Справа № 740/7122/24
Провадження № 1-кп/740/176/25
УХВАЛА

06 лютого 2025 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

при розгляді у підготовчому судовому засіданні кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.2 ст.286 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 (у дистанційному режимі відеоконференції), потерпіла ОСОБА_5 та її представник адвокат ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_3 та його захисники адвокат ОСОБА_7 (у дистанційному режимі відеоконференції), адвокат ОСОБА_8 (у дистанційному режимі відеоконференції),

встановив:

До суду 06 грудня 2024 року Чернігівською обласною прокуратурою поданий обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.2 ст.286 КК України, підготовче засідання по якому призначене повторно на 14-00 год 06 лютого 2025 року.

Відповідно до клопотання від 23 січня 2025 року захисником адвокатом ОСОБА_8 в порядку п.4 ч.2 ст.315 КПК України ставиться питання про витребування у потерпілої ОСОБА_5 рюкзаку та її одягу, в якому вона перебувала на момент ДТП із ушкодженнями, потертостями та розривами, які утворились внаслідок ДТП, з посиланням на те, що потерпіла на час ДТП перебувала із рюкзаком із особистими речами, який не був вилучений слідчим в якості речового доказу з місця ДТП та відповідно не був оглянутий у визначеному КПК України порядку і не надавався експертам для проведення експертиз, також одяг, в якому потерпіла перебувала на момент ДТП, із значними ушкодженнями, потертостями та розривами (які не могли утворитися від падіння на дорогу), перебуває у потерпілої за її місцем проживання у первинному стані, як після ДТП. Дані факти встановлено та підтверджено потерпілою у телефонній розмові із захисником. Вказані речі не надавались експертам, які безпосередньо і досліджували локалізацію механічних пошкоджень на об`єктах досліджень та тілесних ушкоджень потерпілої. Зі слів потерпілої остання повідомляла про це слідчу ОСОБА_9 , однак слідча повідомила, що одяг і рюкзак із слідами пошкоджень від ДТП їй не потрібні для використання у кримінальному провадженні. Вказані речі є речовими доказами у кримінальному провадженні і містять на собі сліди та наслідки взаємної дії транспортних засобів при динамічному контактуванні в процесі ДТП, які зберегли на собі слідову інформацію та пошкодження, які утворилися внаслідок ДТП, та необхідні для дослідження під час кримінального провадження. Клопотання захисту з цього приводу під час досудового розслідування залишені без задоволення.

Дане клопотання підтримане у судовому засіданні захисником адвокатом ОСОБА_8 , яким також зазначено, що фактично було 2 контактні дії щодо потерпілої ОСОБА_5 , 1-а із авто ОСОБА_3 , 2-га із авто ОСОБА_10 ; відповідні клопотання захисту слідчим були відмовлені; через поспішні дії слідчого щодо ознайомлення із матеріалами при завершенні досудового розслідування фактично захист був позбавлений можливості оскаржити вказані відмови до слідчого судді; потерпіла ОСОБА_5 у телефонній розмові 14 листопада 2024 року вказувала, що рюкзак і одяг перебувають у неї. Дана позиція підтримана у судовому заісданні захисником адвокатом ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 , який зазначив, що шапка потерпілої залишалась на місці ДТП.

Представник потерпілої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні проти клопотання сторони захисту заперечував, оскільки вказане питання розглядалось на досудовому розслідуванні, вказав, що був один контакт авто із потерпілою. Дана позиція підтримана у судовому засіданні потерпілою ОСОБА_5 , яка вказала, що під час телефонної розмови із

захисником вона вказувала про наявність рюкзаку і одягу, також була шапка світло-сірого кольору, які були складені у пакет після події ДТП і доставлення її до лікарні; перед судовим розглядом вона з`ясувала відсутність вказаних речей, оскільки її мати ОСОБА_11 при прибиранні їх викинула; вказані речі у неї відсутні.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні проти клопотання сторони захисту заперечувала з підстав його передчасності та доцільності розгляду під час розгляду справи по суті.

