Справа № 947/5905/25
Провадження № 1-кс/947/2694/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2025 рокуслідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 та її захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження №0000152 від 09.02.2025 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Одеса, громадянки України, з середньою освітою, одруженої, на утримані неповнолітні діти 23.11.2016, 18.09.2013, ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючої заступником директора ТОВ «ЛайлаНайтКлаб», зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09 лютого 2024 року приблизно о 15 годині 35 хвилин водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , грубо порушила пункти: 1.5, 1.7, 2.3 п/п «б», 12.1 та 18.1 «Правил дорожнього руху», затверджених ПостановоюКабінетуМіністрівУкраїни № 1306 від 10.10.2001 (далі Правил), які зобов`язують водія:

п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 1.7 «Водії, пішоходи та пасажиризобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності»;

п. 2.3 «Для забезпеченнябезпекидорожнього руху водійзобов`язаний:

п/п б) бути уважним, стежити за дорожньоюобстановкою, відповіднореагувати на їїзміну, стежити за правильністюрозміщення та кріпленнявантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатисявідкеруванняцимзасобом у дорозі» ;

п. 12.1. «При виборі в установлених межах безпечноїшвидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

п. 18.1.«Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Так, в зазначений день та час водій ОСОБА_4 , керуючи технічносправним автомобілем AUDIA5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалась з невстановленою органом досудового розслідування швидкістю руху,у денний час доби, по асфальтованому, сухому, без пошкоджень дорожньому покриттю бульвару Гетьмана Сагайдачного (стара назва - Лідерсівський бульвар), в межах Приморського району міста Одеси, на прямій ділянці дороги, де організований двосторонній рух і проїзна частина має по одній смузі для руху в обох напрямках, без наявної горизонтальної дорожньої розмітки, яка б поділяла межі смуг руху, з боку головної алеї парку імені Тараса Шевченка у напрямку до Обсерваторного провулку, у смузі свого напрямку руху.

Здійснюючи рух по вищевказаній ділянці проїзної частини, навпроти будинку №11 вищевказаного бульвару, водій ОСОБА_4 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який позначений дорожніми знаками 5.38.1 5.38.2 Розділу 33 «Правил дорожнього руху» та наявною горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 Розділу 34 «Правил дорожнього руху», щопозначає:

дорожні знаки 5.38.1-5.38.2 -«Пішохідний перехід - знак застосовується для позначення місць, призначених для організованого переходу пішоходів через проїзну частину. Знак 5.38.1 встановлюється праворуч від дороги на ближній межі переходу, а знак 5.38.2 - ліворучвід дороги на дальній межі переходу»;

розмітка 1.14.1- «зебра» позначає нерегульований і регульований пішохідний перехід,

вкрайуважною не була, заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації не вжила, маючи об`єктивну можливість визначити факт наближення до нерегульованого пішохідного переходу, на якому можуть знаходитись пішоходи, не обрала безпечну швидкість руху при наближенні до пішохідного переходу, щоб мати категоричну і безумовну технічну можливість своєчасним і не екстреним зниженням швидко стідати дорогу пішоходам, які могли вийти на пішохідний перехід, а навпаки продовжила рух не реагуючи на зміну дорожньої обстановки, не своєчасно виявила небезпеку для свого руху, у вигляді пішохода похилого віку, який перетина впроїзну частину з права наліво, відносно напрямку руху автомобіля, у темпі повільного кроку по нерегульованому пішохідному.

В результатічого в межах пішохідного переходу, допустила наїзд на пішохода похилого віку, особу якого на теперішній час органом досудового розслідування не встановлено, який отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці пригоди.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів1.5, 1.7, 2.3 п/п «б», 12.1, та 18.1 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, стало умовою та причиною виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результатівказаноїдорожньо-транспортноїподії.

За вищевикладених обставин, 12.02.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Сторона обвинувачення звертається з клопотанням до слідчого судді і просить обрати відносно підозрюваної домашній арешт у нічний час, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваної.

В судовому засіданні:

-прокурор вимоги поданного клопотання підтримав у повному обсязі та просив задовольнити;

- захисник не заперечував проти задоволення клопотання.

-підозрювана з підозрою погодилась, проти задоволення клопотання не заперечувала.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 12.02.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого їй кримінального правопорушення стороною обвинувачення підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.02.2025 року та схемою до нього; протоколом огляду відеозапису на якому відображено обставини та механізм ДТП; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ; протоколом допиту у якості підозрюваної ОСОБА_4 .

За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Долучені матеріали кримінального провадження, на даній стадії досудового розслідування є достатніми для висновку щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 , при цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

Так, з огляду на наявність в рамках даного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у його вчиненні, слідчий суддя приходить до переконання про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду.

Підозрювана з підозрою погоджується та щиро кається, між тим слідчий суддя вважає, що вказані обставини не нівелюють ризик п.3 ст. 177 КПК України у вигляді можливого незаконного впливу підозрюваною ОСОБА_4 на свідків та потерпілого в рамках даного кримінального провадження.

Так, слідчий суддя враховує, що зокрема показаннями свідка у даному кримінальному провадженні на теперішній час у тому числі обґрунтовується пред`явлена ОСОБА_4 підозра. При цьому, у випадку подальшого направлення обвинувального акту відносно останньої до суду, з великою вірогідністю можливо припускати допит такої особи безпосередньо в судовому засіданні судом, позаяк суд не може обґрунтовувати свої судові рішення показаннями, отриманими на стадії досудового розслідування стороною обвинувачення (за винятком випадків, передбачених ст. ст. 225, 615 КПК України).

Слід зауважити, що з огляду на специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого на теперішній час обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , процесуальні джерела доказів у вигляді показань відіграють надзвичайно важливу роль, що на переконання слідчого судді додатково підтверджує вірність доводів сторони обвинувачення відносно існування в рамках такого кримінального провадження наведеного ризику.

Відтак, слідчий суддя приходить до переконання, що в рамках такого кримінального провадження наявний ризик можливого незаконного впливу з боку підозрюваної ОСОБА_4 на свідка та потерпілого (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Водночас, слідчий суддя критчино оцінює посилання сторони обвинувачення на існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ані слідчим у клпоотанні, ані прокурором у сдуовому засіданні не наведено належного обгрунтування таким твердженням.

Щодо доводів сторони обвинувачення про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення підозрюваною іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що зазначений ризик також не знайшов свого відображення в ході сдуового засідання, так як ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, стороною обвинувачення не надано будь-яких доказів того, що є підстави вважати, що на даний час перевіряються обставини того, що остання може мати відношення до скоєння ще інших кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя враховує, що метою застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваної в судовому засіданні на даний час не встановлено, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді застави, особистого зобов`язання та особистої поруки є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваною обов`язків.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваною ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної, можливо шляхом застосування відносно такої особи запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а відтак підстав для застосування відносно останньої більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків передбачених п. 5 ст. 194 КПК України в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 12.04.2025, в межах строку досудового розслідування, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 22 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин наступної доби, за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 строком до 12.04.2025, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1. прибувати до слідчого, прокурора та/або суду за першою вимогою;

2. не відлучатися за межі Одеської області без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

3. утримуватися від спілкування зі свідками щодо обставин даного криімнального провадження;

4. здати на зберігання до ГУ ДМС в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1