Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/148/21
номер провадження 1-кп/368/30/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.02.2025 року Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

законного представника потерпілих ОСОБА_9

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Кагарлику в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0004452 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Краматорська Донецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 4,6 ст 152, ч.ч. 4,6 ст. 153, ч.2 ст. 156, ч.4,5 ст. 301 КК України,-

в с т а н о в и в:

У ОСОБА_7 , який перебував у приміщенні житлового будинку АДРЕСА_1 , разом із своїм малолітнім сином ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник злочинний умисел на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи.

Так, 04 вересня 2020 року о 19 годині 43 хвилин, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи, знаходячись в положенні лежачи на спині, при цьому оголивши свій статевий орган, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи спільно із своїм малолітнім сином ОСОБА_10 на ліжку в одній із кімнат житлового будинку за вищевказаною адресою, застосовуючи до останнього психологічне насильство, всупереч волі та бажанню свого малолітнього сина ОСОБА_10 , вчинив дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло іншої особи, що виразились у мастурбаційних діях ОСОБА_7 , здійснених малолітнім ОСОБА_10 .

Здійснюючи вищевказані дії, ОСОБА_7 задовольняв свою статеву пристрасть, застосовуючи при цьому психологічне насильство, без добровільної згоди малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , із застосуванням аудіо-відео фіксації за допомогою власного мобільного телефону марки «Sony» моделі «XPERIA H4311» код ІМЕІ: НОМЕР_1 .

.Продовжуючи свої злочинні дії, 04 вересня 2020 року о 19 годині 56 хвилин ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи спільно із своїм малолітнім сином ОСОБА_10 на ліжку в одній із кімнат житлового будинку за вищевказаною адресою, застосовуючи до останнього психологічне насильство, всупереч волі та бажанню свого малолітнього сина ОСОБА_10 , вчинив дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло іншої особи, що виразились у примушуванні малолітнього ОСОБА_10 до мастурбаційних дій свого статевого органу.

Здійснюючи вищевказані дії ОСОБА_7 задовольняв свою статеву пристрасть, застосовуючи при цьому психологічне насильство, без добровільної згоди малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , із застосуванням аудіо-відео фіксації за допомогою власного мобільного телефону марки «Sony» моделі «XPERIA H4311» код ІМЕІ: НОМЕР_1 .

Продовжуючи свої злочинні дії, 06 вересня 2020 року о 12 годині 40 хвилин ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи спільно із своїм малолітнім сином ОСОБА_10 на ліжку в одній із кімнат житлового будинку АДРЕСА_1 застосовуючи до останнього психологічне насильство, всупереч волі та бажанню свого малолітнього сина ОСОБА_10 , вчинив дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло іншої особи, що виразились у примушуванні малолітнього ОСОБА_10 до мастурбаційних дій свого статевого органу.

Здійснюючи вищевказані дії, ОСОБА_7 задовольняв свою статеву пристрасть, застосовуючи при цьому психологічне насильство, без добровільної згоди малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , із застосуванням аудіо-відео фіксації за допомогою власного мобільного телефону марки «Sony» моделі «XPERIA H4311» код ІМЕІ: НОМЕР_1 .

Крім цього, продовжуючи свої злочинні дії, 06 вересня 2020 року о 12 годині 48 хвилин ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи спільно із своїм малолітнім сином ОСОБА_10 на ліжку в одній із кімнат житлового будинку за вищевказаною адресою, застосовуючи до останнього психологічне насильство, всупереч волі та бажанню свого малолітнього сина ОСОБА_10 , вчинив дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло іншої особи, що виразились у примушуванні малолітнього ОСОБА_10 до мастурбаційних дій свого статевого органу.

Здійснюючи вищевказані дії, ОСОБА_7 задовольняв свою статеву пристрасть, застосовуючи при цьому психологічне насильство, без добровільної згоди малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , із застосуванням аудіо-відео фіксації за допомогою власного мобільного телефону марки «Sony» моделі «XPERIA H4311» код ІМЕІ: НОМЕР_1 .

Продовжуючи свої злочинні дії, 06 вересня 2020 року о 13 годині 21 хвилин ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи спільно із своїм малолітнім сином ОСОБА_10 в одній із кімнат житлового будинку за вищевказаною адресою, застосовуючи до останнього психологічне насильство, всупереч волі та бажанню свого малолітнього сина ОСОБА_10 , вчинив дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло іншої особи, що виразились що виразились у примушуванні малолітнього до мастурбаційних дій свого статевого органу.

Здійснюючи вищевказані дії, ОСОБА_7 задовольняв свою статеву пристрасть, застосовуючи при цьому психологічне насильство, без добровільної згоди малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , із застосуванням аудіо-відео фіксації за допомогою власного мобільного телефону марки «Sony» моделі «XPERIA H4311» код ІМЕІ: НОМЕР_1 .

Так, продовжуючи свої злочинні дії, 06 вересня 2020 року о 13 годині 40 хвилин ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи спільно із своїм малолітнім сином ОСОБА_10 на ліжку в одній із кімнат житлового будинку за вищевказаною адресою, застосовуючи до останнього психологічне насильство, всупереч волі та бажанню свого малолітнього сина ОСОБА_10 , вчинив дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло іншої особи, що виразились у примушуванні малолітнього до мастурбаційних дій свого статевого органу.

Здійснюючи вищевказані дії, ОСОБА_7 задовольняв свою статеву пристрасть, застосовуючи при цьому психологічне насильство, без добровільної згоди малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , із застосуванням аудіо-відео фіксації за допомогою власного мобільного телефону марки «Sony» моделі «XPERIA H4311» код ІМЕІ: НОМЕР_1 .

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальне насильство), щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 153 КК України.

Продовжуючи свої злочинні дії, 04 вересня 2020 року о 19 годині 57 хвилин, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи, перебуваючи в одній із кімнат у приміщенні житлового будинку АДРЕСА_1 , із своїм малолітнім сином ОСОБА_10 на ліжку, де останній, знаходячись в положенні лежачи на спині, а ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, застосовуючи до ОСОБА_10 психологічне насильство, всупереч волі та бажанню останнього, вступив із ним у орогенітальний контакт (феляція), тобто вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з оральним проникненням з використанням геніталій в тіло малолітнього ОСОБА_10 , тим самим зґвалтувавши його.

Здійснюючи вищевказані дії ОСОБА_7 задовольняв свою статеву пристрасть неприроднім способом, застосовуючи при цьому психологічне насильство, без добровільної згоди малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , із застосуванням аудіо-відео фіксації за допомогою власного мобільного телефону марки «Sony» моделі «XPERIA H4311» код ІМЕІ: НОМЕР_1 .

Крім цього, встановлено, що 06 вересня 2020 року у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи, у відношенні свого малолітнього сина ОСОБА_10 .

Так, 06 вересня 2020 року о 10 годині 50 хвилин, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи, перебуваючи в одній із кімнат у приміщенні житлового будинку АДРЕСА_1 , із своїм малолітнім сином ОСОБА_10 на ліжку, де знаходячись в положенні лежачи на спині, при цьому оголивши свій статевий орган, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, застосовуючи до ОСОБА_10 психологічне насильство, всупереч волі та бажанню останнього, вступив із ним у орогенітальний контакт (феляція), тобто вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з оральним проникненням з використанням геніталій в тіло малолітнього ОСОБА_10 , тим самим зґвалтувавши його.

Здійснюючи вищевказані дії ОСОБА_7 задовольняв свою статеву пристрасть, застосовуючи при цьому психологічне насильство, без добровільної згоди малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , із застосуванням аудіо-відео фіксації за допомогою власного мобільного телефону марки «Sony» моделі «XPERIA H4311» код ІМЕІ: НОМЕР_1 .

Крім цього, прожовжуючи свої злочинні дії, 06 вересня 2020 року о 12 годині 29 хвилин ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи, перебуваючи в одній із кімнат у приміщенні житлового будинку АДРЕСА_1 , із своїм малолітнім сином ОСОБА_10 на ліжку, де знаходячись в положенні лежачи на спині, при цьому оголивши свій статевий орган, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, застосовуючи до ОСОБА_10 психологічне насильство, всупереч волі та бажанню останнього, вступив із ним у орогенітальний контакт (феляція), тобто вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з оральним проникненням з використанням геніталій в тіло малолітнього ОСОБА_10 , тим самим зґвалтувавши його.

Здійснюючи вищевказані дії ОСОБА_7 задовольняв свою статеву пристрасть, застосовуючи при цьому психологічне насильство, без добровільної згоди малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , із застосуванням аудіо-відео фіксації за допомогою власного мобільного телефону марки «Sony» моделі «XPERIA H4311» код ІМЕІ: НОМЕР_1 .

Крім цього, продовжуючи свої злочинні дії , 06 вересня 2020 року о 13 годині 40 хвилин ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи, перебуваючи на ліжку в одній із кімнат у приміщенні житлового будинку АДРЕСА_1 , із своїм малолітнім сином ОСОБА_10 на ліжку, де знаходячись в положенні лежачи на спині, при цьому оголивши свій статевий орган, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, застосовуючи до ОСОБА_10 психологічне насильство, всупереч волі та бажанню останнього, вступив із ним у орогенітальний контакт (феляція), тобто вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з оральним проникненням з використанням геніталій в тіло малолітнього ОСОБА_10 , тим самим зґвалтувавши його.

Здійснюючи вищевказані дії ОСОБА_7 задовольняв свою статеву пристрасть, застосовуючи при цьому психологічне насильство, без добровільної згоди малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , із застосуванням аудіо-відео фіксації за допомогою власного мобільного телефону марки «Sony» моделі «XPERIA H4311» код ІМЕІ: НОМЕР_1 .

Крім цього, продовжуючи свої злочинні дії, 06 вересня 2020 року о 15 годині 11 хвилин ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи, перебуваючи в одній із кімнат у приміщенні житлового будинку АДРЕСА_1 , із своїм малолітнім сином ОСОБА_10 на ліжку, де знаходячись в положенні лежачи на спині, при цьому оголивши свій статевий орган, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, застосовуючи до ОСОБА_10 психологічне насильство, всупереч волі та бажанню останнього, вступив із ним у орогенітальний контакт (феляція), тобто вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з оральним проникненням з використанням геніталій в тіло малолітнього ОСОБА_10 , тим самим зґвалтувавши його.

Здійснюючи вищевказані дії ОСОБА_7 задовольняв свою статеву пристрасть, застосовуючи при цьому психологічне насильство, без добровільної згоди малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , із застосуванням аудіо-відео фіксації за допомогою власного мобільного телефону марки «Sony» моделі «XPERIA H4311» код ІМЕІ: НОМЕР_1 .

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 152 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення щодо свого сина ОСОБА_10 визнав повністю, не оспорював обставини, викладені в обвинуваченні і суду пояснив, що у нього з дружиною виникли сімейні проблеми, він почав вживати спиртне. 4.09.2020 року він забрав сина з школи на вихідні до себе додому в с.Ліщинка Кагарлицького району. Вдома він випив пива, а тому свій стан не може пояснити чому вчинив розпусні дії з сином. 6.09.2020 року також випив пива і вчиняв розпусні дії з сином, знімаючи при цьому все на свій мобільний телефон для себе. Сину пояснив, що так необхідно, не примушував його, а пояснив, що купить йому машинку. У вчиненому розкаявся.

Даючи оцінку показанням обвинуваченого, суд визнає їх правдивими та достовірними, оскільки вони послідовно і повно відображають обстановку і обставини скоєного кримінального правопорушення, пояснюють мотиви його вчинення, узгоджуються з іншими письмовими доказами. Підстав для самообмови судом не встановлено.

Щодо вчинення сексуальних дій у відношенні пасинка - старшого сина дружина ОСОБА_11 , вини своєї не визнав, вважає що він його оговорює, і суду пояснив, що 14.02.2011 року переїхав проживати до своєї дружини ОСОБА_9 . Проживали в гуртожитку в АДРЕСА_2 , на одному поверсі з родичами дружини. Займався вихованням її двох старших дітей, з якими були добрі відносини. На період інкримінованих йому дій, а саме квітень 2013 року ОСОБА_12 відпочивав в санаторії в м.Яремча. Влітку 2015 року ОСОБА_12 їздив з класом відпочивати на море. Також з березня 2012 року по червень 2012 року він працював в м.Києві, а тому з дому їхав о 6 год ранку і приїздив увечері, вихідних у нього серед тижня не було. З червня по кінець серпня 2012 року ОСОБА_13 знаходився в м.Донець у бабусі. З вересня місяці 2012 року по лютий 2013 року дружина ОСОБА_9 перебувала в декретній відпустці і знаходилась вдома, а тому він не міг вчиняти щодо ОСОБА_14 ніяких дій.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялений належним чином, учасники справи не наполягали на його особистій участі в судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно ч.5 статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до міжнародних та європейських стандартів, потерпілим має забезпечуватися максимально можливий захист від вторинної і повторної віктимізації.

Забезпечення права потерпілого на попередження вторинної віктимізації має на меті недопущення його повторної травматизації, ризику завдання психологічної, емоційної, фізичної шкоди, що не є прямим наслідком злочину, під час здійснення кримінального провадження. Переживання вторинної віктимізації підсилює безпосередні наслідки злочинів, продовжуючи період або обтяжуючи травму потерпілої.

Враховуючи наведене, за відсутності заперечень інших учасників кримінального провадження, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 .

Законний представник потерпілого ОСОБА_10 - його мати ОСОБА_9 пояснила суду, що з 2010 року проживала з ОСОБА_7 , а офіційно одружились в 2012 році. У неї від першого шлюбу є двоє дітей син ОСОБА_13 2004 року народження та дочка ОСОБА_17. Всі разом проживали в гуртожитку в с.Білогородка. Розлучились вони в 2020 році, по тій причині, що ОСОБА_15 брав кредити, які вона оплачувала. Після розлучення ОСОБА_15 переїхав проживати в с.Ліщинка і почав вживати спиртне. Також на вихідні брав сина в село Ліщинка, але сина нічого їй не розповідав. Їй зателеіонували з Дарницького відділу поліції м.Києва і показали телефон чоловіка з відеофайлами сексуального характеру. Після цього старший син повідомив, що ОСОБА_7 також вчиняв з ним розпусні дії коли йому приблизно 10 років, Але їй він не розповідав.

Не зважаючи на повне визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях (повідомленій підозрі) щодо сина ОСОБА_10 , та на підтвердження їх фактичних обставин, його винуватість доведена всіма зібраними, наданими суду та дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

- Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.10.2020 р. - т.2 арк. справи 146-170;

- Карткою первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону, зареєстрованою 06.10.2020 р., про те, що від ОСОБА_9 надійшла письмова заява, що її бувший чоловік ОСОБА_7 , вчиняв дії сексуального характеру відносно малолітнього сина ОСОБА_10 2012 року народження, т.2 арк. справи 176;

- Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_9 06.10.2020 р. - т.2 арк. справи 191;

Заявою ОСОБА_16 на ім`я начальника Дарницького УП ГУНП в м.Києві від 4.10.2020 року проте, що в м.Кагарлик по вул.Незалежності він знайшов мобільний телефон марки «Sony» моделі «XPERIA H4311» код ІМЕІ: НОМЕР_1 , на якому побачив відеозаписи порнографічного характеру за участю дітей, який передав працівникам поліції. Т.2, а.с.195;

- Протоколом огляду місця події від 04.10.2020 р., проведеного слідчис СВ Дарницького УПГУНП в м.Києві, під час якого в приміщенні поліції ОСОБА_16 добровільно видав знайдений ним в м.Кагарлику мобільний телефон марки «Sony» моделі «XPERIA H4311» код ІМЕІ: НОМЕР_1 , на якому побачив відеозаписи порнографічного характеру за участю дітей, - т.2 арк. справи 196-197;

- Копією свідоцтва про народження ОСОБА_10 , згідно якого він народився ІНФОРМАЦІЯ_3 і батьком записаний ОСОБА_7 та матір`ю ОСОБА_9 , - т.2 арк. справи 205;

- Заявою ОСОБА_9 від 16.10.2020 р. про те, що 08.10.2020 року її син ОСОБА_8 повідомив, що у 2010 році під час спільного проживання по АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 здійснив сексуальне нгасильство відносно її сина ОСОБА_8 , а тому просить притягнути ОСОБА_7 до відповідальності, - т.2 арк. справи 206;

- Актом обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 20.11.2020 р., характеристиками на дітей ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та їх матері ОСОБА_9 встановлено, що діти та мати характеризуються позитивно, родина веде здоровий та спокійний спосіб життя, - т.2 арк. справи 204, 207, 208, 209;

