ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 646/3922/16-к Номер провадження 11-кп/814/141/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.2 ст. 286 КК- Т.З.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

та його захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтави кримінальне провадження, № 0000484, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 19 березня 2021 року щодо ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Докучаєвськ, Донецької області, громадянина України, маючого вищу освіту, працюючого: ПП «Граффіт», одруженого, раніше не судимого, який мешкає: АДРЕСА_1 ,-

визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та виправданий.

Запобіжний захід у виді застави, обраний ОСОБА_7 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 27.08.2015 - скасовано, заставу у розмірі 48720 (сорок вісім тисяч сімсот двадцять) грн., яка внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА в Харківській області), після набрання вироком законної сили, повернуто заставодавцю.

Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Київського райсуду м. Харкова від 17.06.2015 на автомобіль LEXUS RS 350., реєстраційний номер НОМЕР_1 - скасовано.

Цивільний позов ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишено без розгляду.

Процесуальні витрати, пов`язані із загальною вартістю проведених експертиз, в розмірі 3424,56 грн, компенсовано за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Вирішено долю речових доказів.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

За вироком суду органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України за наступних обставин:

13.06.2015 близько о 20 годині 50 хвилин ОСОБА_7 керував технічно справним автомобілем LEXUS RS 350., реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухався по вул. Симферопольське шосе зі сторони пр. Гагаріна в напрямку вул. Тернопільської міста Харкова, зі швидкістю 120 км/год.

Під час руху по вказаній вулиці, в районі перехрестя вул. Симферопольське шосе та вул. Тернопільської, ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

п.1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, інформувати підрозділ міліції, власника дороги або уповноваженої ним орган».

п.12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу або небезпечного для інших учасників руху об*їзду перешкоди»,

та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_12 , яка перетинала проїзджу частину зліва на право відносно руху його автомобіля.

Внаслідок дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_12 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці події. Згідно висновку судово-медичної експертизи №1782-ДМ/15 від 02.07.2015 причиною смерті ОСОБА_12 є несумісна з життям травма тіла.

Порушення Правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_7 знаходяться у причинному зв`язку з подією та наслідками, що підтверджується висновкам автотехнічної експертизи №551/15 від 20.07.2015 та виразилось в тому, що він, керуючи транспортним засобом, не зорієнтувався в дорожній обстановці, при виникненні небезпеці у вигляді пішохода, який перетинав проїзджу частину, не прийняв заходи до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, і допустив наїзд на вище вказаного пішохода, що спричинило загибель потерпілого.

Суд, посилаючись на всебічність та повноту дослідження в судовому засіданні наданих стороною обвинувачення доказів та вичерпанням всіх можливостей для отримання інших доказів, прийшов до висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення у звязку з чим виправдав ОСОБА_7 .

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погоджуючись з рішенням суду прокурором подана апеляційна скарга, в якій він ставить питання про скасування вироку суду, у зв`язку із неповнотою судового розгляду та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити.

Обвинувачений та його захисник заперечили проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, вислухавши доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, думку обвинуваченого та його захисника, які вважають судове рішення законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновок суду про недоведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України грунтується на всебічно і повно досліджених матеріалах кримінального провадження, які були надані суду стороною обвинувачення, та належно оцінених судом, але достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 не встановлено і судом вичерпано всі можливості їх отримати.

Крім того, колегія суддів вважає, що твердження, що всі сумніви щодо доведеності обвинувачення суд першої інстанції тлумачить на користь обвинуваченого, грунтуються на чинному законодавстві, в тому числі і на положеннях Конституції України.

Так, по справі по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину наявні наступні докази.

Відповідно до даних протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.06.2015 та схеми до нього, місце ДТП розташоване на відстані 500 м до перехрестя вул. Симферопольської та вул. Тернопільський в м. Харкові на горизонтальній частині зі сухим асфальтовим покриттям; ширина проїжджої частини становить по 5,8 м. в кожну сторону. На проїжджій частині виявлені: труп жінки з численними тілесними пошкодженнями; автомобіль LEXUS RS 350, р.н. НОМЕР_1 із пошкодженнями кузова зліва, а саме: розбитим лобовим склом, деформацією капота, передньою фарою, переднім бампером та інш.; відокремлені від автомобіля LEXUS RS 350. фрагменти лакофарбового покриття, частин фари, осип деталей, а також фрагменти волосся та біологічного матеріалу ( т.2 арк. 27-30).

