КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/2853/2025
ЄУН: 760/7872/23 Головуючий суддя у суді І інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 20 грудня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_8 із тримання під вартою на домашній арешт, задоволено клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_8 , продовжено строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_8 строком на 60 днів, тобто, до 17 лютого 2025 року включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду, обвинувачена подала апеляційну скаргу, в якій висловлює свою незгоду з вказаною ухвалою, вказавши, що ухвала підлягає скасуванню з багатьох причин, про які вона повідомить під час апеляційного розгляду.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 422-1 КПК України суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду першої інстанції: ухвалу про продовження строку тримання під вартою; клопотання про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

На виконання вимог ч. 2 ст. 422-1 КПК України з суду першої інстанції витребувані копії наведених документів, а також судом направлена копія клопотання захисника про зміну обвинуваченій запобіжного заходу, яке було предметом розгляду.

Заслухавши доповідь судді,

- пояснення обвинуваченої, яка просила скасувати ухвалу, вказавши про те, що її обвинувачують у вчиненні злочину, який вона не вчиняла, жінка, вбивство якої їй інкримінують, вона відсутня як померла, тіла жінки немає, як і немає доказів на підтвердження її винуватості у вчиненні злочину, який їй інкримінують. Вона не збирається від будь-кого переховуватись, впливати на когось, з потерпілою вона не спілкується. Наразі відбувається стадія допиту свідків, частина доказів вже досліджувалась. Вона має на меті довести свою невинуватість. Її син не знає, де вона знаходиться, і не розуміє, що відбувається. Вона є медичною сестрою. У свій час надавала медичну допомогу військовим, про що подавала інформацію до військомату. Нікуди їхати з України не збирається, просить замінити їй запобіжний захід на домашній арешт для того, щоб перебувати з сином;

- захисника, який підтримав апеляційну скаргу та доводи обвинуваченої, вказавши, що обвинувачення є необґрунтованим, тіла не знайшли, свідків немає, немає ніяких доказів вчинення злочину взагалі. У матеріалах справи наявна заява мешканців ЖК «Чайка», які не проти, щоб обвинувачена проживала за їхньою адресою, вони готові взяти її на поруки;

- прокурора, який просив відмовити у задоволення апеляційної скарги, вказавши, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, суд навів доводи, на підставі яких продовжений запобіжний захід, ризики є очевидними та такими, що не спростовуються стороною захисту. Окрім того, як наголосив прокурор, обвинувачена не допитана, може ухилятись від явки до суду, а тому відсутні підстави для скасування ухвали;

- дослідивши наявні у розпорядженні колегії суддів матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що у провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002139 від 21 вересня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України.

На стадії судового розгляду прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що з 20 квітня 2022 року ОСОБА_8 винаймала квартиру АДРЕСА_1 , у ОСОБА_10 , яку остання з грудня 2017 року постійно здавала в довготривалу оренду та в ній не проживала. 18 вересня 2022 року приблизно о 21 год. ОСОБА_10 з метою отримання орендної плати прийшла до кв. АДРЕСА_1 , де на той момент перебувала лише ОСОБА_8 . Перебуваючи на кухні, ОСОБА_8 розрахувалась за оренду квартири з ОСОБА_10 , після чого остання почала оглядати квартиру та зробила ОСОБА_8 зауваження, через те, що їй не сподобався загальний стан квартири. Через це між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , на ґрунті виниклих неприязних стосунків виник конфлікт. В ході даного конфлікту у ОСОБА_8 виник раптовий злочинний умисел, направлений на умисне позбавлення життя ОСОБА_10

19 вересня 2022 року приблизно о 21.10 год. ОСОБА_8 , перебуваючи на кухні вказаної квартири, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою протиправного заподіяння смерті потерпілій, схопила з кухонної плити пательню та, тримаючи її обома своїми руками, стоячи навпроти потерпілої, нанесла один удар пательнею по голові ОСОБА_10 , тобто, в життєво важливий орган людини, після чого з голови та у подальшому з дихальних шляхів потерпілої пішла кров. ОСОБА_10 впала на підлогу та внаслідок отриманої травми голови померла на місці. Після цього ОСОБА_8 перетягнула ОСОБА_10 , яка вже не подавала ознак життя, до іншої кімнати, де загорнула її тіло у килим, що був на підлозі, обмотала килим скочтем.

