Справа № 541/1807/24
Провадження № 1-в/541/43/2025
У Х В А Л А

Іменем України

24 квітня 2025 року місто Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,прокурора ОСОБА_3 , начальника Миргородського МС філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миргород Полтавської області, клопотання начальника Миргородського міськрайонного сектору філії Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_4 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , засудженого вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28 травня 2024 року за ч. 3 ст. 382 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування основного покарання з випробуванням із встановленим іспитовим строком 1 рік з покладенням на нього обов`язків, відповідно до ст. 76 КК України, про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного судом покарання,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської областівід 28 травня 2024 року ОСОБА_5 був засуджений за ч. 3 ст. 382 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування основного покарання з випробуванням із встановленим іспитовим строком 1 рік. Згідно ст. 76 КК України зобов`язаний в період іспитового строку: періодично з`являтись в цей орган для реєстрації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

В обґрунтування клопотання вказано, що на облік до Миргородського міського сектору з питань пробації засудженого ОСОБА_5 поставлено 10.07.2024 року.

Засуджений ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків не виконує, а саме: 02.12.2024, 03.03.2025, 17.03.2025, 07.04.2025 без поважних причин не з`явився на обов`язкову періодичну реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, допустивши невиконання обов`язку, покладеного на нього судом; 17.01.2025 постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_5 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 51 КУпАП.

В судовому засіданні представник органу пробації клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Прокурор просив відмовити в задоволені подання, оскільки вироком було затверджено угоду про визнання винуватості, і скасування звільнення від відбування покарання не передбачено законодавством.

ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали подання, суд дійшов наступного висновку.

Вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28 травня 2025 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену на добровільних засадах 28.05.2025 року між прокурором та обвинуваченим за участю його захисника адвоката ОСОБА_6 .

ОСОБА_5 був визнаний винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України і йому було призначене, узгоджене сторонами покарання за ч. 3 ст. 382 КК України у виді 3 років позбавлення волі із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку терміном 1 рік та відповідно до ст. 76 КК України на нього покладено наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Угодою встановлено наслідки її укладення та затвердження у відповідності до ч. 2 ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, які також були роз`яснення сторонам угоди під час проведення судового засідання.

Враховуючи, що 28 травня 2024 року вироком суду була затверджена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, суд позбавлений можливості задовольнити клопотання органу пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання, оскільки наслідки невиконання угоди визначені ст. 476 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 476 КПК у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право в межах встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Таким чином, положення ст. 166 КВК України про те, що у разі ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, кримінально-виконавча інспекція застосовує до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання та вносить до суду подання після застосування до засудженого письмового попередження, не можуть бути застосовані до призначеного засудженому ОСОБА_5 покарання, оскільки це покарання було призначене йому в зв`язку з затвердженням угоди про визнання винуватості.

Такий висновок суду узгоджується з постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», де в п.23 зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право в межах встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Суд здійснюючи розгляд таких клопотань, має чітко відмежовувати невиконання угоди (ч. 1 ст. 476 КПК), яке тягне за собою скасування вироку, постановленого на підставі угоди, від умисного невиконання угоди (ч. 5 ст. 476 КПК), яке, окрім скасування вироку, є підставою для притягнення особи до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Тобто, у цьому випадку при порушенні засудженим вимог угоди в силу положень ст. 476 КПК України має бути застосований спеціальний порядок, який полягає не у направленні до суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання, а ґрунтується на зверненні визначених у КПК України осіб до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Керуючись ст.ст. 372, 476, 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні клопотання начальника Миргородського міськрайонного сектору філії Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_4 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного судом покарання щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , засудженого вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28 травня 2024 року за ч. 3 ст. 382 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування основного покарання з випробуванням із встановленим іспитовим строком 1 рік з покладенням на нього обов`язків, відповідно до ст. 76 КК України, яким затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим від 28.05.2024 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду Полтавської області протягом семи днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_1