Справа № 610/1308/25
провадження № 1-кс/610/269/2025
УХВАЛА

24 квітня 2025 року слідчий суддя Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 квітня 2025 року за № 0000045, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що до відділу поліції №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області надійшов рапорт від працівника поліції УПП в Харківській області про те, що під час патрулювання с. Волохів Яр, Ізюмського району, Харківської області на трасі 575-590 км. біля АЗС Маршал було виявлено легковий автомобіль "2108, який перевищив швидкість, що зареєстрований на пристрої TruCam. Після чого, даний автомобіль під керуванням військовослужбовця В/Ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 на вказаній трасі, 21.04.2025, було зупинено. Під час перевірки було виявлено, що посвідчення водія серією НОМЕР_2 від 06.09.1996 видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має ознаки підробки. В ході чого було встановлено, що дане посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , серія НОМЕР_2 від 06.09.1996, категорії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 має ознаки підробки та згідно бази ІПНП зареєстроване на іншу особу.

22.04.2025 відомості про дану подію внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000045 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

21.04.2025, дізнавачем СД ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_7 , було проведено огляд місця події на трасі Харків-Довжанськ 575-590 км. поблизу авто-заправної станції (АЗС) ) с. Волохів Яр, Ізюмського району, Харківської області, де перебував військовослужбовець В/Ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 , у якого в правій руці було виявлено та вилучено водійське посвідчення на його ім`я, серією НОМЕР_2 від 06.09.1996, що має ознаки підробки, а саме має нечітке зображення, та не рівно наклеєна фотокартка по обідку, яке в базі даних НАІС значиться та зареєстроване на іншу особу, а саме на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Було опитано ОСОБА_4 , який пояснив, що є командир взводу у військовій частині НОМЕР_1 . На службі в ЗСУ перебуває з 23.02.2023 по теперішній час. На даний час дислокуюсь в Ізюмському районі Харківської області. Останній повідомив, що свої посвідчення водія отримав у 04.07.1996 року у Київській області, м. Біла Церква, які видавалися органом ДАЇ МВС УВС м. Біла Церква категорія «С», де я навчався в ДОСАФ від військкомату. Потім додаткові категорії «А», «С» отримав 06.09.1996 в ДАЇ МВС УВС м. Біла Церква. В подальшому йому було видано посвідчення водія НОМЕР_2 ОСОБА_5 ОСОБА_6 , що видано ДАї МВС УВС МРЄО Біла Церква. 21.04.2025 року близько 13:00 годині він їхав з відпустки з м. Біла Церква на службу до сел. Савинці Ізюмський район Харківської області на своєму автомобілі ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_3 1986 р.в. по трасі Харків-Довжанськ 575-590 км. с. Волохів Яр, Ізюмський район, Харківської області, де його працівниками патрульної поліції, які стояли біля авто заправочної станції АЗС Маршал з технічним пристрієм «Trucam» було зупинено. Потім до його підійшли працівники поліції, де привіталися та повідомили, що він перевищив швидкість. Потім попросили пред`явити посвідчення водія, на що він їм пред`явив своє посвідчення водія НОМЕР_2 ОСОБА_9 , що видано ДАї МВС УВС МРЄО Біла Церква. В ході перевірки моїх документів на складання на мене постанови про перевищення швидкості, працівники поліції виявили, що його посвідчення водія номер НОМЕР_2 категорії «А», «В» по базі МВС зареєстровані на іншу особу. У працівників поліції виникла підозра щодо підробки вищевказаного його посвідчення водія, де повідомили про даний факт на службу 102.

В подальшому посвідчення водія, серії НОМЕР_2 категорії «А», «В», «С» від 06.09.1996 р.в., що видано ДАЇ МВС УВС МРЄО Біла Церква було оглянуто та вилучено до спеціального пакету НПУ.

22.04.2025 дізнавачем сектору дізнання відділу поліції №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_7 винесено постанову про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання.

Прокурор посилалася на те, що необхідність арешту документів зумовлюється необхідністю проведення ряду судових експертиз, які будуть відігравати суттєву роль для встановлення об`єктивної істини у вищевказаному кримінальному провадженні, незастосування цього заходу перешкоджатимуть встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути приховано, пошкоджено, зіпсовано, знищено, перетворено, відчужено.

