УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженого слідчого ГСУ СБУ у кримінальному провадженні № 220 240 000 000 005 63 від 20.06.2024, щодо неповернення тимчасово вилученого майна,

в с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженого слідчого ГСУ СБУ, щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 220 240 000 000 005 63 від 20.06.2024.

Звертаючись зі скаргою адвокат зазначає, що слідчими ГСУ СБУ за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 220 240 000 000 005 63 від 20.06.2024.

В рамках вказаного кримінального провадження, 15.08.2024 слідчими ГСУ СБУ було проведено обшук у приміщенні ресторану «Робін Гуд», що за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 9В, за результатом якого було вилучено, зокрема грошові кошти у сумі 50 000 доларів США.

Також, 15.08.2024 слідчими ГСУ СБУ було проведено обшук в автомобілі «Volkswagen Tuareg» д.н.з. НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_6 , за результатом якого було вилучено, грошові кошти у сумі 30 620 доларів США та 117 400 грн.

Крім того, 15.08.2024 слідчими ГСУ СБУ було проведено обшук у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_5 , за результатом якого було вилучено, грошові кошти у сумі 639 000 доларів США.

Адвокат наголошував, що вилученні грошові кошти належать виключно ОСОБА_5 , яка отримала їх у якості позики, на підставі відповідного договору, для побудови готельно-ресторанного комплексу.

Також вказує, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 є особистою власністю ОСОБА_5 , а також автомобіль «Volkswagen Tuareg» д.н.з. НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_6 та який є цивільним чоловіком ОСОБА_5 , крім того останній допомагав із будівництвом готельно-ресторанного комплексу.

Вважаючи, що вилученні під час проведення обшуків грошові кошти набули статусу тимчасово вилученого майна, оскільки арешт на спірне майно не накладався, у зв`язку з чим, просив зобов`язати уповноваженого слідчого ГСУ СБУ чи іншого уповноваженого слідчого у кримінальному провадженні № 220 240 000 000 005 63 від 20.06.2024 повернути ОСОБА_5 грошові кошти, що були вилученні 15.08.2024 під час проведення обшуків.

В судовому засіданні представник заявника підтримав заявлені доводи та вимоги своєї скарги, яку просив задовольнити з наведених у ній підстав та зобов`язати уповноваженого слідчого повернути вилученні під час проведення обшуків грошові кошти ОСОБА_5 . Також, надав копію договору позики від 24.01.2022 за яким ОСОБА_5 отримала 800 000 доларів США у позику.

Прокурор заперечував проти задоволення даної скарги, вказуючи, що вилученні грошові кошти є предметом кримінального правопорушення, а також здобуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Також вилученні грошові кошти постановою слідчого визнанні речовими доказами у даному кримінальному провадженні № 220 240 000 000 005 63. Крім того, на переконання прокурора наданий договір позики від 24.01.2022, жодним чином не підтверджує про передачу ОСОБА_5 грошових коштів у сумі 800 000 доларів США.

Слідчий суддя, заслухавши доводи адвоката, заперечення прокурора, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, дійшов наступного висновку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність прокурора чи слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Відповідно до ч.1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно частини 2 вказаної процесуальної норми, тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо.

Аналізуючи правовий зміст ч. 7 ст. 236 і частини 1 ст.98 КПК України, ч. 2 ст.168 КПК України, де вказано, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку або огляду, можливо зробити висновок про те, що речі і документи, вилучені при проведенні обшуку, мають одних з двох процесуальних статусів: 1) речі та документи, які входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на їх відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку і 2) речі та документи, які не входять до цього переліку, тобто, - тимчасово вилучене майно, яке перебуває в такому статусі відповідно до ч. 1 ст.167 КПК України до вирішення питання про його арешт або повернення.

При цьому, в частині 5 ст. 171 КПК України вказано, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Тобто, у випадку не подання слідчим, прокурором не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна клопотання про його арешт або у випадку відмови в задоволенні такого клопотання, тимчасово вилучене майно повертається особі в якої його було вилучено.

Слідчим суддею встановлено, що незважаючи на вимоги зазначених норм чинного кримінально-процесуального закону, органом досудового розслідування після вилучення майна не було подано слідчому судді клопотання про накладення арешту на це майно, що свідчить про наявність правових підстав для повернення вказаного майна, відповідно до вимог ст. 169 та ч. 6 ст. 173 КПК України.

Законодавцем в статті 169 КПК України визначено підстави повернення тимчасового вилученого майна, зокрема зазначено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Із зазначеної норми вбачається, що однією із підстав повернення тимчасового вилученого майна є випадки, передбачені частиною п`ятою статті 171 КПК України, тому майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Аналізуючи матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що наданні органом досудового розслідування докази вказують, що вилученні за результатом проведення обшуку у приміщенні ресторану «Робін Гуд» та в автомобілі «Volkswagen Tuareg» д.н.з. НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_6 , який між іншим є одним із підозрюваних у даному кримінальному провадженні, наділенні ознаками ст.98 КПК України, оскільки є предметом кримінального правопорушення та здобуті внаслідок його вчинення.

При цьому, слідчому судді не надано будь-яких фактичних даних на підтвердження того, що вилученні під час проведення обшуку у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_5 , грошові кошти у сумі 639 000 доларів США здобуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення

Так, будинок за адресою: АДРЕСА_1 , у якому було проведено обшук та вилучено грошові кошти належить виключно ОСОБА_5 , остання не має будь-якого статусу у даному кримінальному провадженні, також відсутні дані щодо причетності останньої до вчинення будь-яких протиправних дій. При цьому, адвокатом надано договір від 24.01.2022 за яким ОСОБА_5 отримала в позику грошові коштів у сумі 800 000 доларів США, а отже уважати, що вищевказане майно здобуте злочинним шляхом відсутні підстави, у зв`язку з чим слідчий суддя приходить до висновку, що відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучене майно набуло статусу тимчасово вилученого.

У випадку не подання слідчим, прокурором не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна клопотання про його арешт, тимчасово вилучене майно повертається особі в якої його було вилучено.

З огляду на вказане, оскільки слідчому судді не надано відомостей та не доведено, що вилучені грошові кошти під час обшуку будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_5 є предметом кримінального правопорушення чи здобуті внаслідок його вчинення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже, згідно до вимог ч.7 ст.236 КПК України таке майно з моменту його вилучення набуло статусу тимчасово вилученого майна, оскільки відповідають визначеним у ній критеріям.

З огляду на наведене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для повернення частини вилученого майна, а саме грошових коштів, вилучених під час обшуку будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_5 , а тому скарга в цій частині вимог підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 167, 168, 169, 171, 236, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Зобов`язати уповноваженого слідчого ГСУ СБУ у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 220 240 000 000 005 63 від 20.06.2024 повернути ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 639 000 (шістсот тридцять дев`ять тисяч) доларів США, що були вилученні за результатом проведення обшуку будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_5 .

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошений 11.12.2024 о 15 год. 45 хв.

Слідчий суддя: