УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000388 від 19.08.2024 року, за апеляційною скаргою заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 4 грудня 2024 року, якою кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Українка Жовтневого району Миколаївської області, громадянина України, освіта середня, не одружений, офіційно не працевлаштований, проживає АДРЕСА_1 , раніше судимий,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Вишково Хустського району Закарпатської області, освіта середня, проживає АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

- обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, закрито на підставі пункту 4-1частини першої статті 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою суду кримінальне провадження №0000388 від 19.08.2024 року, за обвинуваченням: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України, закрито на підставі пункту 4-1 частини першої статті 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню, внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Вказує, що суд, на підготовчому судовому засіданні прийняв рішення про закриття кримінального провадження з підстав, що не передбачені законом саме на стадії підготовчого судового засідання.

Зазначає, що з обвинувального акта вбачається що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану. Зважаючи на спосіб вчинення крадіжки, а саме скоєння її з проникненням у житло, а саме у будинок потерпілого ОСОБА_9 , на думку прокурора, в діях обвинувачених вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України.

Вважає, що суд першої інстанції з метою ухвалення справедливого судового рішення мав призначити кримінальне провадження до розгляду, за результатами судового розгляду перекваліфікувати дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з ч. 4 ст. 185 на ч. 1 ст. 162 КК України і призначити покарання в межах санкції цієї частини статті.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Відповідно до обвинувального акта, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 04.07.2024 року приблизно о 14-00 годині, за попередньою змовою перелізли через отвір у паркані на територію будинку АДРЕСА_3 , де з метою незаконного збагачення проникли через вікно до будинку та викрали алюмінієвий бідон з кришкою вартістю 662,50 грн., алюмінієву каструлю об`ємом 10 літрів вартістю 421,34 грн., плівку «тапраулін» 4*6м. вартістю 597,40 грн., алюмінієвий бідон вартістю 575 грн., алюмінієвий бідон на 2 літри вартістю143,75 грн. З викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_9 на загальну суму 2845 грн.69 коп.

Крім того, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 06.07.2024 року приблизно о 14-00 годині, за попередньою змовою перелізли через отвір у паркані на територію будинку АДРЕСА_3 , де з метою незаконного збагачення проникли через вікно до будинку та викрали зернодробилку( млин) ДКУ вартістю 2133,.33 грн., 2 акустичні колонки «Самсунг» вартістю 526 грн. та алюмінієву каструлю з кришкою вартістю293 грн.75 коп. З викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили матеріальний збито потерпілому ОСОБА_9 на загальну суму 2953,08 грн.

Дії обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна(крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням в житло, вчинена в умовах воєнного стану.

Суд дійшов висновку, що оскільки під час здійснення судового провадження щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, обвинувачені згодні на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.4-1ч.1 ст.284 цього Кодексу, то вказане є підставою для закриття кримінального провадження, зазначивши, що згідно з пред`явленим обвинуваченням вартість майна, яке було викрадене, станом на дату вчинення інкримінованих діянь становить менше 3028 грн. внаслідок чого вчинені ними діяння на теперішній час не належать до кримінальних правопорушень і тому не передбачають настання кримінальної відповідальності.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не дотримався зазначених вимог закону.

З матеріалів провадження вбачається, що оскаржену ухвалу було постановлено судом першої інстанції у підготовчому засіданні.

Відповідно до ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:

1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475цього Кодексу;

2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8,10 частини першої або частиною другою статті 284цього Кодексу;

3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;

4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;

5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру;

6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Крім того, в підготовчому судовому засіданні відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається з обвинувального акта, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вчинили кримінальне правопорушення, передбачені ч.4 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану, вартість викраденого ними майна, становить 2 845,69 грн та 2953,08 грн. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, № 0000388 був внесений до ЄРДР 09.07.2024р., отриманий судом першої інстанції 06.08.2024р.

09.08.2024 набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX, яким ст. 51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч. 2 ст. 51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно п. 5 підрозділу 1 розділу XX ПК, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року (розмір, якої дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Вартість викраденого обвинуваченими майна, становить 2 845,69 грн та 2953,08 грн, що є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону України №3886-ІХ та положень Податкового Кодексу України настає кримінальна відповідальність, та який у 2024 році складає 3028 грн.

З урахуванням положень ст.5 КК України, а також тієї обставини, що вартість викраденого майна на час вчинення кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вчинили дрібні крадіжки, за що передбачена відповідальність ст.51 КУпАП.

ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» прийнятий 18.07.2024 № 3886-IX, та набрав чинності 09.08.2024 р.

Обвинувальний акт до суду скеровано прокурором 06.08. 2024 року.

Таким чином, на час проведення судом першої інстанції підготовчого засідання за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність за вчинення цього діяння. В той же час, враховуючи спосіб вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а саме вчинення його з проникненням у житло, в діях обвинувачених вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України. Разом з тим таке обвинувачення їм не висувалось.

За такого, суд першої інстанції повинен був перевірити обвинувальний акт на відповідність вимогам кримінального процесуального закону, та з`ясувати чи є підстави для повернення його прокурора.

На підставі вищенаведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України є передчасним.

З огляду на те, що оскаржену ухвалу було постановлено на стадії підготовчого судового розгляду, проведення якого відповідно до закону є прерогативою суду першої інстанції, колегія суддів, скасовуючи оскаржену ухвалу, призначає новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання.

Керуючись ст.376, 405,407, 409, 413,415,418, 419, 424, 426, 532 КПК України апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 , - задовольнити.

ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 4 грудня 2024 року, стосовно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , скасувати.

Призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді