ВИРОК

Іменем України

12.03.2025 м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження №0000480 від 03.09.2024 про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оброшино Пустомитівського району Львівської області, громадянина України, розлученого, з вищою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , водія 1 взводу протитанкових ракетних комплексів роти протитанкових ракетних комплексів військової частини НОМЕР_1 , солдата, раніше судимого: 24.01.2024 вироком Залізничного районного суду міста Львова за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк один рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із випробуванням строком на один рік, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 , діючи в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», із наступними змінами та доповненнями, згідно якого заборонено незаконний обіг наркотичних засобів та психотропних речовин, не маючи на це спеціального дозволу, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини для власного вживання без мети збуту, діючи з прямим умислом, протягом року після засудження 24.01.2024 вироком Залізничного районного суду м.Львова за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із випробуванням строком на один рік,на шлях виправлення не став та знову вчинив кримінальне правопорушення у сфері незаконного обігу психотропних речовин.

Так, 02 вересня 2024 року приблизно о 18:00 год., перебуваючи по вул. Бойківська, 32у м. Львові, ОСОБА_5 знайшов (придбав) біля бетонних плит один полімерний пакет, з пазовим замком та смужкою фіолетового кольору біля горловини, обгорнутий полімерною клейкою стрічкою чорного кольору із вмістом кристалічної речовини білого кольору, що містила у собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено РVР.

При цьому, ОСОБА_5 усвідомлюючи, що вказана речовина містить особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено РVР, діючи умисно вирішив її незаконно придбати, шляхом привласнення знахідки та в подальшому зберігати для власного вживання без мети збуту. Для цього, ОСОБА_5 , поклав один прозорий, безбарвний, полімерний пакет, з пазовим замком та смужкою фіолетового кольору біля горловини, обгорнутий полімерною клейкою стрічкою чорного кольору із вмістом кристалічної речовини білого кольору, у праву бокову кишеню шортів чорного кольору.

В подальшому, 02 вересня 2024 року, приблизно о 18:35 год. ОСОБА_5 , поблизу будинку №32, що по вул. Бойківська у м. Львові, був зупинений працівниками ДОП СДОП ВП ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області та в ході спілкування із останніми повідомив, що зберігає при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено та, в подальшому, при огляді місця події, в період часу з 19:32 год. по 19:40 год., добровільно видав із правої бокової кишені шортів чорного кольору прозорий, безбарвний, полімерний пакет, з пазовим замком та смужкою фіолетового кольору біля горловини, обгорнутий полімерною клейкою стрічкою чорного кольору із вмістом кристалічної речовини білого кольору.

У виявленій та вилученій у ОСОБА_5 кристалічній речовині білого кольору, яка знаходилася у прозорому, безбарвному, полімерному пакеті, з пазовим замком та смужкою фіолетового кольору біля горловини, обгорнутому полімерною клейкою стрічкою чорного кольору виявлено PVP, який згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», що затверджений постановою Кабінету міністрів України № 770 від 06.05.2000 відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. Загальна маса PVP, яка вилучена у ОСОБА_5 , становить 0,2743 грама.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся, пояснення дав аналогічні до фабули обвинувачення. Свої дії пояснив необдуманістю щодо настання негативних наслідків. Просить суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

Згідно з ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з п.4 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, в судовому засіданні не досліджувалися інші зібрані по справі докази, оскільки за згодою учасників процесу, дослідження останніх визнано недоцільним, так як фактичні обставини справи ніким не оспорюються і у суду відсутні сумніви щодо добровільної позиції учасників судового провадження, яким роз`яснено, що у такому випадку вони позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані органами досудового слідства, оскільки ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України, тобто вчинив незаконне придбання, зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчиненого протягом року після його засудження за ч.1 ст.309 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, має постійне місце проживання, за місцем військової служби не зарекомендував себе з позитивної сторони, за допомогою до лікаря-психіатра КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» не звертався та на обліку в КНП ЛОР «Львівської обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає повне визнання своєї провини і щире каяття, сприяння слідству та суду у розкритті злочину та встановлення істини по справі.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому у відповідності до ст.67 КК України, відсутні.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд дотримався вимог ст. ст. 50 і 65 КК України, якими передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Згідно з ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

У відповідності до позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 205/7091/16-к (№ 51 - 1532 км 19), поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому, слід призначити в межах санкції статті за якою кваліфіковано злочин, у виді 1 (одного) року позбавлення волі, оскільки таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Так, у частині 3 ст.78 КК України зазначено, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Залізничного районного суду міста Львова від 24.01.2024 ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк один рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із випробуванням строком на один рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

В період іспитового строку, встановленого за вироком Залізничного районного суду міста Львова від 24.01.2024, ОСОБА_5 вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України.

Відтак, суд вважає, що обвинуваченому слід визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, з урахуванням положень ч.1 ст.72 КК України за сукупністю вироків, приєднавши частково до призначеного покарання за цим вироком невідбуте покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 24.01.2024.

Запобіжний захід не обирався та арешт на майно обвинуваченого не накладався.

Процесуальні витрати по справі за проведення експертизи відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 326, 349, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст 71 КК України, з урахуванням положень ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 24.01.2024, та остаточно призначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1(один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Витрати пов`язані із залученням експерта у зв`язку з проведенням експертизи на суму 2271,84 гривень стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,в дохід держави.

Речовий доказ згідно постанови від 03.09.2024 про визнання речовим доказам та квитанції №00290 про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження №0000480 від 03.09.2024, а саме, психотропну речовину PVP, масою 0,2743 грама знищити.

Речовий доказ згідно постанови від 30.09.2024 про визнання речовим доказам, та який знаходиться в камері зберігання речових доказів поліції відповідно до квитанції №0011800, а саме, один змив із чорної ізоленти, який поміщено в паперовий конверт Національної поліції України знищити.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1