Посилаючись на викладене, прокурор просить накласти арешт на посвідчення водія, серії НОМЕР_2 категорії «А», «В», «С» від 06.09.1996, видане ДАЇ МВС УВС МРЄО Біла Церква на ім`я ОСОБА_4 , позбавивши права користування, розпоряджання та відчуження вказаного майна.

Прокурор подала заяву про розгляд клопотання без її участі, клопотання підтримала з наведених у ньому підстав, просила його задовольнити.

Третя особа, щодо майна якого розглядається клопотання про накладення арешту, у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, не заперечував проти його задоволення.

Його неприбуття у судове засідання відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання обґрунтоване та підлягає до задоволення з таких підстав.

Як убачається з матеріалів клопотання, сектором дізнання відділу поліції № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000045. Відомості про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) було внесено 22.04.2025 з кваліфікацією за ч. 4 ст. 358 КК України, якою передбачено кримінальну відповідальність за використання завідомо підробленого документа.

З матеріалів клопотання вбачається, до відділу поліції №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області надійшов рапорт від працівника поліції УПП в Харківській області про те, що під час патрулювання с. Волохів Яр, Ізюмського району, Харківської області на трасі 575-590 км. біля АЗС Маршал було виявлено легковий автомобіль "2108, який перевищив швидкість, що зареєстрований на пристрої TruCam. Після чого, даний автомобіль під керуванням військовослужбовця В/Ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 на вказаній трасі, 21.04.2025, було зупинено. Під час перевірки було виявлено, що посвідчення водія серією НОМЕР_2 від 06.09.1996 видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має ознаки підробки. В ході чого було встановлено, що дане посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , серія КХА № 036769 від 06.09.1996, категорії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 має ознаки підробки та згідно бази ІПНП зареєстроване на іншу особу.

Вказане підтверджується відомостями, що містяться у витягу з ЄРДР від 22.04.2025 у кримінальному провадженні № 0000045 та у рапорті чергового ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 21.04.2024, проведеного на трасі Харків-Довжанськ 575-590 км поблизу авто-заправної станції (АЗС) ) с. Волохів Яр, Ізюмського району, Харківської області, де перебував військовослужбовець В/Ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 , у якого в правій руці було виявлено та вилучено водійське посвідчення на його ім`я, серією НОМЕР_2 від 06.09.1996, що має ознаки підробки, а саме має нечітке зображення, та не рівно наклеєна фотокартка по обідку, яке в базі даних НАІС значиться та зареєстроване на іншу особу, а саме на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою дізнавача про визнання речових доказів від 22.04.2025, посвідчення водія, серії НОМЕР_2 категорії «А», «В», «С» від 06.09.1996, видане ДАЇ МВС УВС МРЄО Біла Церква на ім`я ОСОБА_4 , визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України вказані у клопотанні документи вважаються тимчасово вилученими.

Пункт 7 частини 2 статті 131 КПК України регламентує арешт майна як один з заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зазначені у клопотанні документи водійське посвідчення водія серії НОМЕР_2 категорії «А», «В», «С» від 06.09.1996, видане ДАЇ МВС УВС МРЄО Біла Церква на ім`я ОСОБА_4 - відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зберегло на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Тому на вказане посвідчення необхідно накласти арешт з метою його збереження.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування зазначеним документом є доцільним, оскільки в даному випадку забезпечує запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, знищення, перетворення, відчуження.

Матеріали клопотання та встановлені судом обставини свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника і користувача майна з метою забезпечення збереження зазначеного об`єкта, як речового доказу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на посвідчення водія, серії НОМЕР_2 , категорії «А», «В», «С» від 06.09.1996, видане ДАЇ МВС УВС МРЄО Біла Церква на ім`я ОСОБА_4 , позбавивши права на його відчуження, розпорядження та користування.

Місце зберігання арештованого майна визначити дізнавачу.

Копію ухвали для виконання направити прокурору Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , СД ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1