Провадження № 1-кс/947/2736/25
УХВАЛА

18.02.2025 м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши матеріали за скаргою ОСОБА_3 на постанову слідчого другого СВ з дислокацією в м.Одесі ТУ ДБР, розташованого в м.Миколаєві, ОСОБА_4 від 29.01.2025 про відмову у визнані потерпілим у кримінальному провадженні №0000005 від 03.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17.02.2024 до Київського районного суду м.Одеси надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого другого СВ з дислокацією в м.Одесі ТУ ДБР, розташованого в м.Миколаєві, ОСОБА_4 від 23.01.2025 про відмову у визнані потерпілим у кримінальному провадженні №0000005 від 03.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України.

У скарзі заявник просить в межах кримінального провадження №0000005 від 03.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України, визнати незаконною та скасувати постанову слідчого другого СВ з дислокацією в м.Одесі ТУ ДБР, розташованого в м.Миколаєві, ОСОБА_4 від 29.01.2025 про відмову у визнані ОСОБА_3 потерпілим і зобов`язати слідчого повторно, належним чином, з аналізом здобутих доказів розглянути його заяву від 23.01.2025 про визнання його потерпілим, яка отримана адресатом 27.01.2025.

Крім того ОСОБА_3 просить зобов`язати слідчого вчинити слідчі дії спрямовані на встановлення обставин заподіяння йому відповідної шкоди шляхом здійснення допиту ОСОБА_3 , а також зобов`язати слідчого визнати ОСОБА_3 потерпілим.

Зокрема, ОСОБА_3 у скарзі зазначає, що в провадженні слідчого другого СВ з дислокацією в м.Одесі ТУ ДБР, розташованого в м.Миколаєві, ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження №0000005 від 03.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_3 за фактом незаконного виселення працівниками патрульної поліції його з місця постійного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

27.01.2025 він в черговий раз звернувся до уповноваженого слідчого з заявою від 23.01.2025 про визнання його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні з урахуванням вимог ст.55, 110 КПК України.

Постановою від 29.01.2025 слідчого другого СВ з дислокацією в м.Одесі ТУ ДБР, розташованого в м.Миколаєві, ОСОБА_4 , було в черговий раз відмовлено у визнані його, ОСОБА_3 , потерпілим у вищевказаному кримінальному провадженні, чим порушені його права, тому він звернувся до слідчого судді зі скаргою про скасування вказаної постанови слідчого.

Ухвалами слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 13.11.2024, 19.12.2024 постанови слідчого від 01.11.2024 та 29.11.2024, відповідно, були скасовані та зобов`язано слідчого повторно розглянути в порядку ст.220 КПК України його заяви від 29.10.2024 та 29.11.2024 відповідно про визнання потерпілим.

23.01.2025 він, ОСОБА_3 , втретє звернувся до уповноваженого слідчого з заявою, яка отримана адресатом 27.01.2025, про визнання його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні з урахуванням вимог ст.55, 110 КПК України, додавши дві ухвали слідчого судді.

Разом з тим, постановою від 29.01.2025 слідчого другого СВ з дислокацією в м.Одесі ТУ ДБР, розташованого в м.Миколаєві, ОСОБА_4 , знов було відмовлено у визнані його, ОСОБА_3 , потерпілим у вищевказаному кримінальному провадженні, чим знов були порушені його права.

На думку заявника, оскаржуване ним рішення слідчого було прийнято без належних обґрунтувань та законних підстав. На підставі вищевикладеного, заявник вважає рішення слідчого ОСОБА_5 , викладене у постанові від 29.01.2025 про відмову у задоволенні його заяви від 29.10.2024 про визнання потерпілим - незаконним, та таким що має бути скасоване.

Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в скарзі, та просив скаргу задовольнити.

Слідчий другого СВ з дислокацією в м.Одесі ТУ ДБР, розташованого в м.Миколаєві, ОСОБА_4 , або інший уповноважений представник установи, до слідчого судді не прибули, на час розгляду скарги будь-яких відомостей чи документів з приводу скарги не надав. Адресат напередодні був належним чином сповіщений про судове засідання. Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність прокурора чи слідчого не є перешкодою в розгляді скарги.

Вивчивши скаргу заявника, дослідивши надані стороною докази, слідчий суддя дійшов висновку про те, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого другого СВ з дислокацією в м.Одесі ТУ ДБР, розташованого в м.Миколаєві, ОСОБА_4 , перебуває кримінальне провадження №0000005 від 03.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України.

По вказаному кримінальному провадженню ОСОБА_3 є заявником і подав клопотання про визнання його потерпілим.

29.01.2025 слідчий другого СВ з дислокацією в м.Одесі ТУ ДБР, розташованого в м.Миколаєві, ОСОБА_4 постановив постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, навівши певні мотиви. Постанова по формі відповідає вимогам ст.110 КПК України.

В оскаржуваній постанові слідчого про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, як мотив відмови в задоволенні клопотання заявника, зазначено, що зі змісту заяви ОСОБА_3 не встановлено, в чому виразилась завдана моральна, фізична або майнова шкода, внаслідок можливих неправомірних дій працівників патрульної поліції, а також не вказано розміру такої шкоди, та не надано документів на підтвердження цього. Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази та документи щодо завдання ОСОБА_3 будь-якої шкоди, що давало б підстави визнати його потерпілим. Крім того, ОСОБА_3 не зазначено внаслідок чиїх та яких конкретно дій завдано майнову чи моральну шкоду.

