Провадження № 11-кп/824/5564/2024 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_1
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , строком на 60 днів, тобто до 24 листопада 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Таке рішення, суд мотивував тим, що на даній стадії судового провадження ризики, які були підставою для обрання та продовження запобіжного заходу стосовно обвинуваченого, не зменшились та не перестали існувати, та відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ч. 1 ст. 176 КПК України, у тому числі і домашній арешт, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України. Крім того, дане кримінальне провадження стосується особливо тяжкого злочину яке полягає у державній зраді вчиненої в умовах воєнного стану, тому колегія суддів, керуючись правилами ч. 4 ст. 183 КПК України, не вбачала правових підстав для визначення в цьому випадку розміру застави обвинуваченому ОСОБА_6 .

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_6 , зазначає, що усі доводи сторони обвинувачення нічим не підтверджуються, нічим не підкріплені та суперечать наявним фактичним обставинам

Окрім цього, обвинувачений звертає увагу, що перебуває під вартою більше 8 (восьми) місяців, та за цей час його здоров`я та самопочуття значно погіршились, а в умовах слідчого ізолятора не надають належного лікування.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

пояснення захисника ОСОБА_7 ,, яка підтримала апеляційну скаргу обвинуваченого та просила її задовольнити,

пояснення прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, обвинуваченим ОСОБА_6 порушене питання про скасування оскаржуваної ухвали. Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що ухвала судом першої інстанції була постановлена 26.09.2024, строк тримання обвинуваченого під вартою був визначений до 24.11.2024. Із 21.11.2024 обвинувачений утримується під вартою на підставі дії іншої ухвали. На день розгляду справи судом апеляційної інстанції ухвала Святошинського районного суду міста Києва від 26.09.2024 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 до 24.11.2024 фактично втратила чинність, висновки, які були зроблені у цій ухвалі, на сьогоднішній час втратили своє юридичне значення, що указує на неможливість скасування цієї ухвали судом апеляційної інстанції.

Так, необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

За своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваним, обвинуваченим дій (поведінки підозрюваного, обвинуваченого), перелік яких визначений ч.1 ст.177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах, про імовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню у одним із способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і нинішньому чи минулому. Проте, існування можливості такої протидії на майбутнє, повинно підтверджуватися доказами станом на момент ухвалення відповідного рішення. Це твердження знайшло своє підтвердження у ряді статей діючого КПК України. Зокрема, аналіз положень ч.2 ст.177, ч.1 ст.194, ч.1 ст.196, ч.3 ст. 199 КПК України дає підстави стверджувати те, що як у випадку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і у випадку продовження строку дії цього запобіжного заходу, суд вирішує питання про існування ризиків станом на час ухвалення відповідного рішення. У зв`язку із цим, колегія суддів вважає, що перевірка висновків суду першої інстанції про існування того чи іншого ризику, передбаченого ч.1 ст.177 КПК України, можлива лише під час дії ухвали про застосування запобіжного заходу чи продовження строку тримання під вартою, тобто у час, коли ці ризики дійсні та існує реальна можливість перевірки їх існування. Та обставина, що станом на час розгляду справи оскаржувана ухвала втратила чинність унеможливлює скасування цієї ухвали, що указує на необґрунтованість вимог обвинуваченого в частині скасування цієї ухвали. Колегія суддів також зважає на те, що у відповідності із вимогами ст. 407 КПК України, до повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги відноситься прийняття рішення пов`язаного виключно із втручанням у судове рішення шляхом його зміни чи скасування або невтручання, шляхом залишення цього рішення без змін. Цією нормою закону не передбачено можливості встановлення будь-яких фактів, констатації порушень закону, тощо без прийняття апеляційним судом свого рішення щодо рішення суду першої інстанції. У зв`язку із цим, за відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення, як такого яке втратило чинність, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити будь-яке рішення щодо тих обставин, які наведені обвинуваченим у апеляційній скарзі.

Колегія судів зважає і на те, що нормами КПК України не передбачається можливості залишення апеляційної скарги без розгляду. Наведені вище обставини не дають також підстав для закриття апеляційного провадження.

Із урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги у зв`язку із неможливістю скасування ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 26.09.2024 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 ,а тому колегія суддів залишає апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення, а зазначену ухвалу - без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 176-178, 183, 194, 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3