Ці дані також зафіксовані ілюстративною фото таблицею до протоколу (т.2, арк.32-40).

Висновком судово-медичної експертизи №1782-ДМ/15 від 02.07.2015 встановлено, що потерпілій ОСОБА_12 були спричинені багаточисельні пошкодження голови, шиї, тулуба, кінцівок, які мають прижиттєвий характер та булі отримані в один період часу в результаті травматичних впливів зі значною силою переважно тупих твердих предметів та могли бути отримані в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 13.06.2015. По ступеню тяжкості перелічена травма тіла ( у комплексі) є тяжким тілесним ушкодженням. Причиною смерті ОСОБА_12 стала несумісна з життям тупа поєднана травма тіла.

На час смерті потерпіла ОСОБА_12 перебувала в тяжкому ступені алкогольного сп`яніння, так як в її крові виявлено 4,22%о етилового спирту.

Висновком судово-криміналістичної експертизи №230-МК/15 від 14.07.2015 встановлено, що характер пошкоджень та нашарувань на одягу, взутті потерпілої ОСОБА_12 , їх локалізація, напрямок слідів свідчать про те, що остання під час первісного контакту з автомобілем перебувала у вертикальному (або близько до нього) стані, була звернена до транспорту, що рухається, переважно задньою поверхнею тіла та стояла або зупинилась.

13.07.2015 проведений слідчій експеримент з участю свідка ОСОБА_13 та отримані результати зафіксовані в протоколі, а саме вказано, що: «контрольну дільницю 5 м за час t =5,4 сек., t=5,4 сек., t=5,4 сек…,автомобіль перед зіткненням не гальмував, не маневрував,… швидкість а/м визначалась шляхом експериментальних заїздів зі закритим приладом спідометру,… встановлено швидкість а/м Lexus 120 км/год…; видимість пішоходу, елементів проїжджої частини більш 200 м.,… пішохід рухався не зупиняючись, постійним темпом, перпендикулярно межі проїзної частини…» (т.1, арк.234-237)

Відповідно до даних автотехнічної експертизи № 551/15 від 20.07.2015 в даній дорожньої ситуації водій автомобіля LEXUS RS 350. ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.12.3,12.4 Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода шляхом виконання вимог п.12.3 вказаних Правил та дії водія не відповідали вимогам п.п.12.3,12.4 Правил дорожнього руху України. Дії водія ОСОБА_7 , які не відповідали п. 12.3 Правил дорожнього руху України, перебували з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Як вбачається з висновку експертизи, вихідні дані, на підставі яких експерт прийшов до вказаного висновку, є матеріали кримінального провадження №0000484 від 14.06.2015 та показання свідка ОСОБА_13 .

Судом встановлено, що експертом були взяті за основу показання свідка ОСОБА_13 , отримані під час проведення слідчого експерименту за її участі. А також надані слідчим вихідні дані про те, що місце наїзду розташовано на відстані 4 метри від правого краю проїжджої частини по напрямку руху автомобіля LEXUS RS 350., а загальна ширина проїжджої частини складає 11,6 метрі (5,8 м + 5,8 м), саме слідчим визначено, що момент небезпеки для водія автомобіля LEXUS RS 350. ОСОБА_7 настає з моменту виходу пішохода на проїжджу частину.

У судовому засіданні ОСОБА_13 свідчила суду, що влітку 2015 року на велосипеді рухалася зі швидкістю десь 20 -25 км/год по краю асфальтованої дороги в сторону проспекту Гагаріна по Симферопольському шосе м. Харкова близько о дев`ятій годині вечора. В сторону міста Харкова рухалися автомобілі. Коли вже проїхала перехрестя вулиці Тернопільської та Симферопольського шосе, побачила жінку, яка вийшла з лісу і стала повільно, з права на ліво (по ходу її руху) між транспортом, який рухався в сторону проспекту Гагаріна, переходити частину дороги її, ОСОБА_13 , напрямку руху. Коли пішохід дійшла до роздільної полоси і почала рух, вона побачила автомобіль білого кольору, який піднімався вверх по зустрічній для неї полосі руху. Зіткнення відбулося на полосі руху білого автомобіля. Це був LEXUS. Від удару жінку пішохода підкинуло у перед по напрямку руху автомобіля LEXUS. Автомобілі рухалися в обох напрямках. Але сказати точно чи був якийсь автомобіль попереду автомобіля LEXUS безпосередньо перед зіткненням не змогла.