- Протоколом огляду предметів від 15.01.2021 р., під час якого оглянуто мобільний телефон ОСОБА_7 марки «Sony» моделі «XPERIA H4311», де серед відеофайлів виявлено 14 файлів із зображенням дій сексуального характеру за участю малолітньої дитини ОСОБА_10 2012 року народження, що підтверджується диском оглянутим в судовому засіданні Під час перегляду відео запису жодних заперечень, зауважень та коментарів не надходило - т.2 арк. справи 211-219, 220;

- Протоколом затримання особи від 07.10.2020 р ., про те, що ОСОБА_7 фактично був затриманий 07.10.2020 року, т.2 арк. справи 234-238;

- - Протоколом проведення слідчого експерименту від 08.10.2020 р. за участю обвинуваченого ОСОБА_7 , під час якого він показав де у будинку вчиняв злочини, що зафіксовано на диску, переглянутому в судовому засіданні. Під час перегляду відео запису жодних заперечень, зауважень та коментарів не надходило - т.2 арк. справи 248-249;

- Протоколом обшуку від 07.10.2020 року в с.Ліщинка, під час якого було вилучено ноутбук, дитячі речі, 2 диски, одіяло, телефон, що зафіксовано на диску , оглянутому в судовому засіданні, - т.3 арк. справи 12-16, 17;

- Вимогою УІТ ГУ НП в Київській області від 07.10.2020 року про те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, - т.3 арк. справи 89;

- Довідками лікаря нарколога від 08.10.2020 року та лікаря психіатра від 08.10.2020 року, про те, що на обліку не перебував - т.3 арк. справи 90, 91;

- Характеристикою ОСОБА_7 , про те, що останній зловживає спиртними напоями, скарг на нього в сульську раду не надходило - т.3 арк. справи 92;

- Висновком судово-психіатричного експерта №470 від 04.11.2020 року відносно ОСОБА_10 згідно якого : ОСОБА_10 під час скоєння відносно нього правопорушення на психічне захворювання не страждав та не страждає в даний час, з урахуванням індивідуально-психологічних особлдивостей та рівня розумового розвитку міг правильно сприймати зовнішню та фактичну сторону обставин, які мають значення в кримінальному провадженні, та давати щодо них відповідні свідчення, внаслідок малолітнього віку не міг правильно розуміти їх характер та значення, а також чинити опір, не виявляє схильність до фантазування та до навіювання, яке не виходить за рамки його вікового періоду, йому не притаманне. - т.3 арк. справи 130-132;

-- Висновком судово-психіатричного експерта №437 від 21.10.2020 року відносно ОСОБА_7 згідно якого обвинувачений на психічне захворювання не страждав і не страждає, та може усвідомлювати свої дії . т.3, а.с. 133-134;

- Протоколом огляду предметів від 20.11.2020 року, а саме мобільного телефону марки «Sony» моделі «XPERIA H4311» код ІМЕІ: НОМЕР_1 , на якому виявлено 14 (чотирнадцять) відеофайлів, з яких зроблено скріншоти із зображенням порнографічного характеру за участю малолітньої дитини:

1) відеофайл: «MOV_0001.mp4.3GP» від 4.09.2020 року о 19год 43 хв тривалістю 00 хв.26 секунд, 2) відеофайл: «MOV_0007.mp4» від 4.09.2020 року о 19 год 56 хв тривалістю 01хв.00 секунд

3) відеофайл: «MOV_0008.mp4.» від 4.09.2020 року о 19 год 57 хв тривалістю 00хв.29 секунд

4) відеофайл: «MOV_0009.mp4.» від 06.09.2020 року о 10 год 50 хв тривалістю 02 хв.04 секунд

5) відеофайл: «MOV_0010 .mp4.» від 06.09.2020 року о 12 год 40 хв тривалістю 00хв.26 секунд

6) відеофайл: «MOV_0011.mp4.» від 06.09.2020 року о 12 год 48 хв тривалістю 00 хв.17 секунд

7) відеофайл: «MOV_0012.mp4.» від 06.09.2020 року о 12 год 29 хв тривалістю 00 хв.18 секунд

8) відеофайл: «MOV_0013.mp4.» від 06.09.2020 року о 13 год 21 хв тривалістю 00 хв.07 секунд

9) відеофайл: «MOV_0014.mp4.» від 06.09.2020 року о 13 год 40 хв тривалістю 00 хв.24 секунд

10) відеофайл: «MOV_0015.mp4.» від 06.09.2020 року о 15 год 11 хв тривалістю 01 хв.17 секунд

- т.3 арк. справи 99-104.

- Висновком експерта Київського НДЕКЦ від 25.11.2020 року №СЕ-19/111-20/57307-МЗ, згідно якого, на наданому на дослідження диску для лазерних систем зчитування наявні 10 (десять) відеофайлів, які відносяться до продукції порнографічного характеру та належать до дитячої порнографії - т.3 арк. справи 106-111;

Дослідивши відповідно до вимог чинного кримінального процесуального законодавства України усі зібрані та надані сторонами кримінального провадження як з боку сторони обвинувачення, так і з боку сторони захисту докази, які безпосередньо досліджені судом шляхом допиту обвинуваченого, законного представника неповнолітнього потерпілого, оголошення повного змісту письмових доказів, відтворення відеозаписів, суд оцінює їх усі з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку як окремо та і у їх сукупності, визнає такими, що не суперечать один одному, є достовірними та мають буди використані та покладанні в основу судового рішення, що ухвалюється, оскільки прямо підтверджують існування обставин, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні та мають для нього значення.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що

За невстановленої досудовим розслідуванням дати та часу, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на вчинення у відношенні свого малолітнього пасинка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , достовірно знаючи, що останній не досягнув 14-річного віку, розпусних дій, з метою подальшого неодноразового насильницького задоволення своєї статевої пристрасті, за наступних обставин.

Так, в середині березня місяця 2012 року, о другій половині дня (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_7 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в приміщенні кімнати АДРЕСА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на насильницьке задоволення своєї статевої пристрасті, достовірно знаючи, що пасинок ОСОБА_8 є малолітнім, вчинив розпусні дії, які виразились в оголенні та демонстрації, інших непристойних дотиків та мастурбації ОСОБА_7 свого статевого органу, вчинені в присутності пасинка ОСОБА_8 .

Крім цього, ОСОБА_7 продовжуючи свою злочинну діяльність за не встановленої досудовим розслідуванням дати та часу, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці та обставин у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виник злочинний умисел на вчинення у відношенні малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , достовірно знаючи, що останній не досягнув 14-річного віку, розпусних дій, з метою подальшого неодноразового насильницького задоволення своєї статевої пристрасті неприродним способом.

Так, наприкінці березня місяця 2012 року, о другій половині дня (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_7 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в приміщенні кімнати АДРЕСА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на насильницьке задоволення своєї статевої пристрасті неприродним способом, всупереч волі та бажанню свого пасинка ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що останній є малолітнім, попередньо повністю подавивши волю та бажання до будь-якого опору малолітнього ОСОБА_8 , застосовуючи до нього психологічне насильство, примусив останнього до вчинення певних фізичних розпусних дій пов`язаних із: мацанням статевих органів, їх оголення, інших непристойних дотиків та мастурбаційних дій.

Так, на початку квітня місяця 2012 року, о другій половині дня (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_7 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в приміщенні кімнати АДРЕСА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на насильницьке задоволення своєї статевої пристрасті неприродним способом, всупереч волі та бажанню свого пасинка ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що останній є малолітнім, попередньо повністю подавивши волю та бажання до будь-якого опору малолітнього ОСОБА_8 , застосовуючи до нього психологічне насильство, примусив останнього до вчинення певних фізичних розпусних дій пов`язаних із: мацанням статевих органів, їх оголення, інших непристойних дотиків та мастурбаційних дій.

Так, в середині травня 2012 року, о другій половині дня (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_7 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в приміщенні кімнати АДРЕСА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на насильницьке задоволення своєї статевої пристрасті неприродним способом, всупереч волі та бажанню свого пасинка ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що останній є малолітнім, попередньо повністю подавивши волю та бажання до будь-якого опору малолітнього ОСОБА_8 , застосовуючи до нього психологічне насильство, примусив останнього до вчинення певних фізичних розпусних дій пов`язаних із: мацанням статевих органів, їх оголення, інших непристойних дотиків та мастурбаційних дій.

Так, на прикінці червня 2012 року, о другій половині дня, (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_7 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в приміщенні кімнати АДРЕСА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на насильницьке задоволення своєї статевої пристрасті неприродним способом, всупереч волі та бажанню свого пасинка ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що останній є малолітнім, попередньо повністю подавивши волю та бажання до будь-якого опору малолітнього ОСОБА_8 , застосовуючи до нього психологічне насильство, примусив останнього до вчинення певних фізичних розпусних дій пов`язаних із: мацанням статевих органів, їх оголення, інших непристойних дотиків та мастурбаційних дій.

