20 січня 2025 року Єдиний унікальний № 501/87/25 Провадження № 1-кп/501/83/25
ВИРОК

Іменем України

20 січня 2025 року м. Чорноморську

Іллічівський міський суд Одеської області

у складі: головуючого - ОСОБА_1 секретаря судового засідання - ОСОБА_2

номер справи 501/87/25 провадження 1-кп/501/83/25

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Чорноморську у спрощеному провадженні без виклику учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що надійшов 14 січня 2025 року від Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону , номер кримінального провадження 000261, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14 листопада 2024 року, відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Чорноморську, Одеської області , українця, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент вчинення кримінального проступку проходив військову службу за призовом під час мобілізації на посаді стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних проступків , передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст. 358 ч.4 ст. 358 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст обвинувачення ,визнаний судом доведеним.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22. січня 2024 року ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу вищезазначеної військової частини, поставлено на всі види забезпечення, та призначено на посаду стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Відтак, з 22 січня 2024року ОСОБА_3 набув статусу військовослужбовця.

Згідно із вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Відповідно до вимог ст. ст. ст. ст. 11, 16, 127-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 14 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_3 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Пунктом 21 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08 травня 1993 року, посвідчення водія видається після складення особою у територіальному сервісному центрі МВС іспитів, передбачених пунктом 18 цього Положення, відповідно якого посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорій А1, А, В1, В, С1, С, D1 і D видаються особам, які склали в територіальному сервісному центрі МВС теоретичний, практичний іспити, категорії ВЕ, С1Е, СЕ, D1E і DE - практичний, а на право керування трамваєм або тролейбусом - теоретичний іспити.

Під час теоретичного іспиту перевіряється знання Правил дорожнього руху та інших предметів, передбачених програмою підготовки. Під час практичного іспиту перевіряються навички керування транспортними засобами відповідної категорії на майданчиках для навчання з початкового керування та в умовах дорожнього руху на визначених територіальним сервісним центром МВС маршрутах.

Відповідно до п. 23 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами посвідчення водія, виготовлене на бланку, отримується особисто під підпис після пред`явлення паспорта громадянина України або тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання або посвідки на тимчасове проживання (зокрема е-посвідки на постійне проживання або е-посвідки на тимчасове проживання), посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, та оригіналу медичної довідки встановленого зразка, дійсної на дату подання заяви про обмін посвідчення водія або отримання його після втрати чи викрадення.

Інформація про видане посвідчення водія вноситься працівником територіального сервісного центру МВС до Єдиного державного реєстру МВС.

ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, та проходячи її на посаді стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат» в осені 2023 року, більш точний час в ході розслідування не встановлено, маючи протиправний умисел, спрямований на пособництво у підробленні документів, які видаються установою, яка має право видавати такі документи з метою використання їх іншою особою, а саме: посвідчення водія на його ім`я, з відкритими категоріями «В», «С1»,«С», «С1Е», «СЕ» зайшовши до мережі «Інтернет», сайт в ході проведення дізнання не встановлено, вступив у змову із невстановленою органом досудового розслідування особою, достовірно знаючи, що його особисті дані та документи будуть використані для підроблення посвідчення водія, всупереч Положенню про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08 травня 1993 року замовив виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія на своє ім`я за грошову винагороду.

Узгодивши оплату вартості підробленого посвідчення водія з відкритими категоріями «В», «С1»,«С», «С1Е», «СЕ» із невстановленою особою, реалізуючи кримінально-протиправний умисел, спрямований на пособництво у підробленні посвідчення водія з метою його самостійного використання, та усвідомлюючи, що в бланку посвідчення водія, будуть внесені завідомо неправдиві відомості, які не відповідають дійсності, ОСОБА_3 , перебуваючи у невстановленому місці, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше осені 2023 року, за допомогою мережі Інтернет, надіслав вищевказаній невстановленій особі свої анкетні дані, фотознімок зі своїм зображенням, фотознімки особистого підпису та паспорта громадянина України, тим самим здійснив пособництво у підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права з метою використання його іншою особою.

Після чого, невстановлена особа, осінню 2023 року, більш точної дати та часу не встановлено, у невстановленому місці виготовила посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , з відкритими категоріями «В», «С1»,«С», «С1Е», «СЕ», видане ТСЦ 8044, бланк якого за своїми характеристиками не відповідає аналогічним документам, які видавались/видаються уповноваженими органами України та надіслала його ОСОБА_3 .

На наприкінці березня 2020 року ОСОБА_3 отримав вищевказаний документ, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_2 , категорії «В», «С1»,«С», «С1Е», «СЕ», за яке надіслав грошові кошти у розмірі 10000 .00 гривень.

13 листопада 2024 року приблизно о 18 годині 50 хвилини, за адресою: вул. Олександрійська, 18-А, в м. Чорноморську Одеської області ОСОБА_3 був зупинений з метою перевірки документів працівниками поліції, а саме: оперуповноваженим СКП ВП 1 ОРУП 2 ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 та оперуповноваженим СКП ВП 1 ОРУП 2 ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 .

