Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
25.04.25 394/170/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Новоархангельський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

законного представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в смт Новоархангельськ клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру в рамках кримінального провадження, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000077 від 26.10.2022 року до

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Селидове Донецької області, освіта середня спеціальна, неодружений, військовослужбовець Збройних Сил України, раніше не судимий, проживаючий: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України

В С Т А Н О В И В :

До Новоархангельського районного суду Кіровоградської області 06.02.2025 року надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, відповідно до якого ОСОБА_4 висунуто підозру у вчиненні суспільно небезпечного діяння - викраденні військовослужбовцем зброї, вчинене в умовах воєнного стану за таких обставин:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.10.2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 246 ОСОБА_4 , військовослужбовця за призовом під час мобілізації на особливий період, зараховано з 03.10.2022 року до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення, призначено на посаду стрільця 1 відділення охорони 6 взводу роти охорони та визнано таким, що справи та посаду прийняв. Будучи військовослужбовцем Збройних сил України, ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, додержуватись правил військової поведінки, поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Однак, ОСОБА_4 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів та законів, а також в порушення вимог п. п. 1, 2 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою КМУ № 576 від 17.10.1992 року, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 року, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів та законів, близько 04 год. 00 хв. 26.10.2022 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи за місцем розташування базового табору військової частини НОМЕР_1 , що дислокувалася за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, таємно, скориставшись тим, що на момент тимчасової дислокації підрозділу за вищевказаною адресою, не було належного нагляду за місцем зберігання вогнепальної зброї, викрав військове майно, а саме: нарізну вогнепальну зброю 5,45-мм (5,45?39 мм) автомат Калашникова (АКС-74) зі складним прикладом, серійний номер НОМЕР_2 , 1982 р.в., який він взяв у кімнаті за місцем дислокації підрозділу та виніс його за межі дислокації, тим самим здійснив таємне заволодіння вказаним майном. ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він будучи військовослужбовцем Збройних Сил України та проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрільця 1 відділення охорони 6 взводу охорони, у військовому званні старший солдат, в період дії воєнного стану, близько 04 год. 00 хв. 26.10.2022 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи за місцем розташування базового табору військової частини НОМЕР_1 , що дислокувалася за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, таємно, скориставшись тим, що на момент тимчасової дислокації підрозділу за вищевказаною адресою, не було належного нагляду за місцем зберігання вогнепальної зброї, викрав військове майно, а саме: нарізну вогнепальну зброю 5,45-мм (5,45?39 мм) автомат Калашникова (АКС-74) зі складним прикладом, серійний номер НОМЕР_2 , 1982 р.в., який він взяв у кімнаті за місцем дислокації підрозділу та виніс його за межі дислокації, тим самим здійснив таємне заволодіння вказаним майном. 26.10.2022 року близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_4 був затриманий військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 та військовослужбовцями ВСП і в подальшому вилучено у ОСОБА_4 бойовий автомат Калашникова (АКС-74) серійний номер НОМЕР_2 , 1982 року випуску.

Під час досудового розслідування було встановлені обставини, за яких ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 260 від 14.06.2024 року ОСОБА_4 в момент скоєння правопорушення страждав і в даний час страждає хронічним психічним захворюванням в формі шизотопового розладу, різко виражений галюцинаторно-параноїдальний синдромї, яке вимагає лікувальних заходів (відповідно до МКХ-10, F-21). За своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та розумно керувати ними. Підпадає під дію ч.2 ст. 19 Кримінального кодексу України. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру наданя амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Прокурор в судовому засіданні пояснив, що досудовим слідством зібрано достатньо доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 4 ст. 410 КК України, але ж під час досудового розслідування кримінального провадження було встановлено, що він не осудний, а тому клопотання просив задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги за місцем проживання.

У судовому засіданні ОСОБА_4 , який має статус підозрюваного, свою провину визнав, алене зміг відповісти на запитання, висловити свою думку щодо відношення щодо вчиненого суспільно небезпечного діяння.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_4 , як було встановлено органом досудового слідства та підтверджено в судовому засіданні, дійсно вчинив суспільно - небезпечне діяння, передбачене ч. 4 ст. 410 КК України, але в момент вчинення кримінального правопорушення за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, а тому не заперечував щодо застосування до його підзахисного примусового заходу медичного характеру у виді надання психіатричної допомоги.