Так, на початку липня 2012 року, о другій половині дня (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_7 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в приміщенні кімнати АДРЕСА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на насильницьке задоволення своєї статевої пристрасті неприродним способом, всупереч волі та бажанню свого пасинка ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що останній є малолітнім, попередньо повністю подавивши волю та бажання до будь-якого опору малолітнього ОСОБА_8 , застосовуючи до нього психологічне насильство, примусив останнього до вчинення певних фізичних розпусних дій пов`язаних із: мацанням статевих органів, їх оголення, інших непристойних дотиків та мастурбаційних дій.

Так, всередині серпня 2012 року, о другій половині дня (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_7 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в приміщенні кімнати АДРЕСА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на насильницьке задоволення своєї статевої пристрасті неприродним способом, всупереч волі та бажанню свого пасинка ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що останній є малолітнім, попередньо повністю подавивши волю та бажання до будь-якого опору малолітнього ОСОБА_8 , застосовуючи до нього психологічне насильство, примусив останнього до вчинення певних фізичних розпусних дій пов`язаних із: мацанням статевих органів, їх оголення, інших непристойних дотиків та мастурбаційних дій.

Крім цього, ОСОБА_7 продовжуючи свою злочинну діяльність за не встановленої досудовим розслідуванням дати та часу, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці та обставин у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виник злочинний умисел на вчинення у відношенні малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , достовірно знаючи, що останній не досягнув 14-річного віку, розпусних дій, з метою подальшого неодноразового насильницького задоволення своєї статевої пристрасті неприродним способом.

Так, на прикінці вересня місяця 2012 року, о другій половині дня (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_7 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в приміщенні кімнати АДРЕСА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на насильницьке задоволення своєї статевої пристрасті неприродним способом, всупереч волі та бажанню свого пасинка ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що останній є малолітнім, попередньо повністю подавивши волю та бажання до будь-якого опору малолітнього ОСОБА_8 , застосовуючи до нього психологічне насильство, примусив останнього до вчинення певних фізичних розпусних дій пов`язаних із: мацанням статевих органів, їх оголення, інших непристойних дотиків та мастурбаційних дій.

Крім цього, ОСОБА_7 продовжуючи свою злочинну діяльність за не встановленої досудовим розслідуванням дати та часу, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці та обставин у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виник злочинний умисел на вчинення у відношенні малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , достовірно знаючи, що останній не досягнув 14-річного віку, розпусних дій, з метою подальшого неодноразового насильницького задоволення своєї статевої пристрасті неприродним способом.

Так, на початку жовтня місяця 2012 року, о другій половині дня (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_7 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в приміщенні кімнати АДРЕСА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на насильницьке задоволення своєї статевої пристрасті неприродним способом, всупереч волі та бажанню свого пасинка ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що останній є малолітнім, попередньо повністю подавивши волю та бажання до будь-якого опору малолітнього ОСОБА_8 , застосовуючи до нього психологічне насильство, примусив останнього до вчинення певних фізичних розпусних дій пов`язаних із: мацанням статевих органів, їх оголення, інших непристойних дотиків та мастурбаційних дій.

Крім цього, ОСОБА_7 продовжуючи свою злочинну діяльність за не встановленої досудовим розслідуванням дати та часу, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці та обставин у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виник злочинний умисел на вчинення у відношенні малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , достовірно знаючи, що останній не досягнув 14-річного віку, розпусних дій, з метою подальшого неодноразового насильницького задоволення своєї статевої пристрасті неприродним способом.

Так, на початку листопада місяця 2012 року, о другій половині дня (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_7 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в приміщенні кімнати АДРЕСА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на насильницьке задоволення своєї статевої пристрасті неприродним способом, всупереч волі та бажанню свого пасинка ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що останній є малолітнім, попередньо повністю подавивши волю та бажання до будь-якого опору малолітнього ОСОБА_8 , застосовуючи до нього психологічне насильство, примусив останнього до вчинення певних фізичних розпусних дій пов`язаних із: мацанням статевих органів, їх оголення, інших непристойних дотиків та мастурбаційних дій.

Крім цього, ОСОБА_7 продовжуючи свою злочинну діяльність за не встановленої досудовим розслідуванням дати та часу, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці та обставин у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виник злочинний умисел на вчинення у відношенні малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , достовірно знаючи, що останній не досягнув 14-річного віку, розпусних дій, з метою подальшого неодноразового насильницького задоволення своєї статевої пристрасті неприродним способом.

Так, на прикінці листопада місяця 2012 року, о другій половині дня (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_7 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в приміщенні кімнати АДРЕСА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на насильницьке задоволення своєї статевої пристрасті неприродним способом, всупереч волі та бажанню свого пасинка ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що останній є малолітнім, попередньо повністю подавивши волю та бажання до будь-якого опору малолітнього ОСОБА_8 , застосовуючи до нього психологічне насильство, примусив останнього до вчинення певних фізичних розпусних дій пов`язаних із: мацанням статевих органів, їх оголення, інших непристойних дотиків та мастурбаційних дій.

Крім цього, ОСОБА_7 продовжуючи свою злочинну діяльність за не встановленої досудовим розслідуванням дати та часу, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці та обставин у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виник злочинний умисел на вчинення у відношенні малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , достовірно знаючи, що останній не досягнув 14-річного віку, розпусних дій, з метою подальшого неодноразового насильницького задоволення своєї статевої пристрасті неприродним способом.

Так, на прикінці грудня 2012 року, о другій половині дня (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_7 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в приміщенні кімнати АДРЕСА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на насильницьке задоволення своєї статевої пристрасті неприродним способом, всупереч волі та бажанню свого пасинка ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що останній є малолітнім, попередньо повністю подавивши волю та бажання до будь-якого опору малолітнього ОСОБА_8 , застосовуючи до нього психологічне насильство, примусив останнього до вчинення певних фізичних розпусних дій пов`язаних із: мацанням статевих органів, їх оголення, інших непристойних дотиків та мастурбаційних дій.

Крім цього, ОСОБА_7 продовжуючи свою злочинну діяльність за не встановленої досудовим розслідуванням дати та часу, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці та обставин у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виник злочинний умисел на вчинення у відношенні малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , достовірно знаючи, що останній не досягнув 14-річного віку, розпусних дій, з метою подальшого неодноразового насильницького задоволення своєї статевої пристрасті неприродним способом.

Так, на початку січня 2013 року, о другій половині дня (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_7 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в приміщенні кімнати АДРЕСА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на насильницьке задоволення своєї статевої пристрасті неприродним способом, всупереч волі та бажанню свого пасинка ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що останній є малолітнім, попередньо повністю подавивши волю та бажання до будь-якого опору малолітнього ОСОБА_8 , застосовуючи до нього психологічне насильство, примусив останнього до вчинення певних фізичних розпусних дій пов`язаних із: мацанням статевих органів, їх оголення, інших непристойних дотиків та мастурбаційних дій.

Крім цього, ОСОБА_7 продовжуючи свою злочинну діяльність за не встановленої досудовим розслідуванням дати та часу, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці та обставин у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виник злочинний умисел на вчинення у відношенні малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , достовірно знаючи, що останній не досягнув 14-річного віку, розпусних дій, з метою подальшого неодноразового насильницького задоволення своєї статевої пристрасті неприродним способом.

Так, в середині січня 2013 року, о другій половині дня (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_7 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в приміщенні кімнати АДРЕСА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на насильницьке задоволення своєї статевої пристрасті неприродним способом, всупереч волі та бажанню свого пасинка ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що останній є малолітнім, попередньо повністю подавивши волю та бажання до будь-якого опору малолітнього ОСОБА_8 , застосовуючи до нього психологічне насильство, примусив останнього до вчинення певних фізичних розпусних дій пов`язаних із: мацанням статевих органів, їх оголення, інших непристойних дотиків та мастурбаційних дій.

При цьому, ОСОБА_7 вчиняючи вищевказані протиправні розпусні дії усвідомлював, що малолітній ОСОБА_8 , є особою, яка не досягла чотирнадцятирічного віку.

Таким чином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 обвинувачується у вчиненні вітчимом розпусних дій щодо малолітньої особи (в редакції Законів №600-VI від 25.09.2008), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України.

