Справа № 626/3478/24
провадження № 1-кп/632/185/24

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Златопіль

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні № 0000041 від 17 квітня 2024 року щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , смт Нижній Одес Сосногорського району Республіки Комі, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якому висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 308 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Первомайського міськрайонного суду Харківської області перебуває вказане кримінальне провадження.

Під час судового засідання, прокурором заявлено клопотання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби із покладенням відповідних обов`язків, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; негайно повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; в період з 22:00 год. по 06:00 год. знаходитись на території домоволодіння в якому він фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з огляду на те, що на даний час судовий розгляд кримінального провадження не завершено, ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу обвинуваченому, не зменшились і не зникли. Зокрема, на думку прокурора, обвинувачений ОСОБА_4 схильний до вчинення злочинів у сфері наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, не має постійного місця роботи, а отже, стабільного доходу, тому, перебуваючи на свободі може продовжити свою злочинну діяльність. Крім того, ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 307 КК України та ч. 2 ст. 308 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від шести до десяти років, відповідно. Тому, усвідомлюючи даний факт, ОСОБА_4 , може переховуватись від суду, з метою уникнути покарання, пов`язаного з позбавленням волі. Також, на думку прокурора, обвинувачений може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб здійснити вплив на свідків, умовляючи їх, щоб вони відмовились від дачі своїх показань суду, що може призвести до незаконного впливу на свідків.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з наведених у ньому підстав та просив його задовольнити, оскільки вважає мету і підстави продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту законними і обґрунтованими.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та продовження обов`язків.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах питань, які вирішуються, суд доходить висновку про доцільність продовження застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покладених на нього, оскільки, продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, та інші більш м`які запобіжні заходи, не зможуть забезпечити запобігання наявним ризикам та виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, з огляду на таке.

Так, відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Частинами 1, 5, 7 ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Обвинуваченому ОСОБА_4 висунуто обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України та ч. 2 ст. 308 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від шести до десяти років, відповідно.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області від 20 серпня 2024 року щодо ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби, строком застосування до 20 жовтня 2024 року, включно, та продовжено ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 17 жовтня 2024 року до 17 грудня 2024 року.

При цьому під час обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний час доби, суд вважав встановленим наявність існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обґрунтованість висунутого обвинувачення перевіряється судом на стадії судового розгляду шляхом дослідження доказів, на яких може ґрунтуватися, або якими може спростовуватися обвинувачення, яким за результатами судового розгляду суд надає оцінку, як кожному окремо, так і в сукупності, в нарадчій кімнаті, ухвалюючи остаточне рішення у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, суд на даній стадії судового провадження не може робити висновок щодо обґрунтованості підозри (обвинувачення) шляхом надання оцінки доказам у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується.

Разом із цим, відповідно до п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» суд зазначив, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Таким чином, суд враховуючи, що на даному етапі розгляду кримінального провадження суд не вправі визнавати особу винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд також приймає до уваги, що за своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваними, обвинуваченими дій, перелік яких визначений у ч. 1 ст. 177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах про ймовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню у один із способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і нинішньому чи минулому.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Отже, щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, суд вважає необхідним зазначити таке.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин висунутого обвинуваченому обвинувачення, його специфіки, яке є тяжкими, корисливими злочинами, у сукупності свідчить про суспільну небезпечність вчиненого, а тому існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому злочинів може вдатися до відповідних дій, оскільки реальна загроза покарання у вигляді позбавлення волі може спонукати людину, вживати всі можливі заходи, спрямовані на уникнення від кримінальної відповідальності.

Крім того, оцінюючи ризик втечі у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58), суд приймає до уваги, що обвинувачений у зареєстрованому шлюбі не перебував, офіційно ніде не працював, він має постійне місце проживання, де проживав із батьками, при цьому ці обставини існували на час вчинення протиправних діянь, які інкримінуються обвинуваченому, і не стали стримуючим фактором для останнього. Інших даних про міцність соціальних зв`язків за місцем проживання обвинуваченого, які б свідчили про наявність стримуючого фактору та подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого, суду не надано. До того ж суд зазначає, що даний ризик, в умовах воєнного стану, який діє в Україні, є досить вагомим.

Отже, суд вважає, що сукупність наведених чинників свідчить про певну ступінь ймовірності того, що обвинувачений може вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, а відтак наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України є явно обґрунтованим.

При встановленні наявності ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні - слід враховувати, встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 ст. 95 КПКУ країни). Наразі свідки по даному кримінальному провадженню не надавали своїх показів суду, а тому вищевказаний ризик має місце бути.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинення іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_4 схильний до вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або перекурсорів, не має постійного місця роботи, а отже стабільного доходу, тому перебуваючи на свободі може продовжити свою злочинну діяльність.

Аналізуючи викладене, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, суд вважає встановленим наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватися від суду, з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності; можливість незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, допит яких не проведено судом, вчинення іншого кримінального правопорушення.

На переконання суду, застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є достатнім для запобігання ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, суд доходить висновку, що більш м`який запобіжний захід, ніж домашній арешт із забороною залишати житло у певний час доби, на даному етапі судового провадження не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Суд вважає за можливе продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме, прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатись із населеного пункту, у якому він мешкає, за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду, за винятком випадків необхідності забезпечення особистої безпеки, у зв`язку з запровадженням правового режиму воєнного стану, а також, необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та його стаціонарного лікування у закладах охорони здоров`я; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, контактних номерів мобільного телефону; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну, що є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Таким чином, клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний час доби, стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 331, 369 372, 376, 392 КПК України, суд, -

Керуючись вимогами ст.ст. 314 - 317 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні № 0000041 від 17 квітня 2024 року щодо ОСОБА_4 , якому висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 308 КК України - задовольнити.

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а саме: заборонити обвинуваченому в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 12 лютого 2025 року, включно, за виключенням надання обвинуваченому ОСОБА_4 невідкладної медичної допомоги та необхідності його стаціонарного лікування у закладах охорони здоров`я, а також, необхідності прослідувати до місця укриття чи бомбосховища під час оголошення сигналу «Повітряна тривога» та подальшого невідкладного повернення до визначеного цією ухвалою місця домашнього арешту після сигналу «Повітряна тривога».

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатись із населеного пункту, у якому він мешкає, за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду, за винятком випадків необхідності забезпечення особистої безпеки, у зв`язку з запровадженням правового режиму воєнного стану, а також, необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та його стаціонарного лікування у закладах охорони здоров`я;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, контактних номерів мобільного телефону;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися у житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на обвинуваченого зобов`язань.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід, зокрема, тримання під вартою.

Копію ухвали негайно вручити прокурору, обвинуваченому.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на територіальний підрозділ Національної поліції за місцем відбуття домашнього арешту, направивши на його адресу копію цієї ухвали.

Строк дії ухвали суду до 12 лютого 2025, року, включно.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя:ОСОБА_1