19 вересня 2022 року ОСОБА_8 , з метою приховання тіла ОСОБА_10 та уникнення відповідальності, найняла за 1000 гривень двох безхатченків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 для того, щоб позбутися килима з тілом потерпілої, пояснивши їм,що у килимі велика собака, яка мала кровотечу та померла при пологах. ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які не знали, шо у згорнутому килимі, який додатково був обмотаний сміттєвими пакетами та зв`язаний кабелем, тіло людини, винесли його з вищевказаної квартири та у цей же день приблизно о 11.30 год. залишили килим з тілом померлої ОСОБА_10 у контейнері для сміття за адресою: АДРЕСА_2 ., який разом із сміттям 20 вересня 2022 року сміттєвозом вивезено до Полігону твердих побутових відходів № 5 в с. Підгірці, Обухівського району, Київської області.

Прокурор у клопотанні вказує на те, що на той факт, що обвинувачувана буде переховуватись від прокуратури та суду вказує те, що пред`явлене обвинувачення повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, а санкція статті кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , а саме - ч. 1 ст. 115 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років позбавлення волі. Тобто, як зазначає прокурор, перебуваючи на волі, ОСОБА_8 може зникнути від суду, усвідомивши невідворотність значного строку покарання за вчинення вказаного кримінального правопорушення. Також обвинувачувана не має міцних соціальних зв`язків, з близьких має лише неповнолітнього сина, який був свідком відповідного кримінального правопорушення; офіційно не працює, раніше притягувалась до адміністративної відповідальності за зайняття проституцією, періодично змінює місце проживання, за орендну плату винаймала декілька квартир, в одній з який проживав її неповнолітній син останні пів року, а підозрювана з`являлась до цієї квартири лише у неділю, власного житла не має, в Києві винаймає житло останні 10 років.

На той факт, що обвинувачувана може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто, зникнути та перебувати тривалий час у розшуку, на переконання прокурора, вказує те, що вона обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 115 КК України. Також, на думку прокурора, обвинувачена може знищити та спотворити докази, оскільки позбулась тіла померлої, її речей, знищила переписку у власному телефоні з потерпілою, витирала та замивала сліди крові на квартирі.

На той факт, що обвинувачена може вчинити інше кримінальне правопорушення, на переконання прокурора, вказує те, що обвинувачена вчинила особливо тяжкий злочин, а тому з метою переховування та впливу на свідків може продовжити злочинні дії. На той факт, що обвинувачена може впливати на свідків з метою зміни останніми показань в частині фактичних обставин, вказує те, що вона обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, тобто, вона здатна на вчинення насильницьких дій, а вплив ОСОБА_8 на свідків у даному кримінальному провадженні можуть сприяти уникненню обвинуваченої від кримінальної відповідальності.

На переконання прокурора, жоден із більш м`яких запобіжних заходів: домашній арешт, застава, особиста порука, особисте зобов`язання не зможуть запобігти ризикам передбаченим вище, що підтверджуються вищевикладеними обставинами.

Окрім того, прокурор при продовженні ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив врахувати: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, в якому вона обвинувачується; вік та стан її здоров`я, відсутність будь-яких даних про наявність захворювань, які б вказували про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою та були підставами для її звільнення, що встановлюється відповідним висновком лікарської комісії та вирішується у передбаченому законом порядку; неможливість проживання обвинувачуваної за місцем вчинення кримінального правопорушення та відсутність іншого можливого місця проживання. Вказані обставини, як зазначає прокурор, свідчать про неможливість запобігання наявним ризикам, які передбачені п. п. 1, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, забезпечення належного виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків та її належну поведінку, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Захисником заявлено клопотання про зміну обвинуваченій запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт за вказаною у клопотанні адресою або визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави у мінімально можливому розмірі.

Клопотання захисника обґрунтоване тим, що висунута ОСОБА_8 підозра є необґрунтованою, очевидців події немає, тіла зниклої особи не виявлено, висновок експерта про причини смерті потерпілої відсутній. Окрім того, захисник наголошує, що судом досліджені всі письмові докази та відеоматеріали, які не підтверджують версію сторони обвинувачення, а, відтак, обвинувачення ґрунтується на припущеннях.

