Справа № 357/8405/18
У Х В А Л А

10.12.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської областів складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання Білоцерківського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області про звільнення від відбування покарання на підставі ст.74 КК України відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 09.12.2022 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

у с т а н о в и в:

25.11.2024 року заступник начальника Білоцерківського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області звернулася до суду з клопотанням про звільнення від відбування покарання ОСОБА_3 призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.12.2022 року, на підставі ст.74 КК України.

Подання обґрунтовано тим, що на обліку в Білоцерківському РВ № 1 перебуває ОСОБА_3 засуджений до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, якого на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. Згідно вироку суду ОСОБА_3 :

27.06.2018 близько 19 год 40 хв вчинив таємне викрадення чужого майна, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, на загальну суму 284 грн 13 коп.

Крім цього, 28.06.2018 близько 12 год 49 хв гр. ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, на загальну суму 289 грн 39 коп.

Окрім цього, 02.07.2018 близько 01 год 00 хв гр. ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, на загальну суму 290 грн 92 коп.

Крім цього, 01.07.2018 близько 20 год 15 хв гр. ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, виконавши усі дії, які вважав необхідними для завдання потерпілому майнової шкоди на загальну суму 270 грн 13 коп.

Окрім цього, 19.07.2018 близько 11 год 55 хв гр. ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, на загальну суму 311 грн 91 коп.

Крім цього, 31.07.2018 близько 14 год 10 хв гр. ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, виконавши усі дії, які вважав необхідними для завдання потерпілому майнової шкоди на загальну суму 333 грн 56 коп..

09.08.2024 року набрав чинності Закон № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Цим законом внесені зміни до ст. 51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Враховуючи вищевикладене, представник пробації просила суд вирішити питання про звільнення від відбування покарання ОСОБА_3 засудженого вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.12.2022 року у відповідності до вимог закону.

Представник пробації ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі. Подання підтримала та просила задовольнити.

Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду подання повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки суду невідомі.

Відповідно до вимог ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що дане подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.12.2022 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. У відповідності до ч. 1 ст. 76 КК України на засудженого судом були покладені такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати апробаційні програми.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. ч. 2 і 3 ст. 74 КК України.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024.

Відповідно до вказаного Закону діяння, пов`язані з викраденням чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з моменту набрання чинності Законом вважаються дрібним викраденням чужого майна, відповідальність за що передбачена ст. 51 КУпАП, тобто перестали бути кримінально караними.

Відповідно до положень ст. 4 КК України злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі №0306/7567/12 судам нагадується, що за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у ч. 1 ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 року (справа № 278/1566/21, провадження № 51-2555кмо24).

Як вбачається із вироку суду від 09.12.2022 року ОСОБА_3 , засуджений за вчинення 27.06.2018 таємного викрадення чужого майна (крадіжки), тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, на загальну суму 284 грн 13 коп.;

28.06.2018 за вчинення таємного викрадення чужого майна, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, на загальну суму 289 грн 39 коп.;

02.07.2018 за вчинення таємного викрадення чужого майна, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, на загальну суму 290 грн 92 коп.;

01.07.2018 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, виконавши усі дії, які вважав необхідними для завдання потерпілому майнової шкоди на загальну суму 270 грн 13 коп.;19.07.2018 за вчинення таємного викрадення чужого майна, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, на загальну суму 311 грн 91 коп.; 31.07.2018 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, виконавши усі дії, які вважав необхідними для завдання потерпілому майнової шкоди на загальну суму 333 грн 56 коп..

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

При цьому, підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Станом на 01.01.2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1762 грн., 50% від його розміру становили 881 грн..

Таким чином, на день розгляду клопотання діяння, за вчинення яких засуджено ОСОБА_3 передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, не можуть вважатись кримінальними правопорушеннями, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи, що у вчиненому засудженим діянні вартість викраденого майна була меншою двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення крадіжок, тому вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на цей час, суд дійшов висновку про необхідність звільнити засудженого ОСОБА_3 від покарання, призначеного за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.12.2022 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Керуючись статтями 537, 539 КПК України, статтями 5, 74 КК України суд,

п о с т а н о в и в:

Подання Білоцерківського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області про звільнення від відбування покарання ОСОБА_3 - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_3 , вiд відбування покарання, призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.12.2022 року, за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України на підставі ст. 74 КК України, у зв`язку із усуненням караності вчиненого ним діяння, відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

СуддяОСОБА_5