На доведення винуватості обвнувачення посилається на слідуючі докази, досліджені в судовому засіданні:

Показаннями законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 його матері ОСОБА_9 пояснила суду, що з 2010 року проживала з ОСОБА_7 , а офіційно одружились в 2012 році. У неї від першого шлюбу є двоє дітей син ОСОБА_13 2004 року народження та дочка ОСОБА_17. Всі разом проживали в гуртожитку в с.Білогородка. Розлучились вони з ОСОБА_7 , в 2020 році, по тій причині, що ОСОБА_15 брав кредити, які вона оплачувала. Після розлучення ОСОБА_15 переїхав проживати в с.Ліщинка і почав вживати спиртне. Також на вихідні брав сина в село Ліщинка, але сина нічого їй не розповідав. Їй зателефонували з Дарницького відділу поліції м.Києва і показали телефон чоловіка з відеофайлами сексуального характеру. Після цього старший син повідомив, що ОСОБА_7 також вчиняв з ним розпусні дії , коли йому приблизно 10 років, і вони проживали в Білогородці. Але їй він не розповідав, думав, що не повірить. Змін в поведінці сина вона не помічала.

Показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який пояснив, що ОСОБА_7 ,коли почав проживати з його матір`ю вчинв відносно нього дії сексувального характеру, але матері він не розповідав. Коли виявили , що відносно його меншого брата вчинялись дії сексуального характеру, він зізнався матері, що відносно нього також вчинялись розпусні дії, однак не зміг чітко пояснити де і коли вчинялись розпусні дії щодо нього.

Однак, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 щодо вчинення сексуальних дій у відношенні пасинка - старшого сина дружина ОСОБА_11 , вини своєї не визнав і суду пояснив, що 14.02.2011 року переїхав проживати до своєї дружини ОСОБА_9 . Проживали в гуртожитку в АДРЕСА_2 , на одному поверсі з родичами дружини. Займався вихованням її двох старших дітей, з якими були добрі відносини. На період інкримінованих йому дій, а саме квітень 2013 року ОСОБА_12 відпочивав в санаторії в м.Яремча. Влітку 2015 року ОСОБА_12 їздив з класом відпочивати на море. Також з березня 2012 року по червень 2012 року він працював в м.Києві, а тому з дому їхав о 6 год ранку і приїздив увечері, вихідних у нього серед тижня не було. З червня по кінець серпня 2012 року ОСОБА_13 знаходився в м.Донець у бабусі. З вересня місяці 2012 року по лютий 2013 року дружина ОСОБА_9 перебувала в декретній відпустці і знаходилась вдома, а тому він не міг вчиняти щодо ОСОБА_14 ніяких дій. Вважає, що ОСОБА_8 його оговорює, поскільки дочка ОСОБА_17 після розірвання шлюбу з їх матір`ю погрожувала написати заяву про її згвалтування. При цьому ОСОБА_9 пояснила, що вона запитувала дочку про факт її згвалтування, але вона заперечила.

-- Протокол огляду місця події від 19.01.2021 р., під час якого ОСОБА_9 вказала де в кімнаті гуртожитку АДРЕСА_4 в 2012 році стояло ліжко, на якому вона з сином ОСОБА_8 відпочивала - т.3 арк. справи 1-3;

Заявою ОСОБА_9 від 16.10.2020 р. про те, що 08.10.2020 року її син ОСОБА_8 повідомив, що у 2010 році під час спільного проживання по АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 здійснив сексуальне нгасильство відносно її сина ОСОБА_8 , а тому просить притягнути ОСОБА_7 до відповідальності, - т.2 арк. справи 206;

Висновком судово-психіатричної експертизи №470 від 04.11.2020 року відносно ОСОБА_8 згідно якої -

1. ОСОБА_8 на даний час на психічне захворювання не страждає та не страждав під час скоєння відносно нього інкримінованих відносно нього дій.

2. ОСОБА_8 під час скоєння відносно нього інкримінованих дій не міг розуміти їх характер та значення, а також на міг чинити опір внаслідок малолітнього віку.

3. ОСОБА_8 схильності до підвищеного навіювання та схильності до фантазування, яке не виходить за рамки його вікового періоду, не виявлено.

4. ОСОБА_8 з урахуванням індивідуально-психологічних особливостей та рівня розумового розвитку міг правильно сприймати зовнішню та фактичну сторону обставин, які мають значення в кримінальному провадженні, та давати щодо них відповідні свідчення т.3 арк. справи 135-136.

Захист посилається на те, що згідно ч.1 ст. 91 КПК Укпаїни у кримінальному провадженні підлягають доказуванню :

п.1) подія кримінального провадження (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Однак, оцінюючи надані стороною обвинувачення докази, неможливо встановити час вчинення злочину, а саме в заяві ОСОБА_9 від 16.10.2020 р. вказано, що 08.10.2020 року її син ОСОБА_8 повідомив, що у 2010 році під час спільного проживання по АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 здійснив сексуальне нгасильство відносно її сина ОСОБА_8 , а в зміненому обвинувальному акті вказано дата середина березня 2012 року - середина січня 2013 року, з показів коли йому було 8-10 років, тобто 2012-2014 рік, з матеріалів експертизи коли йому виповнилося 8 років.

Щодо способу вчинення злочину: з матеріалів зміненого обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_7 вчинив розпусні дії, які виразилися в оголенні та демонстрації, інших непристойних дотиків та мастурбації свого статевого органу в присутності пасинка ОСОБА_8 , що не відповідає показам самого потерпілого, обвинувачений взагалі заперечує дані факти, в заяві ОСОБА_9 вказано, що син повідомив про вчинення насильства, в матеріалах експертизи вказано, що в ході розслідування встановлено факт зґвалтування ОСОБА_8 ,який розповів про обставини вчинення щодо нього зґвалтування,надав послідовні покази про те, що коли виповнилось 8 років вітчим почав лізти до його статевого, смоктав його та облизував (дослівно т.З, а.с. 136).

Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов (т.2, а.с. 208) разом з ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_4 проживали також син ОСОБА_13 , дочка ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та син ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Стосунки у сім`ї добрі, вихованням дітей займається ОСОБА_9 .

Суд не може покласти в основу обвинувального вироку показання потерпілого, представника потерпілого, оскільки вона не була свідком події і дала покази зі слів самого потерпілого. Показання потерпілого не логічні, не послідовні, і їх не достатньо для засудження ОСОБА_7 за ст. 156 ч.2 КК України

Суд не може покласти в основу обвинувального вироку як доказ вини обвинуваченого висновок судово-психіатричної експертизи №470 від 04.11.2020 року, поскільки в ній маються розбіжності вказані вище., а також лише один висновок не може слугувати доказом вини у вчиненні злочину.

Отже, позиція сторони захисту щодо виправдання за недоведеністю вини обвинуваченого була почута, їх зауваження заслухані та вивчені судом, і вони знайшли в певній мірі належного юридичного підґрунтя для їх задоволення на підставі досліджених доказів під час судового розгляду справи у їх сукупності.

Таким чином, сукупність наданих обвинуваченням доказів не доводить вину ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 156 КК України, і його слід виправдати за недоведеністю винуватості.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_19 обвинувачується у виготовленні, зберіганні творів порнографічного характеру, а також у примушуванні неповнолітнього до участі у створенні творів порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 301 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018).

Як на доказ вини ОСОБА_7 обвинувачення посилається на слідуючі докази:

Протоколом огляду предметів від 20.11.2020 року, а саме мобільного телефону марки «Sony» моделі «XPERIA H4311» код ІМЕІ: НОМЕР_1 , на якому виявлено 14 (чотирнадцять) відеофайлів, з яких зроблено скріншоти із зображенням порнографічного характеру за участю малолітньої дитини:

1) відеофайл: «MOV_0001.mp4.3GP» від 4.09.2020 року о 19год 43 хв тривалістю 00 хв.26 секунд, 2) відеофайл: «MOV_0007.mp4» від 4.09.2020 року о 19 год 56 хв тривалістю 01хв.00 секунд

3) відеофайл: «MOV_0008.mp4.» від 4.09.2020 року о 19 год 57 хв тривалістю 00хв.29 секунд

4) відеофайл: «MOV_0009.mp4.» від 06.09.2020 року о 10 год 50 хв тривалістю 02 хв.04 секунд

5) відеофайл: «MOV_0010 .mp4.» від 06.09.2020 року о 12 год 40 хв тривалістю 00хв.26 секунд

6) відеофайл: «MOV_0011.mp4.» від 06.09.2020 року о 12 год 48 хв тривалістю 00 хв.17 секунд

7) відеофайл: «MOV_0012.mp4.» від 06.09.2020 року о 12 год 29 хв тривалістю 00 хв.18 секунд

8) відеофайл: «MOV_0013.mp4.» від 06.09.2020 року о 13 год 21 хв тривалістю 00 хв.07 секунд

9) відеофайл: «MOV_0014.mp4.» від 06.09.2020 року о 13 год 40 хв тривалістю 00 хв.24 секунд

10) відеофайл: «MOV_0015.mp4.» від 06.09.2020 року о 15 год 11 хв тривалістю 01 хв.17 секунд

- т.3 арк. справи 99-104.

