Дата документу 26.02.2025Справа № 554/6687/17
Провадження № 1-кс/554/3122/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2025 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора: ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження, в порядку ст.303 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження, в порядку ст.303 КПК України,в якій просить скасувати постанову дізнавача про закриття кримінального провадження №0003850 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.129 КК України, з урахуванням ухвали Полтавського районного суду від 14.08.2017 року справа №545/1842/15-к та ухвали Октябрського районного суду м.Полтави від 19.02.2024 року у справі №554/6687/17, та направити матеріали для відновлення досудового розслідування.

В обґрунтування вимог скарги заявник зазначив, що 21.08.2017 року ним була подана заява до Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області, яка містила відомості про вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_5 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.129 КК України. Однак, відомості про кримінальне правопорушення не були внесені посадовими особами Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області до ЄРДР. В подальшому ухвалами слідчих суддів скарги ОСОБА_4 були задоволені та зобов`язано службових осіб Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінальних правопорушень за заявою ОСОБА_4 від 21.08.2017 року.

З листа Полтавської окружної прокуратури Полтавської області від 20.02.2025 року йому стало відомо, що дізнавачем сектору дізнання Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області 18.02.2025 року прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

З даною постановою заявник категорично не згоден та вважає її передчасною та такою, яка порушує вимоги чинного кримінального процесуального законодавства України.

ОСОБА_4 звертає увагу суду на те, що неодноразово слідчими органами закривалось кримінальне провадження за ч.1 ст.296, ч.1 ст.129 КК України, однак ухвалами слідчих суддів від 12.06.2024 року, 19.02.2024 року, 24.07.2018 року, 10.05.2018 року постанови слідчого були скасовані. Станом на 20.02.2025 року органом досудового розслідування не здійснено належних дій по допиту всіх свідків з приводу вчинення протиправних дій та погроз. Так, не допитано працівників Полтавського районного суду Полтавської області в особі головуючого судді ОСОБА_6 ,, секретаря, захисників, прокурора. Не допитано ОСОБА_5 з приводу вчинення протиправних дій, не проведено експертизу запису судового засідання, не вчинено тимчасового доступу, не відібрано зразки голосу від ОСОБА_5 та не вчинено інших процесуальних дій, необхідних для здійснення ефективного досудового розслідування, що є неприпустимим фактом.

У судове засідання заявник не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду скарги, подав письмове клопотання про розгляд скарги у його відсутність, з підтриманням вимог поданої скарги.

Із урахуванням того, що для розгляду вказаної категорії скарг встановлено скорочені терміни, а скаржник до суду не з`явився, подавши на адресу суду клопотання про розгляд скарги у його відсутність, тому з метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути скаргу у відсутність заявника.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги. Зазначив, що в постанові дізнавача детально описано свідчення ОСОБА_4 , свідків, досліджені письмові матеріали. Вказав на те, що ОСОБА_5 неодноразово намагались допитати, проте вона відповідно до ст.63 Конституції України відмовилась від надання пояснень. Вважає, що дії ОСОБА_5 в судовому процесі були викликані особистими неприязними стосунками з усіма особами, однак судове засідання не було зірвано, тілесні ушкодження нікому не були нанесені, суддя та прокурор не вважають себе потерпілими, по справі винесено вирок. На думку прокурора в діях ОСОБА_5 можливі ознаки дрібного хуліганства.

Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали скарги, та матеріали наданого кримінального провадження №0003850 від 01.09.2017 року, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги з наступних підстав.

Статтею ст. 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Законодавець в ч. 1 ст. 2 КПК України передбачив, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Допустимість доказів визначається положеннями цього Кодексу, які були чинними на момент їх отримання.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Згідно статті 303 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до вимог ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. ч. 1 - 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а, також, на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 93 КПК України передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Відповідно до ст.40-1 КПК України, дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення дізнавача.

Судом встановлено, що в провадженні дізнавача СД Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області перебували матеріали кримінального провадження №0003850 від 01.09.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.129 КК України.

Предметом досудового розслідування у цьому кримінального провадженні стали відомості за зверненням ОСОБА_4 про можливе вчинення хуліганських дій, що виражалися в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю та винятковим цинізмом у судовому засіданні в Полтавському районному суді Полтавської області 14.08.2017 року.

Також 11.09.2017 року до Полтавського ВП ГУНП в Полтавстькій області надійшла ухвала Октябрського районного суду м.Полтави щодо внесення службовими особами Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.1 ст.129 КК України за фактом погрози вбивством громадянкою ОСОБА_5 ОСОБА_4 в судовому засіданні в Полтавському районному суді Полтавської області 14.08.2017 року.

01.09.2022 року постановою прокурора Полтавської окружної прокуратури матеріали досудового розслідування у кримінальних провадженнях №0003850 від 01.09.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та №0004353 від 02.10.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, об`єднано в одне провадження, яке зареєстровано в ЄРДР під №0003850 від 01.09.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.129 КК України.