При вирішенні клопотання захисника судом враховуються положення ст.ст.314-316 КПК України, згідно з якими підготовче судове засідання у судовому провадженні у першій інстанції є обов`язковою і самостійною стадією кримінального процесу, основною метою проведення якого є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду, при цьому зі змісту ч.3 ст.314 та ст.315 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти обмежене коло рішень. Так, у підготовчому судовому засіданні суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, що надійшли до суду (обвинувальний акт та додатки до нього), з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, передбачених ч.3 ст.314 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Отже, під час підготовчого судового засідання суд не вправі оцінювати процесуальні дії (бездіяльність) та рішення прокурора, органу досудового розслідування, в тому числі тих, які, на думку сторони захисту, призвели до порушення права підозрюваного на захист, оскільки відповідно до ст.ст.314-316 КПК України з`ясування таких обставин виходить за межі компетенції суду на стадії підготовчого провадження, такі обставини можуть бути досліджені лише під час судового розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.315 КПК України з метою підготовки до судового розгляду суд розглядає клопотання учасників судового провадження, зокрема, про витребування певних речей чи документів.

Частиною 3 ст.93 КПК України встановлено, що сторона захисту, потерпілий здійснюють збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст.220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Збирання доказів здійснюється саме сторонами кримінального провадження і не може покладатися на суд, оскільки останній, як зазначено у ч.6 ст.22 КПК України, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Також змагальність процесу передбачає свободу сторін у висловленні своїх заперечень, у тому числі щодо допустимості тих чи інших доказів. Зокрема, це прямо випливає зі змісту ч.3 ст.89 КПК України. Цьому праву кореспондує відповідний обов`язок іншої сторони довести допустимість такого доказу (ч.2 ст.92 КПК України).

Тобто КПК України надає стороні захисту рівні права із стороною обвинувачення у збиранні доказів та доведенні їх переконливості перед судом. Тому, у разі наявності у сторони захисту відомостей, які спростовують покладені в основу обвинувачення обставини або свідчать про недопустимість зібраних обвинуваченням доказів, їй мають бути надані рівні можливості для доведення цих обставин. Невід`ємною складовою такого доведення є збір доказів та застосування для цього відповідних заходів забезпечення кримінального провадження або проведення слідчих дій.

З даних підстав зазначені у клопотанні захисника речі потерпілої ОСОБА_5 не можуть бути отримані в межах процедури витребування певних речей та документів, передбаченої п.4 ч.2 ст.315 КПК України, оскільки отримання такої інформації має здійснюватися саме під час

судового розгляду по суті шляхом оцінки доказів, зібраних у змагальному кримінальному провадженні, зокрема із застосуванням сторонами заходів забезпечення кримінального провадження відповідно до ст.333 КПК України, при цьому і сама потерпіла, як сторона кримінального провадження зі сторони обвинувачення (ст.3 КПК України), не позбавлена можливості подавати суду предмети

або документи, які, на її думку, мають значення для кримінального провадження, при цьому суд під час розгляду кримінального провадження по суті при реалізації зокрема потерпілою вказаного права зобов`язаний допитати її з метою з`ясування джерела та обставин отримання предметів або документів, потім здійснити їх огляд і процесуально зафіксувати їх отримання. Також заявлене захисником клопотання прямо впливає на вирішення питання про повноту досудового розслідування, зокрема і щодо доказів зі сторони обвинувачення, при цьому оцінка доказів на етапі підготовчого судового засідання є непритаманною суду функцією на цій стадії. Також потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні вказала про відсутність у неї речей, щодо яких заявлене клопотання захисником, тобто наявний неспростований станом на 06 лютого 2025 року сумнів стосовно перебування вказаних речей у потерпілої.

За таких обставин клопотання сторони захисту про витребування речей задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.315 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_8 про витребування речей,-відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_12