- Висновком експерта Київського НДЕКЦ від 25.11.2020 року №СЕ-19/111-20/57307-МЗ, згідно якого, на наданому на дослідження диску для лазерних систем зчитування наявні 10 (десять) відеофайлів, які відносяться до продукції порнографічного характеру та належать до дитячої порнографії - т.3 арк. справи 106-111;

Висновком експерта Київського НДЕКЦ від 30.11.2020 року №СЕ-19/111-20/57300, в якому вказано, що на мобільному телефоні «Sony» моделі «XPERIA H4311» код IMEI: НОМЕР_1 , серед наявної інформації, виявлено 14 відеофайлів, які відносяться до продукції порнографічного характеру. Відновити та дослідити видалені файли не надалося можливим. Серед графічних файлів, файлів, які відносяться до продукції порнографічного характеру н виявлено. На мобільному телефоні «Sony» моделі «XPERIA H4311» код IMEI: НОМЕР_1 , міститься 14 відеофайлів, які відносяться до дитячої порнографії. У на експертизу мобільному телефоні «Sony» моделі «XPERIA H4311» код IMEI: НОМЕР_1 . Виявлено повідомлення та дзвінки у програмах Viber, WhatsApp, Skype повідомлення у програмі Facebook Messenger. Проте надати інформацію в електронному вигляді щодо дзвінків та повідомлень у програмах: Viber, WhatsApp, Skype повідомлення у програмі Facebook Messenger, не представилося можливим. Повідомлень у програмі Telegram та інших на виявлено. - т.3 арк. справи 113-119;

- Висновком експерта Київського НДЕКЦ від 07.12.2020 року №КСЕ-19/111-20/57301, в якому вказано, що на накопичувачі на жорстких магнітних дисках Western Digital» моделі WD3200BPVT-22JJ5TO» із серійним номером WX81AA330986» з наданого на експертизу портативного персонального комп`ютера «Асег» моделі «АSPIRE 5051AWXMi» із серійним номером «LXAV9AF62500», серед наявної та відновленої інформації, виявлено 61 (шістдесят один) графічний файл та 2 (два) відеофайли, які відносяться до продукції порнографічного характеру. Ім`я, шлях розташування, дата створення, останньої зміни та інші характеристики виявлених файлів, разом із самими файлами, наведені в електронному вигляді у файлі звіту «Index.html» разом з папкою «files» з самими файлами, які записано з завершенням сесії на 1 (один) диск для одноразового запису формату «DVD-R», що додається до висновку експерта. На накопичувані на жорстких магнітних дисках Western Digital моделі «WD3200BPVT-22JJ5TO» із серійним номером WX81AA330986» з наданого на експертизу портативного персонального комп`ютера «Асег» моделі «АSPIRE 5051AWXMi» із серійним номером «LXAV9AF62500», серед 61 (шістдесяти одного) графічного файлу та 2 (двох) відеофайлів, які відносяться до продукції порнографічного характеру, виявлено 11 (одинадцять) графічних файлів та 2 (два) відеофайли, які відносяться до дитячої порнографії. Ім`я, шлях розташування, дата створення, останньої зміни та інші характеристики виявлених файлів, разом із самими файлами, наведені в електронному вигляді у файлі звіту «Index.html» разом з папкою «files» з самими файлами, які записано з завершенням сесії на 1 (один) диск для одноразового запису формату «DVD-R», що додається до висновку експерта. На накопичувані на жорстких магнітних дисках Western Digital» моделі WD3200BPVT-22JJ5TO» із серійним номером WX81AA330986 з наданого на експертизу портативного персонального комп`ютера «Асег» моделі «АSPIRE 5051AWXMi» із серійним номером «LXAV9AF62500», серед відновленої інформації, виявлено текстові повідомлення користувачів у програмах для спілкування у мережі Інтернет «Sкуре» та «QIP Infium». Виявлені дані наведені в електронному вигляді у файлах звітів формату «*.html», які записано з завершенням сесії на 1 (один) диск для одноразового запису формату «DVD-R», що додається до висновку експерта. Повідомлень та дзвінків у програмах: «Viber, WhatsApp, Telegram» та інших не виявлено - т.3 арк. Cправи 121-129;

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив, що дійно знімав розпусні дії, які вчиняв вдносно сина ОСОБА_10 на свій мобільний телефон для себе, не розповсюджував, сина не примушував, пообіцяв купити за це іграшку машинку.

Однак, суд вважає, що обвинувачення за ст. 301 ч. 4 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018) не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, і за даною статтею ОСОБА_7 слід виправдати за відсутністю складу злочину з слідуючих підстав.

Стаття 301 КК Укарїни передбачає « Ввезення в Україну творів, зображень або інших предметів порнографічного характеру з метою збуту чи розповсюдження або їх виготовлення, зберігання, перевезення чи інше переміщення з тією самою метою, або їх збут чи розповсюдження, а також примушування до участі в їх створенні -

Особливими кваліфікуючими ознаками злочину (ч.3 ст.301) є вчинення передбачених у ч.1, 2 ст.301 дій повторно або за попередньою змовою групою осіб, а також примушування неповнолітніх до участі у створенні творів, зображень, кіно- та відеопродукції, комп`ютерних програм порнографічного характеру.

Предметом аналізованого злочину є твори, предмети або інші зображення порнографічного характеру, які у назві ст. 301 скорочено визначені як порнографічні предмети.

Порнографічними предметами є предмети:

а) які становлять матеріальний предмет - річ (книги, фільми, фотопродукція, аудіо-, відеопродукція, у т. ч. реклама, картини, скульптурні зображення тощо);

б) змістом яких є детальне зображення анатомічних чи фізіологічних деталей сексуальних дій чи які містять інформацію порнографічного характеру. Форма зображення цієї сфери життя людей є неприйнятною з погляду суспільної моралі, загальновизнаних правил сором`язливості, прихованості відповідних стосунків від сторонніх осіб;

в) призначені для збудження статевої пристрасті інших осіб, провокування їх статевої агресії. Тому предметом злочину, передбаченого ст. 301, є лише твори, інші предмети, призначені для збуту чи розповсюдження, а не для власного користування;

Об`єктивну сторону юридичного складу злочину, передбаченого ст.301, утворюють активні дії у формах, визначених у диспозиції статті.

Ввезення в Україну - це фактичне переміщення будь-яким способом через митний (державний) кордон України (ст.15 Митного кодексу України) предметів злочину, тобто творів порнографічного характеру, з території іншої країни, з метою збуту чи розповсюдження.

Виготовлення творів, зображень або інших предметів порнографічного характеру полягає як в їх авторському створенні, так і в технічному відтворенні (тиражуванні) аудіо-, відеозаписів, фото чи ксерокопіювання тощо, з метою збуту чи розповсюдження.

Зберігання - це володіння предметами злочину, що знаходяться у винуватої особи, яка забезпечує їх цілісність як у своєму помешканні, так і на робочому місці, у схованці чи в іншому місці (наприклад, у транспортному засобі, механізмі тощо), з метою збуту чи розповсюдження.

Перевезення чи інше переміщення означає переміщення зазначених предметів з одного місця їх знаходження (зберігання) в інше в межах України будь-яким способом: транспортним засобом (автомобілем, потягом, літаком тощо), поштою, у вигляді багажу, з використанням послуг посильного, знайомих тощо, з метою збуту чи розповсюдження. Реклама творів, зображень, інших предметів порнографічного характеру - це оплатне або неоплатне ознайомлення невизначеного кола осіб з цими предметами.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується умисною формою вини, вид умислу - прямий. Особа усвідомлює характер своїх дій, передбачених у диспозиції статті, а також специфіку змісту творів і бажає це вчинити.

У разі розповсюдження, збуту або примушування до участі у створенні предмета злочину може мати місце корисливий мотив. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього злочину є мета розповсюдження чи збуту предметів злочину.

