Справа № 627/1370/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2025с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Краснокутськ Богодухівського району Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000522 від 07.10.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чемужівка Зміївського району Харківської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, тимчасово не працевлаштованого, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.361 КК України -

В С Т А Н О В И В :

23.09.2024, о 11:00 год ОСОБА_4 перебував на тимчасових заробітках в с. Колонтаїв Богодухівського району Харківської області, в той час до нього звернувся ОСОБА_5 , який попрохав встановити мобільний додаток «Райффайзен Банк». Використовуючи свій мобільний телефон SAMSUNG модель SM A307FN/DS IMEI НОМЕР_1 :11:117300:1, ОСОБА_4 встановив собі мобільний додаток «Райффайзен Банк», підв`язавши банківську картку ОСОБА_5 № НОМЕР_2 , та побачив грошові кошти в сумі 9000 грн.

В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів з банківської картки № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_5 .

Реалізуючи вищевказаний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів, керуючись корисливим мотивом та переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_4 скористався тим, що він встановив на свій мобільний телефон мобільний додаток «Райффайзен Банк», підв`язавши банківську картку ОСОБА_5 № НОМЕР_2 , маючи мету обернення чужих грошових коштів на свою користь шляхом несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, використовуючи свій мобільний телефон, активував мобільний додаток «Райффайзен Банк», де, використовуючи можливості та функції даного програмного забезпечення, у відповідній графі ввів свій номер банківської карти НОМЕР_3 та здійснив переказ грошових коштів на свою банківську картку на загальну суму 9678 гривень, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Також встановлено, що 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 на території України було введено воєнний стан, який затверджено Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, який в подальшому неодноразово продовжувався, на момент вчинення злочину останнього разу відповідно до Указу Президента України №469/2024 від 08.08.2024.

23.09.2024 об 11:00 год ОСОБА_4 , перебуваючи на тимчасових заробітках в с. Колонтаїв Богодухівського району Харківської області, в той час до нього звернувся ОСОБА_5 та попрохав встановити мобільний додаток «Райффайзен Банк». Використовуючи свій мобільний телефон SAMSUNG модель SM A307FN/DS IMEI НОМЕР_1 :11:117300:1, ОСОБА_4 встановив собі мобільний додаток «Райффайзен Банк», підв`язавши банківську картку ОСОБА_5 № НОМЕР_2 , та побачив грошові кошти в сумі 9000 грн. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів з банківської картки № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, 23.09.2024 о 11-16 год, перебуваючи за адресою: вул. Центральна, 9 в с. Колонтаїв Богодухівського району Харківської області, ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів, скористався зручними обставинами, а саме тим, що його дії є непомітними для потерпілого, за допомогою мобільного додатку «Райффайзен Банк» з картки ОСОБА_5 № НОМЕР_2 здійснив переказ грошових коштів на свою банківську картку № НОМЕР_3 на загальну суму 9678 гривень, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України, визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та не оспорював встановлені досудовим розслідуванням обставини, пояснивши, що у вересні 2024 року перебував на тимчасових заробітках в с. Колонтаєві Богодухівського району Харківської області, в той час до нього звернувся ОСОБА_5 , який попрохав встановити мобільний додаток «Райффайзен Банк». Використовуючи свій мобільний телефон, ОСОБА_4 встановив собі мобільний додаток «Райффайзен Банк», підв`язавши банківську картку ОСОБА_5 та побачив на картці грошові кошти в сумі 9000 грн. Після цього, використовуючи свій мобільний телефон, активував мобільний додаток «Райффайзен Банк», де ввів свій номер банківської карти та здійснив переказ грошових коштів на банківську картку на загальну суму 9678 гривень. У вчиненому щиро розкаюється та про вчинене шкодує.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_5 не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_6 в його відсутність, прохав призначити обвинуваченому міру покарання, не пов`язану з позбавленням волі, із застосуванням іспитового терміну, претензій морального та матеріального характеру до нього не має, матеріальна шкода відшкодована в повному обсязі.

Враховуючи відсутність заперечень від учасників процесу, а також можливість з`ясувати всі обставини за наявними доказами, суд, на підставі ст.325 КПК України, визнав можливим провести розгляд справи без потерпілого.

Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, та за ч. 1 ст. 361 КК України, як несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 , суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться : за ч.1 ст.361 КК України до кримінального проступку, за ч.4 ст.185 КК України - до тяжкого злочину та особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, не одружений, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога КНП «Краснокутська центральна районна лікарня» не перебуває, на утриманні неповнолітніх дітей не має, за місцем проживання характеризується формально, раніше не судимий.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Окрім цього, згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як ними самими, так і іншими особами.

Також відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди при призначенні покарання зобов`язані враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину, так і дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Аналізуючи усі докази, обставини справи, ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, враховуючи ставлення обвинуваченого до скоєного, свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю та щиро каявся, позицію потерпілого, який претензій до обвинуваченого немає, суд дійшов висновку призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст. 185 КК України та у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 361 КК України, з призначенням остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

При цьому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, наявність обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, думку прокурора, який під час судових дебатів вважав за можливе призначити обвинуваченому покарання зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України, позицію потерпілого, який в поданій заяві прохав призначити обвинуваченому міру покарання, не пов`язану з позбавленням волі, із застосуванням іспитового терміну, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання в цілому можливе без реального відбування покарання, а тому його можливо звільнити від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

За змістом ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані, як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Відповідно до ч. 10 ст. 100 КПК України застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення в судовому порядку стороною обвинувачення, що власник (законний володілець) майна знав про їх незаконне використання.

Згідно з ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення, за який передбачено основне покарання у виді позбавлення волі.

Спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду (ч. 2 ст. 96-1 КК України).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Мобільний телефон марки SAMSUNG модель SM A307FN/DS IMEI НОМЕР_1 :11:117300:1, що визнаний речовим доказом, як зазначив обвинувачений ОСОБА_4 , належить йому, і він знав, що використовував його незаконно.

Беручи до уваги те, що обвинувачений знав про незаконне використання мобільного телефону марки SAMSUNG модель SM A307FN/DS IMEI НОМЕР_1 :11:117300:1 відтак, на переконання суду, є знаряддям вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді позбавлення волі, а тому підлягає конфіскації у власність держави відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Долю інших речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Питання щодо арешту майна суд вирішує відповідно до вимог ст. 174 КПК України.

Судові витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався. Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 96-2, 100, 174, 368, 370, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 361, ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 361 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

-за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Арешт на мобільний телефон «SAMSUNG» модель SM A307FN/DS IMEI 351597:11:117300:1, який належить ОСОБА_4 , накладений ухвалою слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 05.12.2024 по справі №613/2061/24 (провадження №1-кс/613/484/24), до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Після набрання вироком законної сили речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

- виписка з банківської установи зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0000522;

- на підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію - мобільний телефон SAMSUNG модель SM A307FN/DS IMEI НОМЕР_1 :11:117300:1, що належить ОСОБА_4 та знаходиться на зберіганні в камері збереження речових доказів СПД №1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області - конфіскувати у власність держави.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_4 міру запобіжного заходу не обирати.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Краснокутський районний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1