Водночас захисник наголошує, що підзахисна третій рік перебуває під вартою, хоча вона має реальну можливість проживати за вказаною адресою, що підтверджується відповідними доказами та заявами співвласників будинку, які не заперечують, щоби вона проживала в їхньому будинку безстроково у разі зміни їй судом виду запобіжного заходу. Також вказані особи гарантують, що під час проживання у них ОСОБА_8 остання буде забезпечена всім необхідним, а саме, харчуванням, одягом, грошима.

З урахуванням наведених обставин, на переконання захисника, є цілком очевидним, що подальше утримання ОСОБА_8 є недоцільним, і буде достатнім запобіжний захід у виді домашнього арешту. Однак, як наголошує захисник, у разі, якщо суд не знайде підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, є підстави для альтернативного запобіжного заходу у виді застави у мінімальному розмірі.

За змістом оскаржуваної ухвали в судовому засіданні прокурор підтримала клопотання про продовження строків тримання обвинуваченій під вартою, вказавши, що на даний час триває судове слідство, зокрема, стадія дослідження доказів сторони обвинувачення та допиту свідків сторони захисту, тому обвинувачена, перебуваючи на більш м`якому запобіжному заходу, може переховуватися від суду та вчиняти інші дії, направлені на затягування розгляду справи, або незаконного впливу на свідків.

Представник потерпілої ОСОБА_13 просив задовольнити клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_7 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та просив змінити обвинуваченій запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_3 .

Обвинувачена ОСОБА_8 просила задовольнити клопотання захисника.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При цьому, розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до положень ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь встановлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою.Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин, тобто, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

За результатами розгляду поданих клопотань суд дійшов висновку про доведеність на даному етапі ризиків у кримінальному провадженні та продовжив обвинуваченій строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 17 лютого 2025 року включно.

Судом враховано, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України у вбивстві, тобто, умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині. Також суд вказав, що на даному етапі розгляду кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Суд дійшов висновку, що під час судового розгляду справи прокурором було доведено, що ризики, які були встановлені раніше, а саме: переховування обвинуваченої ОСОБА_8 від суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, хоча у зв`язку із перебігом судового розгляду справи суттєво зменшилися, проте продовжують існувати, у зв`язку з чим дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину вчиненого проти життя та здоров`я потерпілої, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років, остання, усвідомлюючи невідворотність покарання, яке може бути їй призначено судом у випадку визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, може вживати заходи, спрямовані на переховування від суду.

Крім того, судом враховано, що на даний час триває стадія дослідження доказів сторони обвинувачення та допиту свідків сторони захисту, ще не допитана обвинувачена ОСОБА_8 , а тому, перебуваючи на більш м`якому запобіжному заходу, обвинувачена може вчиняти дії, направлені на затягування судового розгляду справи з метою уникнення відповідальності за інкриміноване ОСОБА_8 правопорушення. Доказів, які б унеможливлювали утримання обвинуваченої ОСОБА_8 під вартою, суду не надано.

Аналізуючи вказані захисником ОСОБА_7 доводи щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_8 , суд дійшов висновку, що на даній стадії відсутні обґрунтовані підстави для зміни обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, оскільки ще триває стадія дослідження доказів, та судом ще не допитано саму обвинувачену, тому ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі може ухилятися від явки до суду та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину.

За таких обставин суд дійшов висновку про доцільність продовження обвинуваченій строку тримання під вартою на 60 днів.

Враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого проти життя та здоров`я потерпілої, тобто, у вчиненні умисного вбивства потерпілої, суд, з посиланням на положення ст. 183 КПК України, дійшов висновку про невизначення обвинуваченій розміру застави у даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченої ОСОБА_8 під вартою підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотання захисника слід відмовити.