Особливо кваліфікуючими ознаками злочину (ч.3 ст.301) є вчинення передбачених у ч.1, 2 ст.301 дій повторно або за попередньою змовою групою осіб, а також примушування неповнолітніх до участі у створенні творів, зображень, кіно- та відеопродукції, комп`ютерних програм порнографічного характеру.

Примушування неповнолітніх до участі у створенні комп`ютерних програм порнографічного характеру - це умисні дії повнолітньої винуватої особи по насильницькому залученню неповнолітньої особи до створення комп`ютерної програми з використанням спеціалізованих засобів масової інформації - комп`ютерів (електронно-обчислювальних машин), як електронних носіїв, матеріалів, які є предметами цього злочину з метою здійснити дії, передбачені ч.1 ст.301.

Отже, не заперечуючи , що ОСОБА_7 виготовив, зберігав твори порнографічного характеру, а також примушуваи неповнолітнього ОСОБА_10 до участі у створенні творів порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію, суд не може визнати його винутим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 301 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018) , поскільки відсутня суб`єктивна сторона злочину, яка характеризується умисною формою вини, вид умислу - прямий. Особа усвідомлює характер своїх дій, передбачених у диспозиції статті, а також специфіку змісту творів і бажає це вчинити. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього злочину є мета розповсюдження чи збуту предметів злочину.

З огляду на зміст статті 85 Кримінального процесуального кодексу України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів

Окрім того, відповідно до положень, закріплених у статті 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Одночасно із цим суд зауважує, що частина 2 та 4 статті 17 Кримінального процесуального кодексу обумовлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі, яка відповідно до приписів статті 9 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (із змінами та доповненнями) є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-ІV від 23.02.2006 року (із змінами та доповненнями) обумовлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, Європейський суд з прав людини у пункті 43 свого Рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» констатував, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак неможна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

За таких обставин, з огляду на сталу практику Європейського суду з прав людини, зокрема, викладену й у справі «Дж. Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення суду від 28.10.1994 року), критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним.

Відповідно дост. 370 КПК Українивирок суду повинен бути законним і обґрунтованим.

Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні, і оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, зокрема положеннями ст.91та ст.94 КПК України.

Відповідно дост. 91 КПК України, окрім іншого у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Відповідно дост. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Ухвалюючи вирок та формуючи усі наведені в ньому висновки, суд покладається на положення частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що вимагають від суду, який підпадає під її дію, бути безпристраснім, що включає у себе відсутність упередження або упередженості.

Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що ставлять під сумнів винуватість обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, перш ніж ухвалювати обвинувальний чи виправдувальний вирок, суд першої інстанції, з дотриманням норм ст. ст.17,22,23 КПК України, повинен дослідити всі докази сторони обвинувачення та докази і позицію сторони захисту, надати їм належну, логічну оцінку, виходячи з вимог ст.ст.91,94 КПК України, та за наявністю підстав - визнати такі докази неналежними, недопустимими чи недостовірними, що в свою чергу унеможливить вибірковість їх оцінки.

Крім того згідно з п. 15 ст.7, ст.22 КПК України однією з засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні суду своїх доказів і у доведенні перед ним їх переконливості.

Обговорюючи питання кваліфікації дій обвинуваченого, суд ураховує правозастосовну практику, викладену Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України, який, з огляду на імперативну норму пункту 6 частини 2 статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями), забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій (тобто сталість та єдність судової практики) у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, а саме: постанову Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду, прийнятої 05.04.2018 року в межах справи з єдиним унікальним № 658/1658/16-к (провадження № 51-735 км 18),- щодо розуміння кваліфікації злочину як кримінально-правової оцінки поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

Відтак, КК України, що діяв на час вчинення інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, визначає, що зґвалтуванням є вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним або оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи (частина 1 статті 152 Кримінального кодексу України).

Частина 4 статті 152 КК України закріплює кримінальну відповідальність за зґвалтування особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

Також, ключовим аспектом під час кваліфікації дій інкримінованих особі щодо вчинення нею злочину, передбаченого частиною 4 статті 152 Кримінального кодексу України, є наявність проникнення в тіло, незалежно від виду проникнення, яке може бути вагінальним, анальним або оральним, кількості та послідовності таких проникнень, а також з використанням чого воно мало місце (геніталій або будь-якого іншого предмета).

Також частина 1 статті 153 КК України визначає, що сексуальне насильство це вчинення будь-яких насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (частина 1 статті 153 Кримінального кодексу України), а частина 4 статті 153 КК України закріплює кримінальну відповідальність за сексуальне насильство щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

Пленум Верховного Суду України № 5 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи» від позицій якого до цих пір не відійшов Верховний суд (з урахуванням змін чинного кримінального законодавства) у абзаці 1 пункту 10 також зауважує, що неповнолітніми потерпілими від зґвалтування слід вважати осіб віком від 14 до 18 років, малолітніми - осіб, яким на момент злочину не виповнилося 14 років.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_10 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на час вчинення кримінального правопорушення щодо нього вересень 2020 року був особою, якій не виповнилось 14 років, що було достовірно відомо обвинуваченому, як батьку.

Також, з огляду на роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи», зокрема, абзаці 1 пункту 13, сексуальне насильство вважається закінченим злочином з початку здійснення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи.

Крім того пункт 18 вказаної постанови роз`яснив, що розпусні дії з потерпілою особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку, вчинені безпосередньо перед її зґвалтуванням, з урахуванням спрямованості умислу винної особи повністю охоплюються диспозиціями відповідних частин статті 152 або статті 153, і додаткової кваліфікації за статтею 156 Кримінального кодексу України не потребують.

Окрім того, приписом частин 1 і 3 статті 32 Кримінального кодексу України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями цього Кодексу, визнається повторним лише у випадках, передбачених в Особливій частині цього Кодексу. Положенням ч.2 ст. 32 КК України передбачено, що повторність, передбачена ч.1 цієї статті, відсутня при вчиненні продовжуваного кримінального правопорушення, яке складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним кримінально протиправним наміром.

Одночасно з цим,Пленум ВерховногоСуду України у абзаці 2 пункту 7своєї постанови № 7 від 04.06.2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» роз`яснив, що якщо злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину (наприклад, три крадіжки, п`ять розбоїв, тощо), їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини Кримінального кодексу. У таких випадках повторність злочинів повинна зазначатись у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуюча ознака відповідних злочинів.

Також Пленум Верховного Суду України у абзацах 1 пунктів 6 і 7 своєї Постанові № 5 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи» відображує, що повторним є зґвалтування чи насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом, якщо кожному з них відповідно передувало вчинення цією ж особою такого ж злочину. Зґвалтування або насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом не може вважатися вчиненим повторно, якщо винна особа, діючи з єдиним злочинним наміром, без перерви або без значної перерви у часі, вчинила два чи більше насильницьких природних статевих актів або два чи більше актів насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом з однією й тією ж потерпілою особою, тобто за наявності ознак продовжуваного злочину.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 з 4 вересня 2020 року по 7 вересня 2020 року перебував у приміщенні житлового будинку АДРЕСА_1 , разом із своїм малолітнім сином ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де вчинив відносно нього кримінальне правопорушення, а саме:

1) 04 вересня 2020 року о 19 годині 43 хвилин, ОСОБА_7 , вчинив дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло іншої особи, що виразились у мастурбаційних діях ОСОБА_7 , здійснених малолітнім ОСОБА_10 .

2) 04 вересня 2020 року о 19 годині 56 хвилин ОСОБА_7 , вчинив дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло іншої особи, що виразились у примушуванні малолітнього ОСОБА_10 до мастурбаційних дій свого статевого органу.

3) 04 вересня 2020 року о 19 годині 57 хвилин, ОСОБА_7 , вступив із ним у орогенітальний контакт (феляція), тобто вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з оральним проникненням з використанням геніталій в тіло малолітнього ОСОБА_10 , тим самим зґвалтувавши його.

4) 06 вересня 2020 року о 10 годині 50 хвилин, ОСОБА_7 , вступив із ним у орогенітальний контакт (феляція), тобто вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з оральним проникненням з використанням геніталій в тіло малолітнього ОСОБА_10 , тим самим зґвалтувавши його.

5) 06 вересня 2020 року о 12 годині 29 хвилин ОСОБА_7 , вступив із ним у орогенітальний контакт (феляція), тобто вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з оральним проникненням з використанням геніталій в тіло малолітнього ОСОБА_10 , тим самим зґвалтувавши його.

