Провадження № 1-кс/947/3657/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000915 від 11.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ВИКЛАД ФАКТИЧНИХ ОБСТАВИН РОЗСЛІДУВАНОГО КРИМІНАЛЬНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження відомості про яке 26.06.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000915 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному проваджені здійснюється Одеською обласною прокуратурою.

В ході досудового розслідування встановлено, що можливо до вчинення вказаного кримінального правопорушення причетний фактичний власник ТОВ «Перспектива 2025» ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

27.12.2024 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеса було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro», ІМЕІ: НОМЕР_1 ,з сім картою мобільного оператора «Лайфсел» н.т. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

28.12.2024 на підставі постанови слідчого вищевказане майно визнано речовими доказами в рамках даного кримінального провадження.

28.02.2025 клопотання про арешт вищевказаного майна було повернуто прокурору для усунення недоліків.

Так, на теперішній час, в зв`язку з виправленням раніше встановлених недоліків, сторона обвинувачення повторно підіймає питання накладення арешту майна.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ ПОДАНОГО СЛІДЧИМ КЛОПОТАННЯ:

В своєму клопотанні сторона обвинувачення зазначає, що на теперішній час в рамках зазначеного кримінального провадження триває судова будівельно-технічна експертиза, планується призначення почеркознавчої, судової експертизи печатки та ряд комп`ютерно-технічних експертиз.

Вилучена документація необхідна для проведення експертних досліджень, а вилучені мобільні телефони та комп`ютера техніка є об`єктом дослідження комп`ютерно-технічних експертиз.

Крім того, зазначена бухгалтерська документація необхідна для проведення аналітичного дослідження спеціалістами ГУ ДПС в Одеській області.

З урахуванням викладених обставин, на переконання слідчого є всі наявні підстави щодо накладення арешту на зазначене майно.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ В СУДОВОМУ ЗАСІДАННІ:

Прокурор на адресу суду направив заяву про розгляд вказаного клопотання за його відсутності, зазначивши, що в рамках даного кримінального провадження триває судова будівельно-технічна експертиза, планується призначення почеркознавчої, судової експертизи печатки та ряд комп`ютерно-технічних експертиз.

Представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 до суду також звернувся із заявою про розгляд клопотання за його відсутності, в якій просив повернути належний ОСОБА_4 мольіний телефон.

НОРМАТИВНО-ПРАВОВА ОСНОВА ПРИ ВИРІШЕННІ ЗАЯВЛЕНОГО КЛОПОТАННЯ:

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ч. 1 ст. 2 КПК України).

Слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом (ч. 1 ст. 16 КПК України).

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права (ст. 1 Протоколу №1 (1952 рік) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку (абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб (абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України).

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч. 10 ст. 170 КПК України).

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;перелік і види майна, що належить арештувати;документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу (ч. 2 ст. 171 КПК України).

ВИСНОВКИ СЛІДЧОГО СУДДІ:

Як вбачається з клопотання, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000915 від 11.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

В рамках означеного кримінального провадження 27.12.2024 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеса було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro», ІМЕІ: НОМЕР_1 ,з сім картою мобільного оператора «Лайфсел» н.т. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, сторона обвинувачення у своєму клопотанні вказує, що зазначене майно необхідне для забезпечення його збереження як речових доказів.

Слідчий суддя зазначає, що на теперішній час, з огляду на зміст поданого прокурором клопотання слід зазначити, що воно не містить ані будь-яких документів, якими б підтверджувалося доказове значення вилученого майна, ані власне відповідного обґрунтування, в зв`язку з чим сторона обвинувачення в цілому прийшла до переконання про доказове значення даного майна, вилученого за місцем мешкання ОСОБА_4 у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя зазначає, що будь-яке логічне, обґрунтоване та аргументоване, а не попросту формальне, шляхом цитування відповідних законодавчих положень пояснення прокурора про означену мету, підстави та завдання арешту майна у такому клопотанні відсутні.

В судовому засіданні було встановлено, що обшук було проведено за місцем проживання ОСОБА_4 , при цьому, як вбачається з долучених до клопотання матеріалів останній не має статусу підозрюваного в рамках даного кримінального провадження.

Так, слідчий суддя зауважує, що вказане майно було вилучене 27.12.2024, тобто біля двох с половиною місяців тому, за цей строк сторона обвинувачення мала об`єктивну можливість дослідити належним чином таке майно, зокрема вказаний мобільний телефон міг бути оглянутий/досліджений спеціалістом на предмет наявності інформації, що має доказове значення для даного кримінального провадження.

Водночас, прокурор у своїй заяві вказує про «планування» призначення почеркознавчої, судової експертизи печатки та комп`ютерно-технічних експертиз, проте, враховуючи час проведення досудового розслідування даного криімнального провадження та строк, який пройшов з моменту вилучення майна, яке ймовірно є об`єктом одного з таких експертних досліджень, слідчий суддя критично оцінює такі доводи сторони обвинувачення.

В свою чергу, стороною обвинувачення також не було надано жодного документального підтвердження, що відносно вилученого майна здійнювалися хоча б якісь процесуальні дії, а не «планується» їх здійснення, з урахуванням того, що майно було вилучено понад два місяці тому, а досудове розслідування кримінального провадження триває з 11.07.2024.

З аналізу поданого клопотання вбачається, що окрім формального цитування відповідних положень КПК України, будь-якого конкретного значення прокурором зазначено не було.

Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

В цьому розрізі, якби хоча б дійсно, сторона обвинувачення в судовому засіданні навела наразі якісь аргументовані, підтверджені відповідними доказами доводи відносно того, щоб хоч якось пояснити свою позицію з приводу значення вилученого майна, можливо дійсно, була б доцільність розглядати можливість повернення такого клопотання, у випадку певної його невідповідності вимогам закону.

Однак така формальна позиція сторони обвинувачення, яка відобразилася у поданому клопотанні про арешт майна та заяві прокурора не може свідчити про те, що стороною обвинувачення хоча б якісь додаткові процесуальні дії вживалися для підтвердження доказового значення вилученого майна.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що вказане клопотання про арешт майна вже поверталося прокурору для усунення недоліків, крім того, в подальшому прокурор вдавався до ігнорування участі у судових засіданнях з розгляду даного клопотання.

Таким чином, на переконання слідчого судді, у випадку, якщо таке клопотання буде повернуто прокурору, наведене не відповідатиме завданням та загальним засадам кримінального провадження, а також вимогам розумності та пропорційності, в розрізі інтересів зацікавлених осіб.

З наведених міркувань, слідчий суддя вважає, що наявні підстави для прийняття процесуального рішення про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна, в зв`язку з чим, додатково слід звернути увагу на наступне.

Слідчий суддя зазначає, що відповідно до фабули, викладеної у витягу з ЄРДР від 11.07.2024: «до СУ ГУНП в Одеській області з УСР в Одеській області надійшли матеріали ЄО №128 від 02.07.2024 за фактом протиправних дій посадових осіб Одеської міської ради, які за попередньою змовою з керівниками підконтрольних комунальних установ, приватних підприємств, шляхом зловживання службовим становищем в умовах воєнного стану здійснюють розтрату та привласнення бюджетних коштів під час проведення державних закупівель за бюджетні кошти».

На теперішній час, саме у матеріалах клопотання про арешт майна відсутнє будь-яке документальне підтвердження причетності ОСОБА_4 (особи, у якої було вилучено майно) до означених обставин.

Більше того, навіть якби сторона обвинувачення долучила відповідні матеріали, якими б наведені обставини підтверджувалися, наведене не звільняло б сторону обвинувачення від обов`язку довести, яке значення має вилучене майно.

З наведених ж міркувань відносно відсутності будь-яких доказів щодо можливої причетності ОСОБА_4 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, слідчий суддя не може погодитися з доводами прокурора, які викладені у клопотанні.

Отже, підсумовуючи викладене у своїй сукупності, слідчий суддя вважає, що:

(1) стороною обвинувачення не доведено відповідність вилученого майна до категорії речових доказів, а відтак й наявності підстав та мети для арешту майна;

Крім того, слідчий суддя зауважує, що прокурор в даному випадку, користуючись наданими йому процесуальними правами, які відповідають загальній засаді кримінального провадження у вигляді диспозитивності, обмежився подананям заяви про розгляд клопотання за його відсутності, зміст якої зводиться до підтримання вимог викладених ним у клопотанні.

(2) стороною обвинувачення не доведено, з урахуванням вищевказаного пункту, в чому полягає необхідність в подальшому обмеженні прав зацікавленої особи - власника;

(3) стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_4 має будь-яке відношення до кримінального правопорушення, яке є предметом розслідуваного кримінального провадження. При цьому, слідчий суддя враховує, що станом на теперішній час досудове розслідування даного криімнального провадження триває, встановлюються усі фактичні обставини.

Наведені обставини, на переконання слідчого судді, є підставою для відмови в задоволенні поданого слідчим клопотання.

Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 відмовити.

Майно, яке було тимчасово вилучено 27.12.2024 було вилучено у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro», ІМЕІ: НОМЕР_1 ,з сім картою мобільного оператора «Лайфсел» н.т. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - на підставі п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України, - повернути особі, у якої воно було вилучено.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1