Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

24 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції з використанням підсистеми "Електронний суд" матеріали кримінального провадження № 0005018 щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця сел. Новгородське м. Дзержинська Донецької області,

громадянина України, що зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 27 грудня 2024 року,

у с т а н о в и л а :

Дарницьким районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 19 години 20 хвилин він, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час словесного конфлікту на побутовому ґрунті з матір`ю ОСОБА_10 , яка зачинила вхідні двері на замок і не випускала його з квартири, реалізуючи умисел на позбавлення останньої життя, ножем господарсько-побутового призначення завдав їй один цілеспрямований удар в шию з правої сторони, спричинивши тяжке тілесне ушкодження у виді проникаючого колото-різаного поранення з ушкодженням гортані та судин, з розвитком крововтрати та аспірації крові, від якого ОСОБА_10 померла на місці.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27.12.2024 за наслідками розгляду клопотання прокурора заставу, внесену за ОСОБА_8 , в розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 757 000 гривень, звернуто в дохід держави. Цією ж ухвалою до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 просить ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначає про порушення судом загальних засад кримінального провадження, якими є законність та забезпечення права на захист. Всупереч вимогам ч.3 ст.200 КПК України обвинувачений не отримав клопотання прокурора не пізніше ніж за три години до початку його розгляду, а отримав його безпосередньо перед судовим засіданням. Цим були звужені процесуальні права ОСОБА_8 і порушено його право на захист. Також було порушено права заставодавця ОСОБА_6 , яка про розгляд клопотання прокурора не повідомлялась, взагалі.

Звертає увагу, що після внесення за ОСОБА_8 застави і покладення на нього певних обов`язків ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06.03.2024 ці обов`язки в подальшому не продовжувались. Разом з тим, процесуальна поведінка ОСОБА_8 була належною, він з`являвся в усі судові засідання та давав правдиві показання, не перешкоджав судовому розгляду. Також обвинувачений тривалий час був учасником бойових дій, має постійну роботу і місце проживання.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого і потерпілої, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною, обґрунтованою і вмотивованою; вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить задовольнити частково, з таких підстав.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам. Також суд погодився з доводами прокурора, що ОСОБА_8 свідомо порушив умови застави, проявив неналежну процесуальну поведінку та ймовірно вчинив нове кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

При обранні ОСОБА_8 запобіжного заходу судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримано, адже викладені в ухвалі висновки про наявність ризиків є обґрунтованими.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Суд першої інстанції врахував тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки санкцією ч.1 ст.115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, ступінь тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення та об`єкт злочинного посягання - життя особи, а також запровадження воєнного стану та збройну агресію. Взяв суд до уваги і те, що ОСОБА_8 під час дії застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді застави було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Такі обставини, на думку колегії суддів, переконливо свідчать, що обвинувачений може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде доцільним та не запобігатиме спробам вчинити вказані дії.

Матеріали судового провадження не містять даних про час вручення ОСОБА_8 копії клопотання прокурора, про виклик потерпілої і заставодавця ОСОБА_6 в судове засідання. Однак у будь-якому разі несвоєчасне вручення копії клопотання не може бути підставою для відмови в його задоволенні. І в судовому засіданні під час розгляду клопотання прокурора брали участь всі учасники судового провадження, в тому числі потерпіла.

Разом з тим, згідно з ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених ст.194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому ч.4 цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених ч.3 або ч.4 ст.183 цього Кодексу.

Згідно з ч.8 ст.182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою підготовчого судового засідання Дарницького районного суду м. Києва від 06.03.2024 до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і визначено розмір застави у розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 757 000 гривень.

14.03.2024 застава внесена на відповідний рахунок захисником ОСОБА_9 в сумі 370 000 гривень і потерпілою ОСОБА_12 в сумі 387 000 гривень. Після звільнення ОСОБА_8 з-під варти на нього було покладено такі обов`язки: з`являтися за першою вимогою до суду; повідомляти суд про зміну місця свого проживання; не відлучатися з м. Києва без дозволу суду.

Враховуючи те, що такі обов`язки згідно з ч.7 ст.194 КПК України можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців, і вони в цьому кримінальному провадженні не продовжувались, на час розгляду судом клопотання прокурора ці обов`язки були скасовані.

Задовольняючи клопотання прокурора в частині звернення застави у дохід держави, суд в ухвалі вказав, що ОСОБА_8 , будучи достеменно обізнаний про ризик втрати коштів, свідомо порушив її умови, проявив неналежну процесуальну поведінку та ймовірно вчинив нове кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи, що підтверджується даними з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000285, в якому ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КПК України. Тож, за висновком суду, ці дані переконливо свідчать про неналежне виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків на час застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави.

Вказані висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, на користь чого свідчить і те, що ні прокурор у клопотанні, ні суд в ухвалі конкретно не вказали, які процесуальні обов`язки, передбачені ст.42 КПК України, не виконав обвинувачений. Що ж стосується обов`язків, передбачених ч.7 ст.194 КПК України, то вони не продовжувались і скасовані, з чим погодився і прокурор у суді апеляційної інстанції.

Повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення з огляду на презумпцію невинуватості не свідчить, що ОСОБА_8 вчинив нове кримінальне правопорушення. Обвинувачений прибував у всі судові засідання, в тому числі на розгляд клопотання про застосування до нього запобіжного заходу, а тому жодних передбачених законом підстав для звернення застави в дохід держави у суду не було.

За таких обставин, на переконання колегії суддів, ухвала слідчого судді не може бути визнана законною, обґрунтованою і вмотивованою, оскільки висновки суду про порушення ОСОБА_8 умов застави не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і, звернувши заставу в дохід держави з підстав, які не передбачені законом, суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило йому ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що згідно з ст.ст.407, 409, 412 КПК України є підставою для скасування ухвали і постановлення нової ухвали судом апеляційної інстанції.

Постановляючи ухвалу, колегія суддів враховує викладені раніше обставини, які слугували підставами для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Одночасно з цим колегія суддів вважає за необхідне заставу, внесену за ОСОБА_8 , повернути заставодавцям.

З огляду на наведені раніше обставини апеляційна скарга захисника задовольняється частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 4222 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 27 грудня 2024 року, якою заставу, внесену за ОСОБА_8 , звернуто в дохід держави і до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, скасувати.

Клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів по 24 лютого 2025 року включно без визначення розміру застави.

Заставу, внесену за ОСОБА_8 , в сумі 370 000 /триста сімдесят тисяч/ гривень, повернути заставодавцю ОСОБА_9 .

Заставу, внесену за ОСОБА_8 , в сумі 387 000 /триста вісімдесят сім тисяч/ гривень, повернути заставодавцю ОСОБА_6 .

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3