Під час судового засідання свідок ОСОБА_13 не змогла точно зазначити чи перпендикулярно через дорогу переходила пішохід або зміщаючись вправо від неї, відстань, яку пройшла пішохід від роздільної полоси до моменту зіткнення, якою частиною тіла пішохід була розташована до автомобіля. Зазначила, що ті дані, які вона пам`ятає, були зазначені під час слідчого експерименту. Під час слідчого експерименту проводилися заміри: декілька разів аналогічний автомобіль LEXUS рухався в її напрямку. Присутність статиста, який би імітував дії потерпілої при проведенні слідчого експерименту, вона не пам`ятає. Дорогу під час експерименту ніхто не переходив.

Стороною захисту подано клопотання про визнання наданого стороною обвинувачення доказу - протоколу слідчого експерименту від 13.07.2015 з участю свідка ОСОБА_13 недопустимим із посиланням на порушення органами досудового слідства ст.89, 98 та 104 КПК України.

Відповідно до статті 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод також є дії, перелічені у п.2,3 цієї статті.

Разом з тим, зазначених у законі обставин порушень прав особи, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, для визнання доказів недопустимими, судом не встановлено та захисниками не вказано.

Тому, суд не знаходить правових підстав для визнання доказу недопустимим.

Проте, в ході досліджування судом протоколу слідчого експерименту від 13.07.2015 встановлено, що в ньому відсутні вказівки щодо залучення інших осіб, за допомогою яких вимірювалася швидкість руху пішохода, автомобіля, не ідентифікований автомобіль, яким вимірювалась швидкість, не зазначено, яким чином була виміряна швидкість транспортного засобу.

У пункті 6 статті 240 КПК України зазначено, що про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.

Отже, складаючи протокол слідчого експерименту слідчий не в повній мірі виконав вимоги ст.ст. 99, 104, 240 КПК України, не зазначив модифікацію автомобіля «Лексус», який приймав участь у слідчому експерименті, а лише вказав «аналогічний автомобіль «Лексус», не вказав відомості про водія цього автомобіля та статиста, за допомогою якого було встановлено темп руху пішохода, відсутні відомості про те, що до протоколу додається схема, яка підписана учасниками слідчого експерименту.

Тому суд не може вважати зазначений доказ таким, що беззаперечно свідчить про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 , а наведені в ньому виміри швидкості руху автомобіля суд вважає сумнівними.

Судом встановлено, що під час досудового розслідування 06.11.2015 був проведений слідчій експерименти за участю обвинуваченого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_14 (арк. 86-89 том 2) та експертне дослідження, проведене на підставі постанови слідчого, за результатами якого складено висновок експерта № 10860 від 26.11.2015 (експерт Харківського НДІСЕ ім. засл. проф. Н.С. Бокаріуса ОСОБА_15 ) (том 2 арк. 92-99). Зазначені докази досліджені у судовому засіданні.

Як вбачається з протоколу слідчого експерименту 06.11.2015, проведеного з участю ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_14 , за участю експерта ОСОБА_16 та схеми до нього, автомобіль обвинуваченого рухався зі швидкістю 60 км/год., пішохід рухався зліва направо по ходу руху автомобіля LEXUS RS 350. та подолав 5 м. за t=2,8 сек.,t=3сек., t=3 сек.; що місце зіткнення розташовано на відстані 2 м. від осевої, що назустріч рухався вантажний авомобіль зі швидкістю приблизно 40 км/год. на відстані 0,1 м. від осевої та інш.(т.2, аркш.86-89).

Відповідно до даних висновку експерта № 10860 від 26.11.2015, водій автомобілю LEXUS RS 350 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 в даній дорожній ситуації повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації водій автомобілю LEXUS RS 350 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 з моменту виникнення небезпеки, для його подальшого руху, не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_12 шляхом застосування своєчасного гальмування, тобто виконанням вимог п. 12.3 ПДР України.