18.02.2025 року дізнавачем СД Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 винесена постанова про закриття кримінального провадження №0003850, внесеного до ЄРДР 01.09.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.129 КК України, за відсутністю в діях ОСОБА_5 складу кримінальних правопорушень, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Згідно постанови дізнавача, під час проведення досудового розслідування слідчим не встановлено наявності всіх обов`язкових елементів складів кримінальних правопорушень, передбачених ч.1ст.296, ч.1 ст.129 КК України. Також, відповідно до постанови дізнавача, встановлено, що дії ОСОБА_5 не носять ознак кримінально караного хуліганства, так як не містять ознак особливої зухвалості та виняткового цинізму. Дії ОСОБА_5 зумовлені саме розглядом обвинувального акту щодо неї під час судового засідання, що вказує на мотив особистої неприязні до учасників вказаного судового засідання. Також, дії ОСОБА_5 не носять ознак кримінально караного діяння погрози вбивством, оскільки кваліфікуючою ознакою ст.129 КК України є саме погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози. Однак під час проведення досудового розслідування погроз вбивством не виявлено.

Суд вважає, що дізнавачем під час ухвалення постанови про закриття кримінального провадження №0003850, внесеного до ЄРДР 01.09.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.129 КК України,було належним чином та в повному обсязі проведено дії, направлені на перевірку обставин справи та встановлення можливої причетності ОСОБА_5 до вчинення зазначених кримінальних правопорушень, надано належну оцінку всім доказам і встановленим обставинам та об`єктивно зроблено висновок про закриття кримінального провадження на підставі ч.1 п.2 ст.284 КПК України.

З метою дотримання вимог ст. 92 КПК України під час досудового розслідування досліджені доводи, викладені під час допиту потерпілим ОСОБА_4 , перевірено його доводи щодо вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні проведено необхідні та можливі слідчі (розшукові) дії, спрямовані на з`ясування фактичних даних, які містяться в заяві про вчинене кримінальне правопорушення. Зокрема: опитано ОСОБА_5 з приводу обставин події, яка відповідно до ст.63 Конституції України відмовилась надавати пояснення; допитано адвоката ОСОБА_8 з приводу обставин події, ряд інших свідків. Дана оцінка та проведено аналіз доказів, які стали підставою для закриття провадження у справі.

Слід також зазначити, що дізнавачем фактично виконані всі ухвали слідчих суддів від 12.06.2024 року, 19.02.2024 року, 24.07.2018 року, 10.05.2018 року, 16.06.2022 року, 17.02.2022 року, вказані обґрунтування та підстави його висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, а відтак, спростовано доводи скаржника.

Після встановлення відсутності в кримінальному провадженні ознак кримінальних правопорушень, а саме сукупності передбачених кримінальним законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують певне діяння як суспільно небезпечне, кримінальне провадження закрито на підставі ст. 284 КПК України.

Оцінивши обставини справи, суд вважає, що постанова дізнавача СД Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 від 18.02.2025 року про закриття кримінального провадження №0003850, внесеного до ЄРДР 01.09.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.129 КК України, за відсутністю в діях ОСОБА_5 складу кримінальних правопорушень, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, є законною та обґрунтованою, такою, що винесена на підставі всебічного та повного дослідження всіх обставин кримінального провадження, а тому підстави для її скасування відсутні.

Суд вважає, що посилання ОСОБА_4 на те, що дізнавачем здійснено не повний аналіз обставин справи, не зібрано всі можливі докази, надано їм необґрунтовану і хибну правову оцінку, не проведено комплекс слідчих та процесуальних дій, спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Отже, суд вважає, що дізнавачем під час ухвалення постанови про закриття кримінального провадження за №0003850, внесеного до ЄРДР 01.09.2017 року було належним чином та в повному обсязі проведено дії, направлені на перевірку обставин справи та встановлення можливої причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень. Надано належну оцінку всім доказам і встановленим обставинам та об`єктивно зроблено висновок про закриття кримінального провадження на підставі ч.1 п.2 ст.284 КПК України.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доводи скарги про те, що постанова є незаконна з багатьох підстав, фактично зводяться до загальних формулювань та не містять обґрунтування, яким чином проведення подальших (і яких) слідчих та процесуальних дій може вплинути на правильність висновку про закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.129 КК України. А відтак, такі посилання на незаконність досудового розслідування, юридично неспроможні.

У відповідності до досліджених матеріалів кримінального провадження, встановлено, що перевірка по даному факту проводилась в повному обсязі, з виконанням усіх необхідних перевірочних дій та було прийнято рішення про закриття кримінального провадження.

Тому, суд вважає, що усі засоби для встановлення спірних обставин було досудовим слідством повністю використано. Висновки дізнавача про необхідність закриття даного кримінального провадження умотивовані на основі аналізу зібраних по справі матеріалів і доказів.

Слід також зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.

Відповідно до п.29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява N 70767/01) від 6 вересня 2005 року право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява №37437/97).

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі "ОСОБА_7 проти України" (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дізнавачем однозначно доведено правові підстави для ухвалення оскаржуваного рішення, воно є обґрунтованим відповідними доказами, засоби доказування, що передбачені законом для встановлення спірних фактичних обставин, досудовим слідством вичерпані. Отже, в задоволенні скарги ОСОБА_4 слід відмовити.

Керуючись ст.303-307,309,369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову дізнавача СД Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 від 18.02.2025 року про закриття кримінального провадження №0003850, внесеного до ЄРДР 01.09.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.129 КК України, за відсутністю в діях ОСОБА_5 складу кримінальних правопорушень, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1