Таким чином, на переконання колегії суддів, за змістом оскаржуваної ухвали, приймаючи рішення про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою, місцевий суд, окрім тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , врахував дані про її особу, вказав про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, те, що обвинувачена може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; та дійшов обґрунтованого висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За змістом ст. 178 КПК України суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Наведені вище положення КПК України свідчать про те, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України, при тому, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

При цьому колегія суддів враховує, що з наявних даних встановлено, що питання продовження обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою вирішено на стадії судового розгляду, тобто, прокурором у цьому кримінальному провадженні визнано зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта відносно ОСОБА_8 за інкримінованим їй обвинуваченням та прийнято рішення про звернення до суду з обвинувальним актом, який був переданий до суду у порядку ст. 291 КПК України, отже, ОСОБА_8 набула статусу обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, і обґрунтованість висунутого обвинувачення перевіряється судом першої інстанції шляхом дослідження доказів, наданих сторонами обвинувачення та захисту, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, та яким за результатами судового розгляду суд надає оцінку, як кожному окремо, так і в сукупності, в нарадчій кімнаті шляхом ухвалення остаточного рішення у кримінальному провадженні.

За таких обставин доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри та обвинувачення ОСОБА_8 , є непереконливими, оскільки підлягають перевірці під час судового розгляду судом першої інстанції.

Наведенесвідчить про те, що, приймаючи рішення про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд врахував обставини інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, його наслідки, та виходив з наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам.

Відповідно до даних, які містять в наявних матеріалах, обвинувачена не працює, раніше не судима, має неповнолітнього сина, хоча під час апеляційного розгляду обвинувачена вказала про те, що її син є повнолітнім.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За змістом висунутого обвинувачення ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Суворість покарання, яке загрожує обвинуваченій у разі доведення винуватості у вчиненні інкримінованих їй дій, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування та саме по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченої переховуватися від суду, а, відтак, колегія суддів вважає, що тяжкість можливого покарання може спонукати обвинувачену переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Окрім того, колегія суддів враховує характер та обставини інкримінованого обвинуваченій злочину, дані, викладені у клопотанні прокурора та не спростовані стороною захисту, про відсутність в обвинуваченої постійного місця проживання, неодноразову зміну обвинуваченою орендованих житлових приміщень, а тому вважає небезпідставною можливість зміни обвинуваченою місця проживання з метою уникнення від кримінальної відповідальності, що також свідчить про наявність ризику переховування обвинуваченої від суду.

На думку колегії суддів, є небезпідставним на даному етапі судового провадження і ризик впливу з боку обвинуваченої на свідків у кримінальному провадженні з метою зміни ними показань на її користь, який хоча і зменшився, враховуючи що свідки сторони обвинувачення допитані, проте, продовжує існувати, оскільки судовий розгляд ще не завершений.

За встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність на даному етапі судового провадження ризику іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню обвинуваченою,у тому числі, не з`являтися за викликами до суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого їй особливо тяжкого злочину.

З урахуванням встановлених обставин, з огляду на наявні дані про особу обвинуваченої, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що на час постановлення оскаржуваної ухвали відсутні підстави для застосування до обвинуваченої такого запобіжного заходу, як передача її на поруки у зв`язку з відсутністю заяв відповідних осіб; за відсутності даних про наявність в обвинуваченої сталих міцних соціальних зв`язків та роботи, що може бути стримуючим фактором для настання встановлених ризиків, - як домашній арешт, про що просить захисник в апеляційній скарзі, або особисте зобов`язання, оскільки не зможуть запобігти встановленим на даний час ризикам кримінального провадження та можуть негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, у тому числі щодо належного виконання обвинуваченою своїх процесуальних обов`язків.

Відомостей, які б свідчили про неможливість подальшого застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявні матеріали не містять і обвинуваченою та захисником не надано.

Приймаючи до уваги вищенаведені ризики, з огляду на відомості про особу обвинуваченої, які викладені в оскаржуваному рішенні, зважаючи на обставини інкримінованого обвинуваченій злочину з застосуванням насильства та його наслідків у виді смерті людини, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуєтьсяОСОБА_8 , те, що стороною захисту не надано доказів про майновий стан обвинуваченої, наявність нерухомого і рухомого майна у власності та користуванні, наявність коштів, положення п. 1, п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що встановлені на даний час обставини виключають об`єктивну можливість застосування до обвинуваченої такого запобіжного заходу, як застава.

З огляду на викладене, враховуючи, що на даний час остаточне рішення у кримінальному провадженні ще не прийнято, встановлені ризики продовжують існувати, підстави для скасування оскаржуваного судового рішення колегією суддів не встановлено, а тому апеляційна скарга обвинуваченої не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 4221 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 20 грудня 2024 року, якою обвинуваченій за ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто, до 17 лютого 2025 року включно - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

______________________ _______________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4