Долинський районний суд Кіровоградської області
Справа № 388/945/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2025м. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Баранського Д.М.,

за участю секретаря Поліщук Т.І.,

розглянув у приміщенні суду в м. Долинській кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000131 від 15 липня 2023 року за обвинуваченням: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Погребнякове Новгородківського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 30 січня 2012 року (справа № 1113/34/12) ОСОБА_1 зобов`язано сплачувати кошти (аліменти) на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 18 січня 2012 року.

Всупереч вищезазначеним вимогам, ОСОБА_1 , будучи обізнаним про аліментні зобов`язання та попередженим про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, ігноруючи вимоги державного виконавця про необхідність виконання аліментних зобов`язань за рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області, злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання своєї малолітньої дитини ОСОБА_3 , не працював та не вживав заходів для працевлаштування протягом тривалого часу. Маючи тимчасовий заробіток, з метою ухилення від сплати аліментів, ОСОБА_1 тривалий час не надавав будь-якої допомоги на утримання дитини.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 усупереч зазначеним вимогам суду, будучи належним чином повідомленим про свої обов`язки щодо утримання дитини відповідного віку шляхом щомісячної сплати аліментів, достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за ухилення від їх сплати, належних висновків не зробив та в період з січня 2012 року по квітень 2025 року продовжував відверто ігнорувати встановлені вимоги суду та тим самим допустив злісне ухилення від сплати аліментів, а саме упродовж зазначеного тривалого періоду не сплачував на користь дитини кошти (аліменти) внаслідок чого, станом на 1 квітня 2025 року утворилась заборгованість в сумі 273267,92 грн, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Діяння ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 164 КК України, тобто злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про розгляд його у спрощеному провадженні (ст. 302 КПК України).

У клопотанні прокурора про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні відображено, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Згідно з письмовою заявою законного представника потерпілої доданою до обвинувального акта, вона не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні. Зазначає про призначення покарання у виді громадських робіт.

До обвинувального акта також додано заяву обвинуваченого та захисника. У цій заяві відображено, що обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, згоден із встановленими дізнанням обставинами, ознайомлений з обмеженнями права на апеляційне оскарження, роз`яснено положення ч. 2 ст. 302 КПК України, тобто у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку буде позбавлений права оскаржити вирок в апеляційному порядку на підставі розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені у результаті дізнання обставини. Згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 382 КПК України суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок.

Встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження: «відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 30 січня 2012 року (справа № 1113/34/12) ОСОБА_1 зобов`язано сплачувати кошти (аліменти) на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 18 січня 2012 року.

Всупереч вищезазначеним вимогам, ОСОБА_1 , будучи обізнаним про аліментні зобов`язання та попередженим про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, ігноруючи вимоги державного виконавця про необхідність виконання аліментних зобов`язань за рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області, злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання своєї малолітньої дитини ОСОБА_3 , не працював та не вживав заходів для працевлаштування протягом тривалого часу. Маючи тимчасовий заробіток, з метою ухилення від сплати аліментів, ОСОБА_1 тривалий час не надавав будь-якої допомоги на утримання дитини.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 усупереч зазначеним вимогам суду, будучи належним чином повідомленим про свої обов`язки щодо утримання дитини відповідного віку шляхом щомісячної сплати аліментів, достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за ухилення від їх сплати, належних висновків не зробив та в період з січня 2012 року по квітень 2025 року продовжував відверто ігнорувати встановлені вимоги суду та тим самим допустив злісне ухилення від сплати аліментів, а саме упродовж зазначеного тривалого періоду не сплачував на користь дитини кошти (аліменти) внаслідок чого, станом на 1 квітня 2025 року утворилась заборгованість в сумі 273267,92 грн, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів».

Отже, діяння ОСОБА_1 має склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, тобто злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Обвинувачений ОСОБА_1 за місцем проживання характеризується посередньо, проживає зі співмешканкою, не працює, не є безробітним, має спокійний характер, скарг на його поведінку не надходило. На диспансерному наркологічному обліку не перебуває, однак перебуває на диспансерному психіатричному обліку.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_1 згідно з обвинувальним відсутні.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_1 згідно з обвинуваченим актом також відсутні.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_1 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного. Суд враховує відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Також суд враховує прямий умисел обвинуваченого на вчинення кримінального правопорушення, наслідки вчиненого кримінального правопорушення, а також розмір шкоди. Суд уважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді громадських робіт.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 369, 371, 373, 374, 376, 395 КПК України суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт на строк сто двадцять годин.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду через Долинський районний суд Кіровоградської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку надіслати учасникам судового провадження.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 цього Кодексу (не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини).

Роз`яснити засудженому право подати клопотання про помилування.

За ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, передбачена кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України.

Суддя Д. М. Баранський