні ушкодження відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад три тижні (більш, як 21 день), п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони могли утворитися від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударів об такий (такі), якими могли бути і виступаючі частини транспортного засобу, який рухався, з послідуючим падінням на дорожнє покриття, за умов дорожньо-транспортної пригоди (а.к.п. 55-59);
-протоколом проведення слідчого експеременту від 14 вересня 2023 року, проведеного у проміжок часу з 15 години 00 хвилин по 15 годину 30 хвилин, у присутності понятих, за участі свідка ОСОБА_9 (а.к.п. 74-80);
-протоколом проведення слідчого експеременту від 05 вересня 2023 року, проведеного у проміжок часу з 16 години 20 хвилин по 16 годину 50 хвилин, у присутності понятих, за участю ОСОБА_3 (а.к.п. 81-88);
-протоколом слідчого експеременту від 05 вересня 2023 року, проведеного у проміжок часу з 17 години 00 хвилин по 17 годину 30 хвилин, в присутності понятих, за участі свідка ОСОБА_10 (а.к.п. 89-97);
-висновком КП «ДБКЛПД» ДОР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08 вересня 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_3 02 вересня 2023 рок о 19 годині 20 хвилин не перебувала у стані сп`яніння (а.к.п. 113).
Таким чином, допитавши обвинувачену, потерпілу, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором.
Умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України.
Згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
У кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченій згідно з вимогами ст. ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, раніше не судимої, незаміжньої, на утриманні нікого не маючої, працевлаштованої ППФ «Владислав» на посаді помічника адміністратора, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Згідно характеристики, наданої ППФ «Владислав» від 20 вересня 2023 року, ОСОБА_3 за час роботи зарекомендувала себе як працелюбива і відповідальна співробітниця.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд визнає: щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Згідно зі ст. 50, ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що обвинуваченій необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Вирішуючи питання щодо призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, суд виходить з того, що дії обвинуваченого призвели до порушення безпеки дорожнього руху внаслідок чого потерпілій спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення, перевиховання обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, що у повній мірі буде відповідати вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.
Підстав для призначення обвинуваченому покарання з застосуванням положень ст. ст. 69 КК України суд не вбачає.
У справі 20 грудня 2023 року заявлений цивільний позов цивільним позивачем ОСОБА_7 про стягнення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Відповідно до якого просила стягнути із цивільного відповідача ОСОБА_3 завдану їй кримінальним правопорушенням моральну шкоду у розмірі 300000 грн.
Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, яка пов`язана із тим, що цивільний позивач у період лікування та подальшої реабілітації з 02 вересня 2023 року і до, умовно, дня встановлення інвалідності не мала можливості працювати, у зв`язку із чим недоотримала заробітну плату, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» право на страхові виплати за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їхніх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності надається допомога по тимчасовій непрацездатності, включаючи догляд за хворою дитиною, догляд за дитиною віком до 14 років або дитиною з інвалідністю віком до 18 років на весь період надання реабілітаційної допомоги, за наявності медичного висновку про необхідність стороннього догляду за дитиною.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі страхових виплат, які повністю або частково компенсують втрату заробітної плати (доходу), у разі настання тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, а також тимчасова непрацездатність на період реабілітації внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» допомога при тимчасовій непрацездатності виплачується застрахованим особам залежно від страхового стажу.
Так, відповідно цивільним позивачем не було надано суду доказів розміру нарахованої та виплаченої допомоги внаслідок тимчасової втрати працездатності, оскільки як вбачається із документів, які були долучені до цивільного позову, а саме копії трудової книжки серії БТ-І № 2405139, 03 липня 2023 року ОСОБА_7 була прийнята на посаду робітника ритуальних послуг ФОП ОСОБА_11 , що підтверджується Наказом № 23 від 30 червня 2023 року.
Також, слід зазначити, що цивільним позивачем не було надано суду підтвердження факту того, що її було звільнено з посади робітника ритуальних послуг ФОП ОСОБА_11 у зв`язку із отриманням ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Згідно з ст. 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії по інвалідності призначаються в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату здоров`я, внаслідок: а) трудового каліцтва або професійного захворювання; б) загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства).
Пенсії по інвалідності призначаються незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.
Так, відповідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 серії НОМЕР_4 від 17 січня 2024 року ОСОБА_7 є пенсіонером по інвалідності, таким чином остання має право на пенсію та отримує її.
Враховуючи вищевказане, суд не вбачає підстав задля задоволення цивільного позову в цій частині.
Щодо цивільного позову цивільного позивача ОСОБА_7 в частині стягнення із цивільного відповідача обвинуваченої ОСОБА_3 моральної шкоду, суд зазначає наступне.
Так, відповідно до цивільного позову, цивільний позивач просить стягнути із цивільного відповідача на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 500000 грн.
Як було встановлено під час судового розгляду, а саме відповідно до розписки, ОСОБА_7 в рахунок відшкодування спричиненої їй шкоди від ДТП отримала від ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 123000 грн. та 200 доларів США, які відповідно до офіційного курсу НБУ становили 7313 грн. 72 коп., на загальну суму 130313,72 грн.
В іншій частині цивільного позову слід відмовити.
Речові докази відсутні.
На підставі викладеного та керуючись статтями 100, 124, 370, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд,-
В іншій частині цивільний позов залишити без задоволення.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2023 року на транспортний засіб «Nissan Tiida», номерний знак НОМЕР_1 , - скасувати.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1