УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2025 Справа №607/1259/24 Провадження №1-кп/607/991/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 дистанційно в режимі відеоконференції, захисника ОСОБА_5 , представника потерпілої ОСОБА_6 , у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні в кримінальному провадженні №0000491, стосовно ОСОБА_4 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

встановив:

Прокурор ОСОБА_3 подав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на два місяці.

Проте, суду повідомлено, вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 квітня 2024 року (справа ЄУНСС 607/12186/22) ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.263 КК України і призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання призначеного за вказаним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Зборівського районного суду Тернопільської області від 13 березня 2020 року у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі та призначено остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. Строк відбування покарання вирішено рахувати з моменту звернення вироку до виконання. Ухвалою колегії суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду від 13 листопада 2024 року апеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишено без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 квітня 2024 року щодо ОСОБА_4 за ч.1 ст.263 КК України, без змін.

Відповідно до ч.1, 4 ст.532 КПК України вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано; судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Згідно ч.1 ст.87 КВК України особи, засуджені до позбавлення волі, направляються для відбування покарання не раніше спливу триденного та не пізніше десятиденного строку з дня набрання вироком законної сили або з дня надходження із суду розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили.

Відповідно до ч.2 ст.534 КПК України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 засуджений вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 квітня 2024 року, який набрав законної сили, із призначенням остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (трьох) років 1 (одного) місяця, тому він підлягає направленню до виправної колонії.

Крім цього, враховуючи, що вищезазначений вирок стосовно нього передано до виконання, будь - які ризики передбачені ст.177 КПК України не можуть вважатись доведеними, тому що ОСОБА_4 засуджений до покарання у виді позбавлення волі, перебуває в Чортківській установі виконання покарань №26 та підлягає направленню для відбування призначеного покарання до установи виконання покарань на виконання вироку суду, який набрав законної сили. Отже, тримання під вартою ОСОБА_4 у межах цього кримінального провадження буде неправильним.

Стороною обвинувачення не надано доказів, які б підтверджували наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків передбачених законом, тому з метою забезпечення можливості виконання вироку суду, який набрав законної сили, у задоволенні клопотання прокурора необхідно відмовити.

Керуючись ст.331 КПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1