В діях водія автомобілю LEXUS RS 350 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України, які б знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Для вказаного висновку експертом було застосовано вихідні дані, отримані в ході слідчого експерименту, проведеного 06.11.2015 за участі ОСОБА_17 та ОСОБА_14 .

Експерт зазначив, що з врахуванням обставин розвитку даної дорожньо - транспортної пригоди, відповідно до методичних рекомендацій по проведенню технічних експертиз, з технічної точки зору, в даній дорожньо - транспортній ситуації небезпека для подальшого руху водію автомобіля LEXUS RS 350 під керуванням ОСОБА_7 виникає в момент виявлення ним із-за задньої частини зустрічного вантажного автомобіля пішохода ОСОБА_12 , яка перетинала проїзджу частину за межами пішохідного переходу, зліва на право, відносно руху автомобіля LEXUS RS 350.

В ході експертного дослідження, з технічної точки зору, надана оцінка показанням свідка ОСОБА_13 , отриманих під час слідчого експерименту, щодо швидкості руху автомобіля та пішохода, дорожньої обстановки, в результаті чого експерт ОСОБА_15 прийшов до висновку, що в момент початку руху пішохода ОСОБА_12 по проїзній частині вул. Симферопольське шосе автомобіль LEXUS RS 350 знаходився від місця наїзду на відстані 273,3м. В даній дорожньо - транспортній ситуації в момент виходу пішохода ОСОБА_12 на проїзну частину вул. Симферопольське шосе не виникла небезпечна обстановка для водія автомобіля LEXUS RS 350 ОСОБА_17 .

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_15 підтвердив складений ним висновок і зазначив, що приймав участь при проведенні слідчого експерименту за участі ОСОБА_7 та ОСОБА_14 . Також зазначив, що ділянка проїжджої частини має ухил. Проте такі дані в постанову слідчого про призначення експертизу покладені не були. Також зазначив, що саме до компетенції експерта входить встановлення моменту виникнення небезпеки.

Суд вважає, що саме діяльність експерта пов`язана з аналізом механізму ДТП. Тому, множина різних ситуацій дозволяє експертам встановлювати закономірності, які стосуються моменту виникнення небезпеки для руху, з якого водій повинен виконати дії, направлені на зменшення швидкості руху чи зупинки транспортного засобу.

Стороною захисту суду наданий висновок автотехнічної і транспортно-трасологічної експертизи №162/15-52 від 07.12.2015 Київського НДІСЕ. Як вбачається з висновку, швидкість руху а/м Lexus PX 350 на момент наїзду на пішохода була не менше 54 км/год і могла знаходитись в межах 60-64 км/год. (том 1 арк.92-95)

У судовому засіданні експерт ОСОБА_18 зазначив, що ним застосований метод оцінки можливих величин швидкостей, які відповідають витратам кінетичної енергії на утворення пошкоджень автомобіля і відстані волочіння тіла пішохода по дорожньому покриттю, оскільки, експертна методика визначення швидкості автомобіля при наїзді на пішохода відсутня і підтвердив свої дослідження і висновки у судовому засіданні.

Піддаючи аналізу цей доказ, суд визнає його належним і допустимім з оглядом на дотриманість процедурі отримання та зміст відомостей які мають значення для кримінального провадження.

Визначена у даному висновку №162/15-52 від 07.12.2015 швидкість руху в межах 60-64 км/год узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_19 , автомобіль під керуванням якої рухався позаду автомобіля під керуванням ОСОБА_7 безпосередньо перед подією дорожньо - транспортної пригоди.

Так, у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 свідчила суду, про те, що 13.06.2015, близько о 21 години, керуючи автомобілем ПЕЖО рухалася по Симферопольському шосе зі сторони міста Харкова в сторону міста Мерефа зі швидкістю не більше 60 км/год, оскільки траса була перевантажена автомобілями, які рухалися в обох напрямках. Було світло, асфальт був сухий. Попереду рухався автомобіль LEXUS RS 350. білого кольору з такою ж швидкістю руху. Звідки з`явилася людина і моменту удару вона не бачила. Вона бачила з висоти падаюче тіло. Склалося враження, що тіло звалилося з криши причепу вантажного автомобіля, що рухався у зустрічному напрямку. В цей же момент вона зупинила свій автомобіль. Побачила тіло жінки, пошкоджену ліву передню частину автомобіля LEXUS RS 350., який рухався попереду її автомобіля.