Законний представник ОСОБА_6 , не заперечувала проти задоволення клопотання та застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру, зазначивши, що він їх дійсно потребує, і в даний час також проходить призначене йому лікування.

Виннність ОСОБА_4 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України підтверджується дослідженими під час розгляду клопотання письмовими доказами, зібраними в ході досудового розслідування, а саме протоколами слідчих дій та долученими до матеріалів кримінального провадження документами, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення факту і обставин кримінального провадження, достатніх та взаємоповязаних між собою, доказів кримінального провадження, що відповідає вимогам ст.358 КПК України.

Оцінивши надані стороною обвинувачення докази, суд констатує доведеність стороною обвинувачення вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому органом досудового розслідування суспільно-небезпечного діяння. Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 410 КК України, як дії, що виразилися у викраденні військовослужбовцем зброї, вчинене в умовах воєнного стану.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження вважає, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Як вбачається із змісту ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь. Згідно ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно- небезпечні діяння. Відповідно дост.94КК України,залежно відхарактеру татяжкості захворювання,тяжкості вчиненогодіяння,з урахуванням ступеня небезпечност психічно хворого для себе або інших осіб,суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом;3)госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4)госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Визначаючи тип психіатричного закладу у відповідності до ч. 1 ст. 94 КК України, суд виходить не тільки з психічного стану неосудного (характеру та тяжкості захворювання), а й ураховує тяжкість вчиненого діяння, ступінь небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб.

Відповідно до ст.503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; або, особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку

У відповідності до вимог ст.ст. 511,512 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру закінчується закриттям кримінального провадження або складенням клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру. Судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосування. Статтею 513 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме. Суд, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

За приписами, викладеними у Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування" № 7 від 03.06.2005 року, Закону України "Про психіатричну допомогу" примусові заходи медичного характеру мають застосовуватись лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу у застосуванні до неї таких заходів. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності хворого для себе або інших осіб суд має спочатку зясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру. Застосування заходів примусового заходу медичного характеру за рішенням суду може полягати лише в їх застосуванні, при цьому, суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Згідно п. 3 наказу МОЗ України № 397 від 08.10.2001 року "Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади" вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.

З урахуванням вищевикладеного, актуального психічного стану підозрюваного та думки учасників розгляду, суд дійшов висновку, що суспільно-небезпечне діяння мало місце і вчинене воно ОСОБА_4 в стані неосудності, в момент скоєння правопорушення він страждав і в даний час страждає психічними захворюванням зі значними порушеннями поведінки, які вимагають лікувальних заходів, згідно висновку судово-психіатричного експерта за своїм психічним станом і характером суспільно-небезпечного діяння потребує застосування примусових заходів медичного характеру. За своїм психічним станом на даний час ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Долю речових доказів вирішується у відповідності до ст. 100 КПК України.

Питання про відшкодування витрат на залучення експерта суд вирішує у відповідності до приписів ст.ст. 122, 124 КПК України та ст. 15 Закону України «Про судову експертизу», при цьому судом враховується, що покладання витрат на проведення експертиз у кримінальному провадженні за ухвалою про застосування примусових заходів медичного характеру чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачено, тому їх слід компенсувати за рахунок Державного бюджету.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 372, 512, 513, 516 КПК України, ст.19, 92, 93, 94 КК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 ,, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Селидове Донецької області, мешканця: АДРЕСА_1 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем його фактичного проживання.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні віднести на рахунок держави.

Речові докази в даному кримінальному провадженні - автомат Калашникова (АКС-74) зі складним прикладом, серійний номер НОМЕР_2 , 1982 р.в. - передати в користування відповідальних осіб військової частини НОМЕР_1

Копію ухвали після оголошення негайно вручити прокурору, захиснику, особі, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру та її законному представнику.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Новоархангельський районний суд протягом 30 (тридцяти днів), з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено, в межах строків, визначених ч. 2 ст. 376 КПК України

Суддя: