УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві майор поліції ОСОБА_6 , за погодження прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Владиславка Миронівського району Київської області, українця, громадянина України, із повною середньою освітою, непрацюючого, не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1 КК України у кримінальному провадженні №0001106, відомості відносно якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27.09.2024,-

В С Т А Н О В И В :

24 грудня 2024 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві майор поліції ОСОБА_6 , за погодження прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1 КК України у кримінальному провадженні №0001106, відомості відносно якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27.09.2024.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001106 від 27.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3, приблизно о 22 год. 50 хв., водій ОСОБА_8 , керуючи в стані алкогольного (1,98 проміле) та наркотичного сп`яніння (амфетамін, канабіс/маріхуана) технічно справним автомобілем марки «Honda Civic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в крайній правій смузі проїзної частини вулиці Новокостянтинівська, неподалік будівлі № 1 у м. Києві, зі сторони вул. Гулаків-Артемовських, в напрямку вул. Вікентія Хвойки, зі швидкістю 102,28 км/год.+7.88 км/год., яка значно перевищувала максимально дозволену на даній ділянці дороги 50 км/год. В цей час, водій ОСОБА_9 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався назустріч автомобілю «Honda Civic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по призначеному для зустрічного руху боці дороги, розташовуючись в першій (крайній правій) смузі з двох наявних, в його напрямку руху перевозячи в якості пасажира ОСОБА_10 , яка розташовувалася на задньому сидінні. Порушення вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_8 виявились у тому що він, перебуваючи в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, який впливає на увагу і реакцію водія, а також порушує його координацію, будучи обізнаним, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, умисно та зухвало ігноруючи вимоги Правил дорожнього руху України, безвідповідально ставлячись до можливості настання негативних наслідків, свідомо розпочав керування технічно справним автомобілем марки «Honda Civic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в процесі якого, рухаючись у крайній правій смузі проїзної частини вулиці Новокостянтинівська у м. Києві, маючи об`єктивну змогу спостерігати за показниками спідометру та обрати в установлених межах дозволену швидкість, будучи обізнаним, що вибір швидкісних параметрів руху залежить від односторонньої вольової активності водія, наражаючи на небезпеку інших учасників руху, не зміг вірно обрати безпечні прийоми керування, не врахував дорожню обстановку та її зміни та знаходячись на проїзній частині дороги неподалік будівлі № 1 по вул. Новокостянтинівська в м. Києві, не впорався із керуванням автомобілем марки «Honda Civic», реєстраційний номер НОМЕР_1 та правою частиною транспортного засобу здійснив наїзд на бетонний відбійник, після чого рухаючись в заносі, в некерованому стані, перетнув подвійну суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.3 Правил дорожнього руху України (перетинати яку категорично забороняється), виїхав на зустрічний бік дороги, де здійснив лобове зіткнення з автомобілем марки «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався назустріч в крайній правій смузі свого напрямку руху та перевозив пасажира ОСОБА_10 . В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_9 отримав наступне тілесне ушкодження: поєднана травма тіла: закрита черепно-мозкова травма: рани лобної ділянки ліворуч, у ділянці лівої брови та повіки; кров в задніх рогах обох бічних шлуночків; закрита травма грудей та живота: синець на передній поверхні грудної клітини справа; крововиливи у тканину обох легень; перелом ребер 3-7 справа; крововиливи у м`яких тканинах передньої грудної та черевної стінки (підшкірна емфізема); множинні переломи в ділянці кульшового суглоба зліва та у ділянці краю кульшової западини. Зазначене тілесне ушкодження, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_10 отримав такі тілесні ушкодження: уламкові фрагментарні відкриті переломи кісток правої та лівої гомілок, з розтрощенням мяких тканин гомілок; закриті оскольчасті переломи кісток правого передпліччя; згинально-обертальний перелом хребта між 7 шийними-1 грудним хребцями, з вивихом та підвивихом 7 шийного хребця, з оголенням спинного мозку, з крововиливом в м`яку оболонку, крововиливи в канал хребта; двобічні переломи ребер справа 2, 3, 4, зліва 5, 6, 7, 8, з крововиливами та надривами пристінкової плеври, перелом грудини між 4-5 ребрами; крововиливи в коренях та між частинами легень, з надривами плеври - ознаки струсу тіла; розрив плеври і тканини правої легені між нижньою та середньою частинами, забій нижньої частки лівої легені, гемо пневмоторакс - наявність повітря і крові в порожнині плеври правобічний; множинні розриви з фрагментами тканини селезінки, розрив правої частки печінки; крововилив в правий купол діафрагми, в за очеревинну жирову капсулу лівої нирки; в клітковину середостіння, в стінку глотки; крововиливи в м`які покрови голови в лівій половині черепа - лобно-орбітально-тім`яна ділянка; крововиливи під м`які оболонки обох півкуль головного мозку в лобно-тім`яно-потиличних областях та на черв`яку мозочка; крововилив в шлуночки головного мозку. Вказані тілесні ушкодження знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 та мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження. Смерть ОСОБА_10 настала від множинних переломів кісток скелета, з ушкодженням внутрішніх органів, крововтратою та шоком.

