Справа № 517/319/25
Провадження № 1-кп/517/27/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року с-ще Захарівка

Фрунзівський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Захарівка кримінальне провадження, внесене 15 березня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000015 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенськ Миколаївської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, із базовою загальною середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

УСТАНОВИВ:

14.03.2025, приблизно о 18 год 30 хв, ОСОБА_4 , знаходячись біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де в цей час знаходився ОСОБА_6 та на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Надалі, ОСОБА_4 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наблизився до ОСОБА_6 та наніс один удар кулаком лівої руки в область обличчя від чого останній не втримавши рівновагу впав спиною на землю.

Вказаними діями ОСОБА_4 спричинив тілесні ушкодження потерпілому, ОСОБА_6 , у вигляді синця на внутрішній поверхні слизистої оболонки верхньої губи посередині, садно на спині в нижній третині посередині, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального проступку визнав та суду пояснив, що 14.03.2025 він знаходився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . У цей же час у будинку знаходився ОСОБА_6 . Через деякий між ними виникла словесна перепалка, в ході якої він наніс ОСОБА_6 один удар кулаком лівою руки в область обличчя. Обвинувачений суду повідомив, що він у вчиненні вказаного проступку розкаюється та просив пробачення у потерпілого та запевнив суд про не вчинення подібного в майбутньому.

Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що 14.03.2025 він перебував у гостях у ОСОБА_4 в с. Перехрестове Роздільнянського району Одеської області. Між ними виникла сварка, в ході якої ОСОБА_4 наніс йому один удар кулаком по обличчю. Будь-яких претензій до ОСОБА_4 він не має. Щодо міри покарання обвинуваченому, просив суд призначити не суворе покарання.

З досліджених в судовому засіданні доказів, що надані сторонами убачається, що з заявою про вчинення кримінального проступку звернувся ОСОБА_6 , який просить прийняти міри до ОСОБА_4 , який 14.03.2025 наніс йому тілесні ушкодження, що підтверджується змістом заяви ОСОБА_6 .

Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку, що підтверджується витягом з ЄРДР від 15.03.2025.

Висновком експерта № 22 від 20.03.2025 підтверджено, що на підставі судово-медичного обстеження у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця на внутрішній поверхні слизистої оболонки верхньої губи посередині, садно на спині в нижній третині посередині Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_6 не були небезпечними для життя у момент спричинення, а мають незначні скороминучі наслідки, тривалістю не більше 6 діб і за цим критерієм, згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Розглянувши вказане провадження в межах висунутого обвинувачення, дослідивши докази у справі в заявленому сторонами обсязі, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого доведена, оскільки підтверджена показаннями обвинуваченого, потерпілого та письмовими доказами у справі, які узгоджуються між собою. Вказані докази суд приймає до уваги як належні та допустимі, та вважає їх достатніми для висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 .

Так, обвинувачений ОСОБА_4 повідомив суду всі обставини вчинення кримінального проступку, його об`єктивні дії, які підтверджують наявність умислу в його діях на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 . Так, суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ у справі показання обвинуваченого, який в судовому засіданні визнав, що дійсно 14.03.2025 умисно наніс ОСОБА_6 один удар кулаком лівої руки в область обличчя.

Вказані показання повністю узгоджуються з показаннями потерпілого, який підтвердив обставини повідомлені обвинуваченим щодо способу, часу, місця вчинення проступку, характеру та локалізації ударів, механізму отримання нею тілесних ушкоджень, та висновком експерта, яким підтверджено отримання потерпілим легких тілесних ушкоджень.

Отже, суд оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям обвинуваченого, вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до довідки лікаря-психіатра Захарівської багатопрофільної лікарні від 21.03.2025 убачається, що ОСОБА_4 на обліку у вказаному закладі не перебуває.

Згідно довідки Захарівської багатопрофільної лікарні ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога не перебуває.

З характеристики наданої за місцем проживання обвинуваченого № 434 від 18.03.2025 убачається, що ОСОБА_4 характеризується з позитивної сторони.

З вимоги про судимість ГУНП в Одеській області від 18.03.2025 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 убачається, що обвинувачений до кримінальної відповідальності не притягувався.

Отож, обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, свою винуватість у вчиненні кримінального проступку визнав, позитивно характеризується за місцем проживання, просив пробачення у потерпілого за вчинене.

Суд приймає до уваги, що обвинувачений вину визнав, розкаявся та оцінює зазначене як обставину, що пом`якшує покарання у виді щирого каяття.

Про щире каяття обвинуваченого беззаперечно свідчить його показання в судовому засіданні, відповідно до яких він не лише повідомив про всі обставини вчиненого кримінального правопорушення, а й висловив щирий жаль щодо його вчинення, неодноразово повідомляв про усвідомлення неприпустимості та протиправності його дій.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не установлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, думки потерпілого, який просив призначити обвинуваченому не суворе покарання, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді максимального штрафу в межах санкції ч.1 ст.125 КК України, оскільки вказане покарання досягне мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід у вказаному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст. 125 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Фрунзівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя