Справа №712/1216/24
Провадження №1-кп/712/268/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м.Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 , (в режимі відеоконференції)

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Соснівського районного суду м.Черкаси перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

19.03.2025 до суду надійшло клопотання прокурора Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби строком на 60 днів.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та зазначив, що на даний час наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, тому з метою запобігання спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків в кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, враховуючи тяжкість покарання, а також з метою забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, прокурор просив продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, вказавши, що вже один рік обвинувачена перебуває під домашнім арештом; з перебігом судового розгляду ризики, які були підставою для обрання та продовження запобіжного заходу, зменшились. Захисник вказала, що під час судового провадження ОСОБА_5 не допускала неявок у судові засідання без поважних причин, не ухилялася та не переховувалася від суду, та в повній мірі виконували обов`язки за домашнім арештом. Нині ОСОБА_5 розглядає можливість офіційного працевлаштування на хлібзавод, чи в магазин «Делікат» різноробочим, фасувальником товарів; там передбачені нічні зміни. За вказаних обставин, захисник просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Обвинувачена ОСОБА_5 підтримала позицію захисника, та зазначила, що нині в неї є можливість офіційно працевлаштуватись на роботу, зокрема, працювати в нічну зміну на хлібзаводі, чи в магазині «Делікат»; вона розглядає такі вакансії. Обвинувачена також вказала, що вона має на утриманні малолітню доньку, у зв`язку з чим їй потрібно працевлаштуватися, та мати якийсь заробіток.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, судом встановлено таке.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.179 КК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст.177 КПК України).

Згідно з ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання (продовження) запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Судом встановлено, що строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби відносно обвинуваченої ОСОБА_5 закінчується 24 березня 2025 року.

Водночас, завершити судове провадження до спливу строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту неможливо.

Суд надає оцінку особі обвинуваченої, яка раніше не судима, офіційного місця роботи та постійного самостійного заробітку не має; заміжня, з чоловіком не проживає; має доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка переважно проживає з бабусею.

Суд враховує, що рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Белевитський проти Росії» закріплено «презумпцію зменшення ризиків», згідно якої з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу на початковій стадії розслідування, та те, що обвинувачений своєю процесуальною поведінкою довів відсутність намірів до порушення покладених на нього обов`язків.

Судом встановлено, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, перебуває у провадженні Соснівського районного суду м.Черкаси з 29.01.2024; відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби згідно ухвали Черкаського апеляційного суду від 19.03.2024. В подальшому, запобіжний захід відносно ОСОБА_5 неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою суду від 24.01.2025 на строк 60 днів з 24 січня 2025 року по 24 березня 2025 року, включно. Таким чином, у період з 19.03.2024 по 19.03.2025 (тобто, 1 рік) обвинувачена перебуває під домашнім арештом.

За весь час судового провадження не було встановлено порушення обвинуваченою обов`язків перебування на домашньому арешті; обвинувачена не допускала неявок у судові засідання без поважних причин, не ухилялася та не переховувалася від суду.

Нині триває судовий розгляд кримінального провадження, стадія дослідження письмових доказів кримінального провадження.

Відповідно до ст.178 КПК України, суд враховує те, що кримінальне правопорушення, за яким обвинувачується ОСОБА_5 , згідно зі ст.12 КК України, віднесені до тяжких злочинів, що загрожує обвинуваченій, за умови доведеності її вини у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. Тяжкість покарання може спонукати ОСОБА_5 переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності.

За обвинувальним актом у даному крмиінальному провадженні ОСОБА_5 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, яке мало місце 22.02.2022.

Після 22.02.2022 (більше трьох років), та за весь час судового провадження не було встановлено фактів вчинення ОСОБА_5 інших кримінальних правопорушень, та фактів незаконного впливу на свідків з боку ОСОБА_5 .

Таким чином, суд вважає, що нині продовжують існувати ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, проте з перебігом судового провадження вони зменшились, обвинувачена своєю процесуальною поведінкою доводить відсутність намірів до порушення покладених на неї обов`язків.

Крім того, суд приймає до уваги та схвалює бажання обвинуваченої працевлаштуватись, щоб мати змогу утримувати себе і дитину. В даному випадку наявність обмеження свободи пересування у вигляді заборони залишати житло у нічний час доби може створити перешкоди для працевлаштування ОСОБА_5 .

Беручи до уваги викладене вище, суд не вбачає підстав для продовження строку застосованого до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, оскільки прокурором не доведені обставини, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, а саме, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд вважає, що до обвинуваченої можливо застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на неї процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України; саме такий запобіжний захід буде достатнім, та зможе забезпечити виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 179, 181, 194, 331 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби відмовити.

Застосувати до обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням наступних обов`язків:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи та зміну контактного номеру телефону;

3) утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

4) продовжити зберігання у відповідних органів державної влади паспорту (паспортів) для виїзду за кордон, інших документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі їх наявності.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на неї обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити у два місяці - до 19 травня 2025 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_6 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1