Провадження № 1-в/643/89/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2025

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання заступника начальника організаційно-методичного відділу СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 про вирішення питання щодо долі речових доказів у справі 643/10108/13-к,

ВСТАНОВИВ:

26 лютого 2025 року до Московського районного суду м. Харкова на офіційну електронну пошту суду надійшло клопотання заступника начальника організаційно-методичного відділу СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 про вирішення питання щодо долі речових доказів у справі 643/10108/13-к.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим управлінням ГУНП в Харківській області отримано ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 05.08.2013 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по кримінальному провадженню № 0003499, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. Відповідно до інформації УЛМТЗ ГУНП в Харківській області, в камері зберігання ГУНП в Харківській області перебувають речові докази по вказаному кримінальному провадженню, а саме опій ацетильований, масою у перерахунку на суху речовину 0,1676 грам, однак долю речових доказів не було вирішено.

Учасники кримінального провадження до суду не з`явилися.

Відповідно до ст. 539 КПК України, неявка сторін кримінального провадження не є перешкодою для вирішення питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Дослідивши клопотання разом з матеріалами кримінального провадження суд дійшов наступного висновку.

За змістом п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку. До питань про будь-які сумніви і суперечності, що виникають при виконанні вироку, які належить вирішувати суду, що ухвалив вирок, відноситься питання щодо речових доказів і документів, якщо їх не вирішено вироком суду.

Згідно з положеннями п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті538 КПК України.

За змістом роз`яснення п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» № 11 від 21.12.1990 зі змінами, суди крім іншого вправі вирішувати питання, про долю речових доказів, якщо її не вирішено вироком суду та про визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 05.08.2013 року ОСОБА_4 було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України та закрито кримінальне провадження. Ухвала суду набула законної сили, однак долю речових доказів судом вирішено не було.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження та клопотання, згідно квитанції № 1908 від 21.01.2013 року в камері зберігання ГУНП в Харківській області перебувають речові докази по вказаному кримінальному провадженню, а саме опій ацетильований, масою у перерахунку на суху речовину 0,1676 грам, однак долю речових доказів не було вирішено.

Відповідно до постанови слідчого від 25.06.2013 року про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання визнано речовим доказом медичний шприц ємністю 5 мл з рідиною темно-коричневого кольору, вилучений у ОСОБА_4 , який направлений до камери зберігання.

Враховуючи, що судом в ухвалі від 05.08.2013 року долю речових доказів вирішено не було, суд дійшов висновку про необхідність вирішення долі речових доказів шляхом їх знищення, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 100, 537 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника організаційно-методичного відділу СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 про вирішення питання щодо долі речових доказів - задовольнити.

Речові докази, а саме: опій ацетильований, масою у перерахунку на суху речовину 0,1676 грам, який згідно квитанції № 1908 від 21.01.2013 року перебуває в камері зберігання ГУНП в Харківській області та медичний шприц ємністю 5 мл з рідиною темно-коричневого кольору, вилучений у ОСОБА_4 - знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя - ОСОБА_1