Відповідно до ч.4 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Разом з тим, відсутні підстави вважати постанову слідчого другого СВ з дислокацією в м.Одесі ТУ ДБР, розташованого в м.Миколаєві, ОСОБА_4 , від 29.01.2025 про відмову у визнані ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000005 від 03.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України, такою, що безумовно відповідає загальним засадам кримінального провадження, та іншим вимогам закону. Тому вказана постанова слідчого підлягає скасуванню.

Так, саме за заявою ОСОБА_3 за фактом незаконного його виселення працівниками патрульної поліції з його місця постійного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , були внесені до ЄРДР відомості за №0000005 від 03.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України.

В заяві про визнання його потерпілим ОСОБА_3 зазначив, що до заяви про вчинення злочину від 19.08.2022 слідчому був наданий доказ у виді DVD-диску із відеозаписом вчинення патрульними поліцейськими саме тих дій, про які в своїй заяві про вчинення злочину за ознаками ч.2 ст.162 КК України, зазначав ОСОБА_3 . В поданих слідчому документах ОСОБА_3 зазначає, що шкода була завдана йому через раптове, незаконне виселення з єдиного житла, фактично на вулицю, оскільки до квартири за місцем його реєстрації через здійснення домашнього насильства з боку родичів він не має доступу. За даним фактом у ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеський області здійснюються окремі досудові розслідування у кримінальних провадженнях. Незаконними діями патрульних, йому, ОСОБА_3 , окрім моральної шкоди, була нанесена ще й матеріальна шкода, яка виразилася у понесенні позапланових витрат належних йому грошових коштів на пошук та оплату іншого житла, придбання одягу, в незаконний спосіб вибуття з його володіння матеріальних цінностей, що перебували в квартирі тощо. Через незаконні дії патрульних поліцейських він був позбавлений всього майна та особистих речей, які перебували у квартирі, звідки його незаконно виселили. Деяке належне ОСОБА_3 майно було викрадено, що зафіксовано на бодікамери патрульних поліцейських, які здійснили незаконне проникнення до його житла. Розмір заподіяної матеріальної шкоди, як зазначив ОСОБА_3 , згідно висновку експерта від 01.06.2023 є такою, що значно перевищує особливо великий розмір. За даним фактом у ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеський області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001006 від 13.09.2022.

ОСОБА_3 до скарги додав копію Звіту про незалежну оцінку рухомого майна в кількості 103 позицій (побутова техніка, меблі, одяг, технічна документація), що належало ОСОБА_3 , вартість якого становить 18730427 грн.

Тому, є безпідставними висновки і твердження слідчого, вказані ним в оскаржуваній постанові про відсутність в матеріалах кримінального провадження будь-яких доказів та документів щодо завдання ОСОБА_3 будь - якої шкоди.

Відповідно до ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно ч.5 ст.38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Разом з тим, з оскаржуваної постанови слідчого не вбачається даних щодо проведення слідчих дій, направлених на встановлення обставин спричинення ОСОБА_3 відповідної шкоди внаслідок можливих неправомірних дій працівників патрульної поліції. При цьому ОСОБА_3 протягом кількох років не був допитаний слідчим ні як свідок, ні як потерпілий.

Згідно ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

У даному випадку саме на слідчого, прокурора покладається обов`язок, крім інших обставин, передбачених ст.91 КПК України, встановити вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Тому наведені слідчим мотиви відмови особі у визнанні її потерпілим, суперечить вимогам закону.

Більш того, системна поведінка слідчого та його формальний підхід до розгляду клопотань ОСОБА_3 про визнання його потерпілим, а саме трічі з одних і тих саме причин прийняття слідчим рішення про відмову в визнанні ОСОБА_3 потерпілим, свідчить про формальне ставлення слідчого до виконання ним своїх службових обов`язків, незважаючи на наявність рішень слідчого судді з тих саме підстав.

У зв`язку з чим, постанова слідчого підлягає скасуванню.

Разом з тим, слідчий суддя під час здійснення досудового контролю у кримінальному провадженні, позбавлений повноважень зобов`язувати слідчого приймати рішення щодо визнання осіб потерпілими. Тому, вимоги заявника ОСОБА_3 в цій частині не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного порушені права заявника підлягають захисту і поновленню через рішення слідчого судді.

Керуючись ст.ст.303 - 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого другого СВ з дислокацією в м.Одесі ТУ ДБР, розташованого в м.Миколаєві, ОСОБА_4 від 29.01.2025 про відмову у визнані потерпілим у кримінальному провадженні №0000005 від 03.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України, задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого другого СВ з дислокацією в м.Одесі ТУ ДБР, розташованого в м.Миколаєві, ОСОБА_4 від 29.01.2025 про відмову у визнані ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000005 від 03.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України.

Зобов`язати слідчого другого СВ з дислокацією в м.Одесі ТУ ДБР, розташованого в м.Миколаєві, ОСОБА_4 або іншого уповноваженого слідчого у кримінальному провадженні №0000005 від 03.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України, повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 23.01.2025 про залучення його до кримінального провадження в якості потерпілого, яка отримана адресатом 27.01.2025.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси протягом п`яти діб з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Учаснику судового засідання, який не був присутнім у судовому засіданні копію ухвали направити не пізніше наступного дня після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1