єдиний унікальний номер справи 531/2059/24
номер провадження 1-кп/531/79/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Карлівка обвинувальний акт кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Володимирівка Петрівського району Кіровоградської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, освіта середня, заміжньої, маючої на утриманні чотирьох малолітніх дітей, не працюючої, не депутата, раніше в силу ст. 89 КК України не судимої, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Карлівського районного суду Полтавської області знаходиться обвинувальний акт кримінального провадження №0000170 від 26 червня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про закриття кримінального провадження за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України, на підставі п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України, так як 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України, яким крадіжки на суму, що не перевищують 3028 грн., віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

Обвинувачена підтримала клопотання прокурора та просила закрити провадження у справі у зв`язку з декриміналізацією закону, який встановлював відповідальність за вчинення крадіжки, розмір якої не перевищує 3028 грн.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до суду не з`явились. Від них надійшли заяви про проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду без їх участі.

Від потерпілої ОСОБА_9 надійшов цивільний позов про стягнення з обвинуваченої матеріальної та моральної шкоди.

Судом обвинуваченій роз`яснено, що вказана підстава для закриття провадження у справі є нереабілітуючою, тому обвинувачена має право на продовження судового розгляду у загальному порядку. Обвинувачена ОСОБА_4 зазначила, що не бажає продовжувати судовий розгляд та просила закрити провадження за фактом шахрайства.

Вислухавши присутніх, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Вирішуючи питання про закриття провадження, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у кримінальному законі раніше як кримінальне правопорушення і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-IX (далі Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09 серпня 2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто, до 3028 грн.) є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Ця сума в 2024 році становить 3028 грн., оскільки пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачає, що: «5. Якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року».

Тобто, з 09 серпня 2024 року змінився «розмір крадіжки», який визначає кримінальну відповідальність за такі дії (раніше для кримінальної відповідальності вартість викраденого майна перевищувала 302,8 грн.).

Тоді як розмір шкоди, завданої шахрайськими діями обвинуваченої ОСОБА_4 потерпілим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , згідно обвинувального акту, становить 750,00 грн., 1200,00 грн., 800,00 грн., 800,00 грн. та 800,00 грн. відповідно, що станом на день розгляду провадження судом може бути лише підставою адміністративної відповідальності.

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння кримінальним правопорушенням меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у наступному.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше грудня 2023 року, у ОСОБА_4 виник умисел на заволодіння грошовими коштами інших осіб шляхом обману, під виглядом продажу неіснуючих речей для дому та побутової техніки у мережі Інтернет, а саме в соціальній мережі «Facebook», після чого остання в соціальній мережі «Facebook» розмістила оголошення з неправдивою інформацією про продаж товарів для дому та побутової техніки, достовірно знаючи про відсутність у неї вказаних товарів та можливості передати їх покупцеві.

У подальшому, 02 січня 2024 року ОСОБА_4 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, за допомогою застосунку месенджера «Facebook» з акаунту, зареєстрованого на ім`я « ОСОБА_10 », під час листування, повідомила потерпілій ОСОБА_11 неправдиві відомості про можливість придбання у неї трьох кімнатних килимів, але за умови проведення обов`язкової передоплати у розмірі 750,00 грн. шляхом перерахування грошових коштів на банківську карту № НОМЕР_1 , емітовану у АТ «А-Банк».

Надалі, 02 січня 2024 року, о 12 годині 58 хвилині, використовуючи банківську карту № НОМЕР_2 , видану АТ КБ «ПриватБанк», потерпіла ОСОБА_5 , не здогадуючись про протиправні наміри ОСОБА_4 , будучи впевненою у наявності у останньої товару, здійснила перерахунок грошових коштів в сумі 750,00 грн. на зазначену нею банківську карту № НОМЕР_1 , емітовану у АТ «А-Банк».

В подальшому, ОСОБА_4 , з банківської карти № НОМЕР_1 , емітовану у АТ «А-БАНК» на її ім`я, здійснила переказ грошових коштів в сумі 750,00 грн. на банківську карту АТ «ПолтаваБанк» № НОМЕР_3 , що емітована на її ім`я, та таким чином розпорядилась ними на власний розсуд, а вказаними протиправними діями заподіяла потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 750,00 грн.

Отримавши вказані грошові кошти, ОСОБА_4 будь-які кімнатні килими потерпілій не доставила та припинила спілкування з останньою, заблокувавши її та видаливши відповідну переписку.

Отже, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, під приводом продажу неіснуючих килимів в соціальній мережі «Facebook» заволоділа грошовими коштами потерпілої ОСОБА_5 в сумі 750,00 грн.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Продовжуючи свою протиправну діяльність 03 січня 2024 року ОСОБА_4 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, за допомогою застосунку месенджера «Facebook» з акаунту, зареєстрованого на ім`я « ОСОБА_10 », під час листування, повідомила потерпілій ОСОБА_6 неправдиві відомості про можливість придбання у неї одного кімнатного килиму, але за умови проведення обов`язкової передоплати у розмірі 1200,00 грн. шляхом перерахування грошових коштів на банківську карту № НОМЕР_1 , емітовану у АТ «А-Банк».

Надалі, 03 січня 2024 року, о 10 годині 39 хвилині, використовуючи банківську карту № НОМЕР_4 , видану АТ КБ «ПриватБанк», потерпіла ОСОБА_6 , не здогадуючись про протиправні наміри ОСОБА_4 , будучи впевненою у наявності у останньої товару, здійснила перерахунок грошових коштів в сумі 1200,00 грн. на зазначену нею банківську карту № НОМЕР_1 , емітовану у АТ «А-Банк».

В подальшому, ОСОБА_4 , з банківської карти № НОМЕР_1 , емітовану у АТ «А-БАНК» на її ім`я, здійснила переказ грошових коштів в сумі 1200,00 грн. на банківську карту АТ «ПолтаваБанк» № НОМЕР_3 , що емітована на її ім`я, та таким чином розпорядилась ними на власний розсуд, а вказаними протиправними діями заподіяла потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 1200,00 грн.

Отримавши вказані грошові кошти, ОСОБА_4 будь-які кімнатні килими потерпілій не доставила та припинила спілкування з останньою, заблокувавши її та видаливши відповідну переписку.

Отже, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, під приводом продажу неіснуючого килиму в соціальній мережі «Facebook» заволоділа грошовими коштами потерпілої ОСОБА_6 в сумі 1200,00 грн.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Продовжуючи свою протиправну діяльність 27 січня 2024 року ОСОБА_4 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, за допомогою застосунку месенджера «Facebook» з акаунту, зареєстрованого на ім`я « ОСОБА_10 », під час листування, повідомила потерпілій ОСОБА_7 неправдиві відомості про можливість придбання у неї пральної машини та трьох кімнатних килимів, але за умови проведення обов`язкової передоплати у розмірі 800,00 грн. шляхом перерахування грошових коштів на банківську карту № НОМЕР_1 , емітовану у АТ «А-Банк».

Надалі, 27 січня 2024 року, о 12 годині 00 хвилині, використовуючи банківську карту № НОМЕР_2 , видану АТ КБ «ПриватБанк», потерпіла ОСОБА_7 , не здогадуючись про протиправні наміри ОСОБА_4 , будучи впевненою у наявності у останньої товару, здійснила перерахунок грошових коштів в сумі 800,00 грн. на зазначену нею банківську карту № НОМЕР_1 , емітовану у АТ «А-Банк».

В подальшому, ОСОБА_4 , з банківської карти № НОМЕР_1 , емітовану у АТ «А-БАНК» на її ім`я, здійснила переказ грошових коштів в сумі 800,00 грн. на банківську карту АТ «ПолтаваБанк» № НОМЕР_3 , що емітована на її ім`я, та таким чином розпорядилась ними на власний розсуд, а вказаними протиправними діями заподіяла потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 800,00 грн.

Отримавши вказані грошові кошти, ОСОБА_4 будь-які кімнатні килими та пральну машину потерпілій не доставила та припинила спілкування з останньою, заблокувавши її та видаливши відповідну переписку.

Отже, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, під приводом продажу неіснуючих килимів та пральної машини в соціальній мережі «Facebook» заволоділа грошовими коштами потерпілої ОСОБА_7 в сумі 800,00 грн.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Продовжуючи свою протиправну діяльність 28 січня 2024 року ОСОБА_4 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, за допомогою застосунку месенджера «Facebook» з акаунту, зареєстрованого на ім`я « ОСОБА_10 », під час листування, повідомила потерпілій ОСОБА_8 неправдиві відомості про можливість придбання у неї телевізора та одного кімнатного килиму, але за умови проведення обов`язкової передоплати у розмірі 800,00 грн. шляхом перерахування грошових коштів на банківську карту № НОМЕР_1 , емітовану у АТ «А-Банк».