23 грудня 2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України.

Крім того, слідчий звертає увагу слідчого судді на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_8 може ереховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.. Разом з тим, зі змісту клопотання вбачається, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Враховуючи вище викладене, орган досудового розслідування звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав та просив задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, вказав, що ризики, передбачені ст.177 КПК України прокурором не доведені. Між тим, зазначив, що ОСОБА_8 комунікує з потерпілим та надає останньому допомогу. Просив застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_8 у судовому засіданні думку захисника підтримав та просив клопотання прокурора про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без задоволення.

Заслухавши позиції прокурора, захисника, підозрюваного, дослідивши наявні у матеріалах клопотання докази, слідчий суддя приходить до такого висновку.

У судовому засіданні встановлено, що відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001106 від 27.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

23 грудня 2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України.

Частиною 2 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, а отже в оцінці цього питання кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням сталої практики ЄСПЛ, про що прямо вказує ч. 5 ст. 9 КПК України.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що необхідні для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення особі обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав осіб.

Не вдаючись до детального аналізу, оцінки дій, винуватості особи та не порушуючи презумпції невинуватості на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

З урахуванням письмових доказів, що додані до клопотання та досліджені в судовому засіданні, здійснюючи їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, слідчий суддя, приходить до висновку, що повідомлена ОСОБА_8 підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, не може вважатись не обґрунтованою, а докази, надані органом досудового розслідування, є, на даний час, досить вагомими, щоб свідчити про причетність ОСОБА_8 , до кримінального правопорушення, що йому інкримінується.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що на стадії досудового розслідування кримінального провадження останній не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно неї запобіжного заходу.

Питання доведеності вини підозрюваного ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованих злочинів і правильності кваліфікації його дій є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Водночас, обов`язковою умовою для застосування запобіжного заходу має бути доведеність сукупності обставин, визначених ч. 1 ст.194 КПК України, яка вимагає від прокурора довести не лише наявність обґрунтованої підозри, а надати докази на підтвердження підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, на які посилається слідчий у клопотанні та обґрунтувати недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, визначеним у клопотанні.

Суд оцінює наявність ризику можливості переховування підозрюваного ОСОБА_8 , як цілком ймовірний, з огляду на те, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення пов`язаного з порушенням правил дорожнього руху, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до восьми років. Останній усвідомлює тяжкість покарання при можливому визнанні його винним, у вчиненні кримінального правопорушення у якому він підозрюється, що може спонукати ОСОБА_8 до вчинення спроби ухилитися.

Враховуючи вищевикладене, а також дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , слідчий суддя, приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах провадження відсутні.

Встановлюючи ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання, зокрема, свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

Тобто, ризик незаконного впливу існує як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Слідчий суддя враховує, що покази свідків у вказаному кримінальному провадженні мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_8 як підозрюваного, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що останній наділений потенційною можливістю впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Між тим, суд вважає доведеним ризик того, що підозрюваний ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки усвідомлюючи тяжкість покарання, що може настати у разі визнання останнього винуватим у вчиненні кримінального правопорушення та обізнаності у обставинах вчинення кримінального правопорушення для уникнення покарання останній може вчиняти будь-які дії чи бездіяльність для перешкоджання кримінальному провадженню та уникнення кримінальної відповідальності.

Характеризуючі дані підозрюваного ОСОБА_8 , у тому числі наявність визначеного місця проживання, відсутності судимостей, не спростовує наявність можливих ризиків неправомірної поведінки підозрюваного.

Слідчий суддя вважає доведеним прокурором те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти названим вище ризикам, оскільки на даному етапі особисте зобов`язання, застава, особиста порука чи домашній арешт не є достатніми для гарантування поведінки підозрюваного, виходячи із встановлених судом ризиків та тяжкості кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що підозрюваний ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави відносно останнього.

При цьому слідчий суддя звертає увагу на те, що у судовому засіданні не було встановлено обставин, які б свідчили, що підозрюваний ОСОБА_8 за станом здоров`я не може утримуватися в умовах слідчого ізолятора.

З урахуванням вимог частин 3 та 5 статті 115 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 на 60 діб в межах строків досудового розслідування, а саме до 21 лютого 2025 року включно.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 177, 178, 180, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 206, 372, частиною другою статті 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві майор поліції ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою визначити на 60 діб, а саме до 21 лютого 2025 року.

Підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 взяти під варту в залі суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником, протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_11