Номер провадження: 1-кп/336/1367/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001509 від 04.10.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця російської федерації, Тюменська область, м. Надим, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який має середню освіту, дітей на утриманні не має, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 08.08.2024 року приблизно о 13 годин 20 хвилин ОСОБА_4 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи умисно, в умовах воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, продовженого Указом Президента України № 469/2024 від 23.07.2024, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, усвідомлюючи, що його дії носять таємний характер, з метою особистого збагачення, знаходячись біля лавочки, яка розташована навпроти буд. 40-а, по вул. Чарівна, в Шевченківському районні в м. Запоріжжі, переконавшись, що потерпілий ОСОБА_5 перебуває в непритомному стані, шляхом вільного доступу, з чоловічої сумки, яка знаходилась на плечі потерпілого ОСОБА_5 , таємно викрав мобільний телефон марки «Redmi Note 12», Onyx Gray 6 Gb RAM, 128 Gb ROM, imeі-1: НОМЕР_1 , imeі-2: НОМЕР_2 в корпусі сірого кольору, вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи складає 4783 гривні 33 копійки, після чого зник з місця вчинення злочину разом із викраденим майном, отримавши реальну можливість розпорядитись викраденим майном.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, одразу після скоєння крадіжки вказаного мобільного телефону попрямував до свого знайомого ОСОБА_6 , якому збув викрадений мобільний телефон за 1000 грн. 00 коп. Таким чином обвинувачений розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_4 завдав матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 4783 гривні 33 копійки.

Обвинувачений у судовому засіданні визнав свою вину у вчиненні вказаного злочину. Надав детальні пояснення щодо мотивів, часу та способу вчинення злочину. Він усвідомлює протиправність свого поступку, щиро кається у вчиненому. Наразі він неофіційно працевлаштувався та зобов`язується відшкодувати потерпілому завдану злочином шкоду.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, відповідно до заяви від 09.12.2024 просить розглянути кримінальне провадження за його відсутності.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає. Також судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом ухвалено обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням документу щодо вартості проведеної у кримінальному провадженні експертизи, доказів, які характеризують особу обвинуваченого, та процесуальних документів, які впливають на вирішення долі речових доказів.

Отже, оцінюючі надані суду докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення в ході судового розгляду кримінального провадження доведена в повному об`ємі, його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в житло, вчинена в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.368КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання, зокрема, чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому, відсутні.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого та визнання вини.

Керуючись вищенаведеним при призначенні покарання, суд враховує враховує ступінь тяжкості скоєного, яке закон відносить до тяжкого злочину, відомості про особу обвинуваченого, який вважається раніше не судимою особою, критичне ставлення обвинуваченого до свого вчинку, а також думку прокурора, який вважав за можливе призначити покарання з випробуванням.

Враховуючи наведені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе при застосуванні до нього покарання у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, та, оскільки обвинувачений не несе високої суспільної небезпеки, та на переконання суду його виправлення все ще можливе без реального відбування покарання, суд вважає, що слід звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши тривалість іспитового строку у межах, визначених ст. 75 КК України, із покладанням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, що буде справедливим і достатнім для попередження вчинення нових кримінальний правопорушень.

Витрати на проведення судової товарознавчої експертизи у сумі 795,90 грн. відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 373-376, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням строком на два роки, поклавши на нього передбачені ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь державі процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи, у розмірі 795,90 гривень

Речові докази:

- диск для лазерних систем зчитування із записами із записом слідчого експерименту за участю підозрюваного, який постановою слідчого від 23.10.2024, визнаний речовим доказом, залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення, особам, які не були присутні при проголошенні вироку, його копія не пізніше наступного дня направити поштою.

Суддя ОСОБА_1