Надалі, ОСОБА_3 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи, посвідчення водія є підробленим, оскільки не отримував його в порядку, встановленому «Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженому Постановою Кабінету міністрів України №340 від 08 травня 1993 року, з метою посвідчення своєї особи, на вимогу лейтенанта поліції ОСОБА_4 , висловлену в порядку ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», пред`явив посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане ТСЦ 8044 на своє ім`я з власною фотокарткою, про право на управління транспортними засобами з відкритими категоріями «В», «С1»,«С», «С1Е», «СЕ» тим самим, використав в якості підтвердження особи та права на керування відповідним транспортним засобом завідомо підроблений офіційний документ.

Своїми діями, ОСОБА_3 вчинив кримінальні проступки, передбачені ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 Кримінального кодексу України - пособництво у підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права з метою використання його іншою особою та ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України - використання завідомо підробленого документа.

Позиція учасників судового процесу.

Прокурор Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 звернувся з клопотанням про розгляд кримінального провадження у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_7 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 , ч.4 ст. 358 Кримінального кодексу України, повністю згодний із встановленими органом дізнання обставинами вчиненого ним, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження відповідно до ч. 1 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України, у присутності захисника ОСОБА_8 , подав письмову заяву про розгляд обвинувального акту стосовно нього у спрощеному порядку, без судового розгляду у судовому засіданні, за його відсутності.

Ухвалою суду від 15 січня 2025 року за клопотанням прокурора, у відповідності до вимог ст.ст. 381-382 Кримінального процесуального кодексу України, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 призначено до розгляду у спрощеному провадженні за відсутності учасників кримінального провадження.

На підставі ч. 2 ст. 381 Кримінального процесуального кодексу України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінальних проступків без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Тому суд, за клопотанням прокурора ОСОБА_6 у відповідності до ч. 1 ст. 302 Кримінального процесуального кодексу України, обвинувачуваного вважає за доцільне розглянути обвинувальний акт та додані до нього матеріали щодо вчинення кримінальних проступків без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників кримінального провадження на підставі обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч. 2 ст. 382 Кримінального процесуального кодексу України .

Мотивувальна частина та правові норми застосовані судом.

Всі вищенаведені обставини не оспорюються учасниками судового провадження.

Вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальні проступки, передбачені ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 , ч4 ст. 358 Кримінального кодексу України .

Встановлені органом дізнання обставини вчинення кримінальних проступків, підтверджуються обставинами, встановленими судом не заперечуються учасниками судового провадження.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акта підтверджено факт вчинення ОСОБА_3 кримінальних проступків та кваліфікує його дії за

ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 , ч.4 ст. 358 Кримінального кодексу України , оскільки він був посібником у підробки офіціального документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права з метою використання його іншою особою та використав завідомо підроблений документ.

Згідно з приписами ст.8 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження в межах пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення, суд дійшов висновку про доведеність його вини у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 , ч.4 ст. 358 Кримінального кодексу України,

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При ухваленні вироку відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення Європейського суду з прав людини вказує від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» п. 43).

Також ,має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення Європейського суду з прав людини від 11 липня 2013 року у справі «Веренцов проти України» - п.86).

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із встановленої ст.50 Кримінального кодексу України мети не тільки кари, а також виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує, визначені ст.65 Кримінального кодексу України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання ,виправлення засудженого.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» зі змінами від 12 червня 2009 року, визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст. 12 Кримінального кодексу України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Відповідно до положень ст. 12 Кримінального кодексу України ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 , ч4 ст. 358 Кримінального кодексу України, відносяться до проступків та призначає покарання достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Також, суд враховує особисті дані обвинуваченого: ОСОБА_3 який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є військовослужбовцем.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 в порядку ч. 1 п. 1, 2 ст. 66 Кримінального кодексу України - є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 в порядку ст. 67 Кримінального кодексу України - судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому покарання, необхідного та достатнього для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних проступків, його щире каяття в скоєному, тобто пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин, наслідки скоєного.

Висновок суду.

Зважаючи на те, що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, тяжких наслідків від його дій не настало, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання у вигляді штрафу , в межах санкції статті 358 Кримінального кодексу України, з застосуванням положень ч.1 ст. 70 Кримінального кодексу України.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України

Інші питання вирішені судом.

Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався. Позовні вимоги не заявлялись.

Судові витрати, за проведення судової експертизи « Дослідження друкарських форм та інших засобів виготовлення документі» № СЕ-19/116-24/24144-ДД від 20 листопада 2024 року слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

По справі маються речові докази, долю яких суд, вирішує відповідно до положень ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних проступків , передбачених за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України та призначити покарання:

?за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 Кримінального кодексу України у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 10200.00 ( десять тисяч двісті) гривень.

? за ч.4 ст.358 Кримінального кодексу України - у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 680 (шістсот вісімдесят) грн.

На підставі ч.1 ст. 70 Кримінального кодексу України ОСОБА_3 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання, за сукупністю кримінальних проступків у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 10200.00 ( десять тисяч двісті) гривень.

Підстави для застосування відносно ОСОБА_3

запобіжного заходу - відсутні.

Стягнути з ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Чорноморську, Одеської області , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 військовослужбовець в/чА НОМЕР_3 у військовому званні «солдат» на користь держави судові витрати, пов`язані із залученням експертів, у розмірі 3183,60 грн.

Речові докази: посвідчення водія серії НОМЕР_2 , категорії «В», «С1»,«С», «С1Е», «СЕ» на ім`я ОСОБА_3 - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 цього Кримінального процесуального кодексу України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Іллічівського міського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його отримання.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено Кримінеального процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінеального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий