Провадження 1-кп/557/34/2025
Справа 557/1554/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2025 року с-ще Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження №0000111, внесеного 01 травня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, військовослужбовця за призовом під час мобілізації на особливий період Збройних Сил України, у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , солдата, розлученого, з середньою спеціальною освітою, раніше несудимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Гоща в режимі відеоконференції клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Гощанського районного суду Рівненської області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

10 січня 2025 року прокурор подав письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку тримання під вартою терміном на 60 днів, без визначення розміру застави, яке у судовому засіданні підтримав та просив задовольнити, пославшись на те, що ризики, визначені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу, не зменшились, у зв`язку із чим виникла необхідність у його продовженні.

Прокурор вважає, що обвинувачений обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні умисного тяжкого злочину, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності він може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки відносно ОСОБА_3 прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони внесено відомості до ЄРДР за ч. 4 ст. 408 КК України. Окрім того, ОСОБА_3 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а саме вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 05 грудня 2023 року засуджений за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт. Як зазначає прокурор, хоча судимість ОСОБА_3 на даний час погашена, вказані обставини вказують на його схильність до вчинення кримінальних правопорушень. Окрім того, прокурор звертає увагу на те, що ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, у зв`язку із самовільним залишенням військової частини, йому припинена виплата грошового забезпечення, а тому, не маючи доходів, ОСОБА_3 буде вчиняти інші злочини.

Прокурор вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи не можуть запобігти зазначеним вище ризикам та лише наявність запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спроможна забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, який, на його переконання, є суспільно небезпечниv.

Потерпіла у судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи наявна заява останньої, у якій така просить проводити розгляд справи у її відсутності у зв`язку з її лікуванням.

Обвинувачений у судовому засіданні бажання висловити свою позицію щодо клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу не виявив, пославшись на положення ст. 63 Конституції України, розгляд такого клопотання вважає порушенням його конституційних прав.

Заслухавши учасників судового провадження по заявленому прокурором клопотанню про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, крім іншого, також запобіжні заходи.

Ухвалою слідчого судді Гощанського районного суду Рівненської області від 02 травня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 29 червня 2024 року, а ухвалами від 28 червня 2024 року та від 29 липня 2024 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому продовжено відповідно до 02 серпня 2024 року та до 26 вересня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвалами Гощанського районного суду Рівненської області від 25 вересня 2024 року та від 18 листопада 2024 року продовжено дію запобіжного заходу, обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , у вигляді тримання під вартою відповідно до 23 листопада 2024 року та до 16 січня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою був обраний та продовжувався в зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а також наявністю ризиків, які давали підстави суду вважати, що він може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Як визначено в ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Частиною п`ятою ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд, перевіривши наявність ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України, які вказані у клопотанні прокурора, встановив наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу, в тому числі його продовження, ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому.

Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. Під час встановлення ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що обвинувачений може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи таку поведінку обвинуваченого, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Судом при оцінці ризиків, на які посилається прокурор у своєму клопотанні на предмет їх зменшення, або з`явлення нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою зазначає, що судовий розгляд кримінального провадження призначено, проте потерпіла та свідки не допитувались, письмові докази не досліджувались, окрім того, на даний час не проведена амбулаторна судово-психіатричної експертиза, яка була призначена постановою слідчого від 10 травня 2024 року у даному кримінальному провадженні/

Щодо існування ризику переховування обвинуваченого від суду.

Ризик переховування від правосуддя судом оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої ситуації (обставин) обвинуваченого (фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання, засоби до існування).

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Таким чином, ризик переховування від суду обумовлюється, серед іншого, можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (за злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, у вчиненні якого, обвинувачується ОСОБА_3 , передбачено виключно покарання у виді реального позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років). Вказане особливо сильно підвищує ризик переховування від суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Таким чином, встановлені обставини у сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження підтверджують наявність ризику переховування від суду.

Щодо існування ризику незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Суд враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Тобто, ризик впливу на потерпілу та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про існування ризику незаконно впливати на потерпілу та свідків.

Щодо існування ризику вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

Суд вважає можливим реалізацію обвинуваченим дій спрямованих на вчинення іншого кримінального правопорушення та погоджується з доводами прокурора щодо продовження існування даного ризику, оскільки відносно ОСОБА_3 прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони внесено відомості до ЄРДР за ч. 4 ст. 408 КК України, окрім того, останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а саме вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 05 грудня 2023 року засуджений за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Суд зауважує, що судимість ОСОБА_3 на даний час погашена, однак дані обставини вказують на його схильність до вчинення кримінальних правопорушень, окрім того, ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований та у зв`язку із самовільним залишенням військової частини, йому припинена виплата грошового забезпечення, у зв`язку із чим останній позбавлений засобів до існування та може вчиняти інші кримінальні правопорушення.

За таких обставин по справі суд приходить висновку, що прокурор у судовому засіданні довів, що на момент розгляду кримінального провадження, не зменшились ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що дає підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обставини, що враховувалися слідчим суддею при обранні та судом при продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, підстав для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, немає.

Таким чином, обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінуються, виключає можливість ухилення обвинуваченого від суду, впливу на потерпілу та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, а відтак існує реальна необхідність у продовженні строку тримання під вартою. Застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_5 , на переконання суду, не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Будь-якими відомостями щодо незадовільного стану здоров`я та обґрунтованої неможливості подальшого тримання обвинуваченого під вартою суд на час розгляду клопотання не володіє, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ОСОБА_3 вчинив злочин із застосуванням насильства, що полягало в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , в строк до 16 січня 2025 року неможливо закінчити судове провадження, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити, продовжити строк запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 13 березня 2025 року, з врахуванням вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 194, 197, 331, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Дію запобіжного заходу, обраного щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів, до 13 березня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» до виконання, іншим учасникам судового провадження до відома.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 5 днів із дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом 5 днів з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1