КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/205/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2025 року м. Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_2 , перевірив на прийнятність у провадження апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , подану на ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 21.01.2025 про залишення без задоволення клопотання прокурора про звернення застави в розмірі 242 240 гривень, внесеної обвинуваченим ОСОБА_4 , у дохід держави та зарахування її до спеціального фонду Державного бюджету України і застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, у кримінальному провадженні №0000158 від 05.12.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Петрівського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження №0000158 від 05.12.2023 року про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 369 КК України.

Під час підготовчого судового засідання судом першої інстанції, прокурором у кримінальному провадженні заявлене клопотання про звернення у дохід держави заставу у розмірі 242 240 гривень, яку внесено обвинуваченим ОСОБА_4 , та застосування щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб. Прокурор вказував, що обвинувачений ОСОБА_4 не дотримувався виконання обов`язків, покладених на нього у разі сплати ним застави ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 29.01.2024.

Суд першої інстанції, не знайшовши у поведінці обвинуваченого порушень покладених на нього процесуальних обов`язків, а також встановивши, що ОСОБА_4 з`являвся за кожним викликом суду, відмовив прокурору у задоволенні клопотання.

Судове рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , який в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити клопотання прокурора і звернути у дохід держави заставу, сплачену ОСОБА_4 у межах даного кримінального провадження заставу, зарахувавши її до спеціального фонду Державного бюджету України; застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів. Прокурор вказує, що під час досудового розслідування ОСОБА_4 не виконувались обов`язки, покладені судом у разі сплати ним застави, що залишено поза увагою судом першої інстанції та не досліджено вказані факти.

Дослідивши наявні матеріали, суд вважає, що слід відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 .

Мотивами такого рішення є наступне.

Право на справедливий суд, закріплено у ст. 8 Загальної декларації прав людини 1948 року, у ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Право на суд передбачає право учасника спору на вільний та ефективний доступ до суду, який правомочний вирішити його справу і стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У справі Bellet v. France ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Разом із тим, у своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

У пункті 63 рішення у справі Podbielski and PPU Polpure v. Poland ЄСПЛ вказано, що обмеження права на доступ, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги, повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосовуваними засобами та поставленою метою.

Конституційний Суд України в своєму рішенні дійшов висновку, що апеляційне оскарження судового рішення можливе в усіх випадках, крім тих, коли Закон містить заборону на таке оскарження. Аналогічно висновки про те, що право на право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням, накладення обмежень дозволено за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги, містить й Постанова ВС від 05.07.2018 року у справі № 711/5912/17.

У провадженні Петрівського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 369 КК України.

Під час досудового розслідування даного кримінального провадження, 29.01.2024, колегія суддів Кропивницького апеляційного суду, розглянувши апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.01.2023, якою щодо ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту у визначений період доби, з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. За наслідками апеляційного перегляду апеляційну скаргу прокурора задоволено частково, а оскаржувану ухвалу слідчого судді скасовано, щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах досудового розслідування і визначено заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень. Також, на підозрюваного покладено обов`язки: прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками по справі; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Підозрюваному роз`яснені наслідки сплати застави відповідно до ч. 8, 10 ст. 182 КПК України: у разі невиконання покладених на нього ухвалою обов`язків, застава буде звернена в дохід держави, а слідчим суддею, судом буде вирішено питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави в більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Наразі стадія досудового розслідування завершена, а обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 369 КК України скерований для судового розгляду.

Під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції розглянув клопотання прокурора про звернення застави, сплаченої ОСОБА_4 після постановлення ухвали від 29.01.2024, у дохід держави.

Підготовче судове засідання, а саме порядок його призначення, проведення, рішення, які має право прийняти суд, регламентовані ст. 314 КПК України, а також цією ж нормою закону встановлено, що може бути оскаржена в апеляційному порядку постановлена судом першої інстанції під час підготовчого судового засідання ухвала про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Згідно із ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Одним із визначених ст. 131 КПК України видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи, що окремо регульоване Главою 18 Кримінального процесуального кодексу України (Запобіжні заходи, затримання особи).

У відповідності до положень ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Положеннями ч. 3 ст. 183 КПК України закріплено обов`язок слідчого судді, суду при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно із вимогами ч. 8, 9, 11 ст. 182 КПК України; у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору; Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. Неприбуття в судове засідання зазначених осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду питання, не перешкоджає проведенню судового засідання; Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень.

Отже, як встановлено, судом першої інстанції, під час підготовчого судового засідання розглянуте клопотання прокурора про звернення в дохід держави та зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України застави, сплаченої під час досудового розслідування підозрюваним ОСОБА_4 , і суд на даній стадії провадження не знайшов підстав для звернення застави у дохід держави. Також, суд не знайшов підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Судові рішення, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, визначаються ст. 392 КПК України, серед яких: п. 3) ч. 1 - В апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом; ч. 2 - Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом; ч. 3 - ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом. Інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

З огляду на вимоги наведених вище норм кримінального процесуального закону, ухвала суду про відмову у зверненні застави у дохід держави оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Можливість такого оскарження також окремо не передбачена ні ст. 182 КПК України, а ні ст. ст. 314, 315 КПК України.

Також, як це слідує з наведених вище положень кримінального процесуального закону, не підлягають оскарженню й ухвали суду постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, якими відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відмову про зміну запобіжного заходу на тримання під вартою, тощо.

Згідно із ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

У даному випадку, прокурором у кримінальному провадженні оскаржується ухвала суду, яка не підлягає апеляційному оскарженню, оскарження такого виду ухвали суду не передбачається кримінальним процесуальним законом.

За таких підстав суд відмовляє у відкритті провадження, оскільки апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Керуючись ст. ст. 309, 392, 399 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , поданою на ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 21.01.2025 про залишення без задоволення клопотання прокурора про звернення застави в розмірі 242 240 гривень, внесеної підозрюваним ОСОБА_4 , у дохід держави та зарахування її до спеціального фонду Державного бюджету України і застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, у межах кримінального провадження №0000158 від 05.12.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала про повернення апеляційної скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2