Справа № 541/3131/24
№ провадження 1-кп/541/73/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 12 червня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000631 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красна Зорька Сімферопольського району, Крим, громадянина України, з середньою освітою, який не працює, не одружений, утриманців не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

встановив:

Відповідно до ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Згідно зі ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

У зв`язку з військовою агресією рф проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 із 05 год 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який продовжено до теперішнього часу.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено про проведення загальної мобілізації протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом, строк якої неодноразово було продовжено і яка триває на теперішній час.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року № 1932-ХІІ, особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним на особливий період, у встановленому законом порядку 07 червня 2024 року пройшов медичний огляд та згідно довідки військово-лікарської комісії від 07 червня 2024 року визнаний придатним до військової служби на підставі Наказу Міністерства оборони від 14 серпня 2008 року № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України».

07 червня 2024 року на виконання Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_2 військовозобов`язаному ОСОБА_4 вручена під розписку повістка з визначеним терміном прибуття, а саме на 11 червня 2024 року, до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 , для відправки до військової частини для проходження військової служби за мобілізацією. При цьому, ОСОБА_4 повістку отримав, проте, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх караність, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, в зазначений час 11 червня 2024 року без поважних причиндо ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув.

Допитаний судом обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, факти, викладені в обвинувальному акті, підтвердив та пояснив суду, що не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 у визначений у повістці час, оскільки переплутав дату. Крім зазначеного, пояснив, що його вага є меншою, ніж 45 кг, він має певні вади зі здоров`ям, однак медичних документів на підтвердження наявності захворювань надати не може. У вчиненому обвинувачений розкаявся.

Крім показань обвинуваченого, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, підтверджується поясненнями свідка, матеріалами кримінального провадження.

Так, свідок ОСОБА_7 , офіцер мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 , пояснив суду, що ОСОБА_4 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , 07 червня 2024 року обвинувачений пройшов лікарську комісію, визнаний придатним до військової служби. Висновок ВЛК ОСОБА_4 не оскаржував. Останньому під підпис було вручено бойову повістку, проведено відповідний інструктаж, попереджено про кримінальну відповідальність за неявку, однак за повісткою він не з`явився, про поважність причин неявки не повідомив.

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії від 07 червня 2024 року № 3/2922 рядового запасу ОСОБА_4 визнано придатним до військової служби (а.к.п 51).

У відповідності з розпискою від 07 червня 2024 року № 971 та витягом з журналу про вручення бойових повісток обвинувачений був повідомлений про необхідність прибуття 11червня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для відправки до військової частини НОМЕР_1 , про що поставив особистий підпис (а.к.п. 56, 57).

Відповідно до повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12 червня 2024 року в зазначений час на відправку до частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився (а.к.п. 46).

З урахуванням викладеного, допитавши обвинуваченого, свідка, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до переконання, що своїми діями ОСОБА_4 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення за обставин, викладених у вироку, та його дії правильно кваліфіковані за ст. 336 КК України як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Ст. 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченого та його активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке у відповідності зі ст. 12 КК України віднесено до нетяжких злочинів, конкретні обставини провадження, обставини, що пом`якшують покарання, дані про особу ОСОБА_8 , який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, той факт, що обвинувачений розкаявся у скоєному, та приходить до висновку про доцільність призначення покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ст. 336 КК України, оскільки саме це покарання найбільш відповідатиме меті його призначення відповідно до ст. 50 КК України.

Підстав для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого до набрання вироком законної сили суд не встановив.

Цивільний позов заявлено не було.

Процесуальні витрати та речові доказ у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня його фактичного затримання.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

СуддяОСОБА_1