Свідок ОСОБА_14 пояснила суду, що перебувала на передньому сидінні автомобіль LEXUS RS 350, яким керував її чоловік ОСОБА_7 . Автомобіль рухався зі швидкістю 60 км/год. в потоці інших машин зі сторони м. Харкова. Назустріч ним рухався вантажний автомобіль. При роз`їзді з ним, із-за задньої частини вийшла жінка і сталося зіткнення. Жінку побачила на відстані приблизно за 20 м. до їх автомобіля. Водій одразу загальмував і зупинив автомобіль.

Враховуючи встановлені обставини в їх суковності, колегія суддів вважає, що суд обгрунтовано визнав висновок експерта №162/15-52 від 07.12.2015 належним і допустимим доказом.

Свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_20 до подій, які малі місце 13.06.2015 ані з потерпілою, ані з обвинуваченим знайомі не були; в суді надавали послідовні свідчення щодо напрямку руху учасників події, місця їх розташування, тощо, які в цілому узгоджуються між собою та з іншими доказами у справі; уточнення показань свідком ОСОБА_13 не виходить за межи індивідуальності сприйняття окремих подій реального світу та не має ознак навмисного спотворення обставин/фактів дорожньо-транспортної пригоди.

Показання свідка ОСОБА_14 , яка хоч і є дружиною обвинуваченого, не суперечать фактичної ситуації, яка виникла під час дорожньо-транспортної пригоди і суд не знаходить підстав для сумніву в їх достовірності. Таких підстав не було наведено і стороною обвинувачення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд обгрунтовано визнав показання цих свідків спроможними, правдивими і приймає їх до уваги.

Як вбачається зі скрин- шотів зі загально доступної мережи Інтернет висот місцевості та профілі висот з врахуванням кривизні землі ділянка дороги - Харків-Симферопіль за 500 м. до перехрестя Симферопольське Шосе з вул. Тернопільською має ухил 19-21%.(арк. 112-120 т. 2)) Ту обставину, що в місці дорожньо - транспортної пригоди наявний видимий ухил проїзної частини вул. Сімферопольске шосе, підтвердив у судовому засіданні експерт ОСОБА_15 , який приймав участь при проведенні слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_14 . Крім того, з довідки Служби автомобільних доріг Харківської області № 1255/05 від 20.05.2016 та Акту обстеження дорожніх умов на ділянці дороги (арк. 101-102 т. 2) вбачається, що на даній ділянці нанесена дорожня розмітка - вузька суцільна лінія, передбачена п. 1.1 розділу 34 Додатку 2 до Правил дорожнього руху, що означає межі проїжджої частини та виділяє її від узбіччя, яке в тому місці також має асфальтоване покриття і ширину 2,2 - 2,3 м та розмітка 1.5 (переривчаста), яка розділяє транспортні потоки.

Зазначена обставина при проведенні експертних досліджень під час досудового розслідування врахована не була. Такі відомості не були зазначені і у протоколі огляду дорожньо - транспортної пригоди та схемі к протоколу. В той же час фото знімки до ілюстрованої таблиці свідчать про те, що така розмітка була на момент дорожньо - транспортної пригоди. Зазначені обставини мали суттєве значення для встановлення моменту виникнення небезпеки для водія автомобіля LEXUS RS 350 ОСОБА_7 .

Зокрема, відповідно до висновку експерта № 551/15 від 20.07.2015 момент небезпеки для водія виник з моменту виходу пішохода на проїжджу частину, проте наявність дорожньої розмітки 1.1, яка позначає межі проїжджої частини дороги та відділяє її від узбіччя, не врахована.

За клопотанням сторони захисту 17.12.2018 судом призначена додаткова комісійна судова автотехнічна експертиза з метою усунення суттєвих протирічь між висновками автотехнічних експертиз № 551/15 від 20.07.2015 та №10860 від 26.11.2006, та наданих додаткових даних щодо ухилу дороги в районі місця зіткнення 19-21%, уточнених показань свідка ОСОБА_13 .