Надалі, 28 січня 2024 року, о 09 годині 53 хвилині, використовуючи банківську карту № НОМЕР_5 , видану АТ КБ «ПриватБанк», потерпіла ОСОБА_8 , не здогадуючись про протиправні наміри ОСОБА_4 , будучи впевненою у наявності у останньої товару, здійснила перерахунок грошових коштів в сумі 800,00 грн. на зазначену нею банківську карту № НОМЕР_1 , емітовану у АТ «А-Банк».

В подальшому, ОСОБА_4 , з банківської карти № НОМЕР_1 , емітовану у АТ «А-БАНК» на її ім`я, здійснила переказ грошових коштів в сумі 800,00 грн. на банківську карту АТ «ПолтаваБанк» № НОМЕР_3 , що емітована на її ім`я, та таким чином розпорядилась ними на власний розсуд, а вказаними протиправними діями заподіяла потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 800,00 грн.

Отримавши вказані грошові кошти, ОСОБА_4 будь-які кімнатні килими та телевізор потерпілій не доставила та припинила спілкування з останньою, заблокувавши її та видаливши відповідну переписку.

Отже, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, під приводом продажу неіснуючих килима та телевізора в соціальній мережі «Facebook» заволоділа грошовими коштами потерпілої ОСОБА_8 в сумі 800,00 грн.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше квітня 2024 року, діючи умисно та повторно, з метою особистого збагачення, ОСОБА_4 в соціальній мережі «Facebook» розмістила оголошення з неправдивою інформацією про продаж дитячого велосипеду з батьківською ручкою, достовірно знаючи про відсутність у неї вказаного товару та можливості передати його покупцеві.

У подальшому, 22 квітня 2024 року ОСОБА_4 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, за допомогою застосунку месенджера «Facebook» з акаунту, зареєстрованого на ім`я « ОСОБА_12 », під час переписки, повідомила потерпілій ОСОБА_9 неправдиві відомості про можливість придбання у неї дитячого велосипеду з батьківською ручкою, але за умови проведення обов`язкової передоплати у розмірі 800,00 грн. шляхом перерахування грошових коштів на банківську карту № НОМЕР_3 , емітовану у АТ «ПолтаваБанк».

Надалі, 22 квітня 2024 року, о 10 годині 37 хвилині, використовуючи банківську карту № НОМЕР_6 , видану АТ «Універсал Банк», потерпіла ОСОБА_9 , не здогадуючись про протиправні наміри ОСОБА_4 , будучи впевненою у наявності у останньої товару, здійснила перерахунок грошових коштів в сумі 800,00 грн. на зазначену нею банківську карту № НОМЕР_3 , емітовану у АТ «ПолтаваБанк».

Отримавши вказані грошові кошти, ОСОБА_4 дитячий велосипед з батьківською ручкою потерпілій не доставила та припинила спілкування з останньою, заблокувавши її та видаливши відповідну переписку та розпорядилась грошовими коштами на власний розсуд, а вказаними протиправними діями заподіяла потерпілій ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 800,00 грн.

Отже, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, під приводом продажу неіснуючого дитячого велосипеду з батьківською ручкою в соціальній мережі «Facebook» заволоділа грошовими коштами потерпілої ОСОБА_9 в сумі 800,00 грн.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Згідно із п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: 41) втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Частиною 4 ст. 284 КПК України визначено, що закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 41частини першої цієї статті, здійснюється прокурором, якщо підозрюваний проти цього не заперечує. За відсутності згоди підозрюваного кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених главою 361цього Кодексу.

Ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 41частини першої або пунктом 12 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 4792 цього Кодексу, якою в ч. 3 визначено таке:«3. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 41частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує».

У зв`язку із закриттям кримінального провадження, цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 необхідно залишити без розгляду, роз`яснивши право на звернення до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись Законом України від 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», ст. 5 КК України, ст. ст. 284, 372, 4792 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Кримінальне провадження №0000170, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 червня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України закрити згідно п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази три DVD-R диски з інформацією, отриманою за результатами тимчасового доступу до речей і документів у АТ «А-Банк», ПрАТ «ВФ Україна» та ТОВ «Лайфселл», зберігати в матеріалах досудового розслідування.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 залишити без розгляду, роз`яснивши право на звернення до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали направити до Відділу поліції №3 Полтавського районного управління поліції Головного правління Національної поліції в Полтавській області для вирішення питання щодо притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за наявності в її діях ознак адміністративних правопорушень, передбачених ст. 51 КУпАП.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення або безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Карлівський районний суд.

Суддя