ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/205/25 Справа № 210/5657/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 грудня 2024 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 грудня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області та продовжено в межах строку досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою до 20 лютого 2025 року включно, з визначенням альтернативної застави у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242.240, 00 гривень, з покладенням на ОСОБА_7 таких обов`язків: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду; не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора або суду із населеного пункту, в якому він проживає; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця свого проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя визнав встановленою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, та констатував, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також вказано, що більш м`який запобіжний захід неможливо застосувати, оскільки він не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а ризики, які виправдовують тримання під вартою ОСОБА_7 , не зменшились.

Слідчим суддею, у співвідношенні з існуючими ризиками та даними про особу підозрюваного, розмір застави залишено без змін, у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуючи, що зазначений розмір застави буде належною гарантією того, що у разі сплати його, ОСОБА_7 буде дотримуватися належної процесуальної поведінки через побоювання втратити цю заставу.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання. У випадку неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України, у мінімальному розмірі.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою та незаконною, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню.

Зазначає, що слідчий суддя незаконно встановив обґрунтованість підозри, оскільки відсутні будь-які докази, що ОСОБА_7 приймав участь у злочинній організації чи за попередньою змовою з невстановленими особами, а речі, які були виявлені під час обшуку у його житлі, останньому не належать.

Щодо ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вказує, що вони є недоведеними та спростовуються відомостями про особу ОСОБА_7 .

Зазначає, що ОСОБА_7 не має наміру переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки тривалий час має постійне місце проживання, де мешкає разом з родиною (батьками та братом), не має транспортних засобів та фінансової спроможності безперешкодно змінювати місце проживання та виїхати з країни, є студентом, не працює.

Вказує, що доказів на підтвердження того, що ОСОБА_7 під час досудового розслідування, шляхом погроз, вмовлянь або будь-яким іншим шляхом примушує свідків, інших підозрюваних давати неправдиві покази на його користь, або того, що цей підозрюваний схильний до перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення інших кримінальних правопорушень, стороною обвинувачення не надано.

В обгрунтування можливості застосування альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, захисник зазначає, що: ОСОБА_7 є особою молодого віку 20 років; має постійне зареєстроване місце проживання, де фактично постійно проживає, характеризуються з позитивної сторони; має міцні соціальні зв`язки (мешкає разом з матір`ю, вітчимом та братом); є студентом четвертого курсу Придніпровської державної академії фізичної культури та спорту, характеризуються з позитивної сторони; раніше не судимий; на обліку в психоневрологічному диспансері та лікаря-нарколога не перебуває.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та захисника, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні з викладених у ній підстав; прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою цих вимог закону дотримався в повному обсязі.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що у провадженні ВП № 2 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000452 від 22.08.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України.

31 жовтня 2024 року ОСОБА_7 в рамках вказаного кримінального провадження повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України підтверджується наступними доказами, долученими до клопотання: витягом з ЄРДР; матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді зняття інформації з електронних комунікаційних мереж відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ; матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді аудіо-, відав контроль особи відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ; матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді візуального спостереження за особою відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ; матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді негласного відібрання зразків з проникненням в публічно недоступне місце відносно особи ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 ; матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупівлі відносно особи ОСОБА_24 ; висновками 7 експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів, які було вилучено під час негласного отримання зразків наркотичних засобів та оперативних закупок; протоколом огляду грошових коштів, які використовувалися під час оперативної закупки; протоколом допиту свідка ОСОБА_25 , який підтвердив факт закупки у ОСОБА_19 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання зі свідком ОСОБА_25 , який впізнав ОСОБА_19 , як особу, у якої здійснював купівлю психотропних речовин; протоколом допиту свідка ОСОБА_26 , який повідомив, що йому відомо про здійснення збуту «метамфетаміну» ОСОБА_18 та ОСОБА_19 ; протоколами пред`явлення осіб для впізнання зі свідком ОСОБА_26 , який впізнав ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , як осіб, які здійснюють продаж психотропних речовин; протоколами огляду телефонів закупника, здійсненого до та після проведення оперативної закупки, іншими матеріалами кримінального провадження; протоколами обшуків за місцем проживання підозрюваних, автомобілях; речовими доказами, які в своїй сукупності вказують на вірогідну причетність ОСОБА_7 до інкримінованого злочину.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

За наведених обставин слідчий суддя дійшов правильного висновку про обґрунтованість підозри щодо останнього в обсязі, достатньому для застосування відносно нього запобіжного заходу, з яким колегія суддів погоджується.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що за місцем проживання ОСОБА_7 було виявлено 8 полімерних трубочок з психотропною речовиною «метамфетамін», що дозволяє грунтовно припускати причетність цього підозрюваного до інкримінованого кримінального правопорушення. Що стосується доводів захисту про неналежність йому вказаних речовин та помилковість висновків сторони обвинувачення про їх зберігання з метою збуту, то ці обставини є предметом дослідження у межах досудового розслідування, сприяти якому і має застосування запобіжного заходу.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 слідчий суддя належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують перебування останнього під вартою.

Є правильними також висновки суду першої інстанції щодо наявності відносно ОСОБА_7 ризику з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від органів досудового розслідування та суду з огляду на те, що відносно останнього існує обґрунтована підозра у скоєні кримінального правопорушення, яке за правилами ст. 12 КК України є тяжким злочином, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

Відповідно до практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості переховування цього підозрюваного від суду, колегія суддів вважає, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Враховуючи, що органу досудового розслідування необхідно провести слідчі дії за участю свідків та інших підозрюваних, ризик незаконного впливу на останніх з боку підозрюваного також існує.

Крім того, при встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками чи інших підозрюваних, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

На думку колегії суддів, підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, дійсно може незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у даному провадженні.

Враховуючи те, що в діях підозрюваного ОСОБА_7 вбачаються ознаки вчинення з метою отримання вигоди злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді про існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Про існування та особливу вагомість встановлених ризиків свідчить і те, що згідно із відомостями, наданими під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення, які сторона захисту підтвердила, на даний час до суду передано обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 в іншому кримінальному провадженні за фактом вчинення аналогічного кримінального правопорушення.

Аналізуючи вищенаведені обставини, колегія суддів, погоджуючись з думкою слідчого судді, вважає, що встановлені щодо цього підозрюваного ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, з урахуванням відомостей про його особу та фактичних обставин вчинення інкримінованих правопорушень, є виключно вагомими та на даному етапі досудового розслідування не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою.

Наведені захисником доводи не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку із вищенаведеним, а також з огляду на те, що вони у сукупності не дають достатніх підстав для застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, не містять нових відомостей, що мають істотне значення, і в цілому полягають у переоцінці обставин, які були відомі слідчому судді і дістали належну оцінку.

Продовжений запобіжний захід, з урахуванням його тривалості, на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондує характеру суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретним підставам і меті запобіжного заходу, що не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16 травня 2013 року).

Стосовно визначеного розміру застави, колегія суддів зазначає наступне.

Так, ч. 3 ст. 183 КПК України встановлено, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя визначаючи розмір застави ОСОБА_7 , врахував вказані норми закону, які дають підстави для обрання застави в розмірі, у межах п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, що становить 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та виправдовується тяжкістю злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, обставинами його вчинення, тому визначений розмір застави узгоджується з вимогами зазначених положень КПК України, якими передбачено обов`язок слідчого судді визначити розмір застави достатньої для виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, що також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, в частині того, що застава повинна достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 грудня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4