Відповідно до даних висновку додаткової комісійної судової автотехнічної експертизи №3994/9553 від 20.05. 2019 в даній дорожньо-транспортної ситуації водій автомобіля LEXUS RS 350. ОСОБА_7 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожньо-транспортної ситуації водій автомобіля LEXUS RS 350 ОСОБА_7 з моменту виникнення небезпеки для його подальшого руху не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_12 шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування, тобто, шляхом виконання ним вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України.

В діях водія ОСОБА_7 в даній дорожньо-транспортної ситуації не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

При експертному дослідженні швидкість автомобіля обвинуваченого під час ДТП у 120 км/год визнана неспроможною (т.2, арк.154-164).

Також експертами проаналізовані дані, отримані в ході огляду дорожньо - транспортної пригоди, що містяться на фотознімках, доданих в ілюстрованій таблиці до протоколу огляду місця події, інформація з скриншотів карти місцевості, листа Служби автомобільних доріг у Харківський області від 20.05.2016.

Експерти прийшли до висновку, що визначення при проведенні огляду місця події відстань від осьової лінії дорожньої розмітки до правого та лівого орієнтиру величиною по 5,8 м є шириною асфальтобетонного покриття дороги для кожного напрямку з урахуванням укріплених узбіч (правого - 2,3 м, лівого - 2.2.м відносно напрямку руху автомобіля LEXUS RS 350). Ширина саме проїзної частини по напрямку руху автомобіля LEXUS RS 350 становить 3,5 м, зустрічного напрямку - 3,6 м

Відповідно до методичних рекомендацій по проведенню автотехнічних експертиз, з технічної точки зору, в дорожній ситуації, що склалася, небезпека для подальшого руху водія ОСОБА_7 виникла в момент виявлення ним із-за задньої частини зустрічного вантажного автомобіля пішохода ОСОБА_21 , яка перетинала проїзджу частину за межами пішохідного переходу, зліва на право, відносно напрямку руху автомобіля LEXUS RS 350.

Надаючи правову оцінку приведеному експертному висновку суд прийняв до уваги, що експерти чітко зазначають матеріали, які надані на дослідження, вказує номера та назви методик, відповідно до яких провадилось дослідження, інформаційні джерела які ним використовувалися, що свідчить про дотриманість вимогам Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, а тому колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обгрунтовано визнав цей доказ належним та допустимим, а тому твердження прокурора про необхідність висзнання цього доказу недопустимим не грунтується на вимогах закону.

Аналізуючи всі докази по справі в їх сукупності колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до єдиного правильного висновку, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано суду беззаперечних доказів того, що на момент транспортної пригоди швидкість автомобіля LEXUS RS 350., яким керував обвинувачений ОСОБА_7 , складала 120 км/год, що він допустив порушення п.п. 1.5, 12.3 Правил дорожнього руху України які знаходяться в причинному зв`язку з подією дорожньо - транспортної пригоди, внаслідок якої настала смерть потерпілої ОСОБА_12 .

Відсутність в судовому засіданні потерпілого, який не був свідком дорожньо-транспортної пригоди, не вплинуло і не могло вплинути на доведеність чи недоведеність винуватості обвинуваченого, а наявність у справі заяви про розгляд справи без його участі стало підставою для прийняття судом рішення про розгляд провадження без участі потерпілого, а тому твердження прокурора про те, що судом істотно порушенно вимоги КПК України є безпідставними.

Потерпілий не був позбавлений права оскаржувати судове рішення, але не оскаржував його, що свідчить про його згоду з прийнятим судовим рішенням.

Будь- яких нових обставин, що не були враховані судом першої інстанції, в апеляційній скарзі не наведено та колегією суддів не встановлено.

Підстав, передбачених вимогами ст. 415 КПК Україн, для скасування вироку та призначення нового судового розгляду стороною обвинувачення в апеляційній скарзі не наведено, як не вбачає зазначених підс тав і колегія суддів, а тому не вбачається підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора. колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 19 березня 2021 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Касаційного Кримінального суду Верховного Суду протягом 3-х місяців з моменту проголошення , а засудженим у той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4