6) 06 вересня 2020 року о 12 годині 40 хвилин ОСОБА_7 ,., вчинив дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло іншої особи, що виразились у примушуванні малолітнього ОСОБА_10 до мастурбаційних дій свого статевого органу.

7) 06 вересня 2020 року о 12 годині 48 хвилин ОСОБА_7 , вчинив дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло іншої особи, що виразились у примушуванні малолітнього ОСОБА_10 до мастурбаційних дій свого статевого органу.

8) 06 вересня 2020 року о 13 годині 21 хвилин ОСОБА_7 , вчинив дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло іншої особи, що виразились що виразились у примушуванні малолітнього до мастурбаційних дій свого статевого органу

9) 06 вересня 2020 року о 13 годині 40 хвилин ОСОБА_7 , вступив із ним у орогенітальний контакт (феляція), тобто вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з оральним проникненням з використанням геніталій в тіло малолітнього ОСОБА_10 , тим самим зґвалтувавши його.

10) 06 вересня 2020 року о 13 годині 40 хвилин ОСОБА_7 вчинив дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло іншої особи, що виразились у примушуванні малолітнього до мастурбаційних дій свого статевого органу.

11) 06 вересня 2020 року о 15 годині 11 хвилин ОСОБА_7 , , вступив із ним у орогенітальний контакт (феляція), тобто вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з оральним проникненням з використанням геніталій в тіло малолітнього ОСОБА_10 , тим самим зґвалтувавши його.

Отже, з урахуванням вимог Постанови Пленуму Верхїовного Суду України № 7 від 04.06.2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», ст. 32 КК України, суд вважає, що така кваліфікуюча ознака як повторність не знайшла свого підтвердження в судоводму засіданні, на що й наголошував захисник обвинуваченого, а тому її слід виключити.

Отже, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні у їхні сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд вважає, що вина ОСОБА_7 доведена повністю. Дії його відповідають складу кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 153 і частиною 4 статті 152 Кримінального кодексу України, та правильно кваліфіковані як:

за ч.4 ст. 152 КК України, як вчинення дій сексуального характеру, пов`язані із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

За ч.4 ст. 153 КК України, як вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальне насильство), щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах,

Також з обвинувачення ОСОБА_7 слід виключити кваліфікуючу ознаку вчинене особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КК України, і злочинні слід слід перекваліфікувати з ч.6 ст. 152, ч.6 ст.153 КК Укроаїни на ч.4 ст. 152, ч.4 ст.156 КК України, поскільки не доведено, що згвалтування вчинене особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КК України,

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд керується приписом частини 2 статті 61 Конституції України щодо того, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, й ураховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, данні про його особу та обставини, що пом`якшують і обтяжують йому покарання.

Вчинений обвинуваченим злочин відповідно ст. 12 КК України є особливо тяжким кримінальним правопорушенням проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, яка є малолітньою, що становить підвищену суспільну небезпеку діяння.

Європейський суд з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у рішенні від 04 грудня 2003 року (справа «М. С. проти Болгарії») зокрема, звернув увагу національних судів на те, що відсутність відповідного покарання за зґвалтування ставить під загрозу мету забезпечення ефективного захисту статевої автономії людини. Сучасні стандарти і тенденції у цій сфері, формують позитивні обов`язки держави, які випливають зі статей 3, 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (надалі-Конвенція), та вимагають від держав- членів проводити ефективне розслідування у такій справі, в тому числі й включаючи справи з відсутністю доказів фізичного опору потерпілою особою (п. 166).

Пленум Верховного суду України у пункті 1 своєї Постанови «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року (зі змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог статті 65 Кримінального кодексу України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Окрім цього, Верховний суд України у пункті 2 зазначеної вище Постанови Пленуму визначив, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 65 Кримінального кодексу України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті особливої частини цього кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу, судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочин на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім особам похилого віку і тим, що щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Також, призначаючи покарання обвинуваченому, суд ураховує й припис пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи», де суд касаційної інстанції зауважив, що призначаючи покарання особам, винним у вчиненні злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, суди мають неухильно дотримуватись вимог статті 65 Кримінального кодексу України щодо індивідуалізації покарання, а саме: враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Визначаючи ступінь тяжкості злочину, суди повинні враховувати стадію його вчинення, кількість епізодів, тяжкість наслідків, що настали тощо.

Вивчаючи особу винного, який раніше не судимий , за місцем мешкання характеризується посередньо, вину визнав частково і розкаявся у скоєному.

Вирішуючи при призначенні покарання ОСОБА_7 питання щодо наявності обставини,які його пом`якшують або обтяжують, суд перш за все керуються змістом статей 66 і 67 Кримінального кодексу України, в яких наведений переліктаких обставинта приходить до висновку про відсутність обставин,які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому.

Крім того, судом при призначенні покарання повинні враховуються і вимоги статті 50 вказаного кодексу, тобто, що покарання є заходом примусу, який застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, а тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє дляїї виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі .

На переконання суду, призначена міра покарання є справедливою і достатньою для виправлення обвинуваченого, слугуватиме попередженню вчинення ним аналогічних кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності й справедливості кримінального судочинства, а також розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства, потерпілого, та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до приписів статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод ніхто не може бути позбавлений свободи, окрім законного ув`язнення особи після засудження її компетентним судом.

В рішенні Європейського суду з прав людини, ухваленого 04.09.2015 року у справі «Руслан Яковенко проти України», констатовано, що підсудний вважається таким, що перебуває під вартою після засудження компетентним судом у розумінні підпункту «а» пункту 1 статті 5 Конвенції з моменту оголошення вироку судом першої інстанції, навіть, якщо він ще не набрав законної сила і його можна оскаржити.

Саме тому, з метою забезпечення можливого апеляційного перегляду справи як складової кримінального провадження, з урахуванням ризику переховування засудженого від суду під тиском тягаря призначеного до відбування покарання за вчинення тяжкого и особливо тяжкого злочинів, суд вважає, що подальше тримання ОСОБА_7 під вартою є обґрунтованим, а тому не вбачає підстав для зміни або скасування до набрання вироком законної сили застосованого до нього запобіжного заходу.

Також, суд наголошує, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Зміст частини 1 статті 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» № 3352-XII від 30.06.1993 року (із змінами та доповненнями) мовить про те, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується до підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відтак, беручи до відома припис частини 1 статті 1 Кримінального процесуального кодексу України, яким обумовлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, ураховуючи, що ОСОБА_7 був затриманий 07.10.2020 року, і до нього був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою ухвалою слідчого судді Кагарлицького районного суду Київської області від 08.10.2020 року, який в подальшому не змінювався та не скасовувався, суд застосовує положення частини 5 статті 72 Кримінального кодексу України й обчислює йому строк відбуття покарання з моменту фактичного затримання та обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тобто з 07.06.2020 року, зарахувавши час попереднього ув`язнення день за день.

Також, пункт 2 частини 4 статті 374 Кримінального процесуального кодексу України вимагає від суду відображення у резолютивній частині вироку у разі визнання особи винуватою рішення про включення інформації про обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

Аналогічна за своїм правовим навантаженням норма, міститься й у розділі ІІІ вказаного Порядку, який унормовує формування та внесення відомостей до такого реєстру.

Згідно ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Поскільки в діях обвинуваченого ОСОБА_7 відсутній склад злочину, передбачений ст. 301 ч.4,5 КК України і за даною статтею його слід виправдати, то судові витрати за проведення під час досудового слідства комплексних судових комп`ютерно-технічних та мистецтвознавчих експертиз, необхідно віднести за рахунок держави.

Речові докази слід вирішити згідно ст.100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Керуючись ст. 369-374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_7 визнати винним за частиною 4 статті 152 і частиною 4 статті 153 Кримінального кодексу України, і призначити йому покарання:

- за частиною 4 статті 152 Кримінального кодексу України у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі;

- за частиною 4 статті 153 Кримінального кодексу України у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

В силу приписів частини 1 та 2 статті 70 Кримінального кодексу України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити до відбування ОСОБА_7 покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі.

За ч.2 ст. 156 КК України ОСОБА_7 виправдати за недоведеністю винуватості.

За ч.4, 5 ст. 301 КК України ОСОБА_20 виправдати за відсутністю складу злочину.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишити без змін - тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

Згідно із частиною 5 статті 72 Кримінального кодексу України строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту його фактичного затримання та обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тобто з 07.10.2020 року, зарахувавши час попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Включити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Краматорська Донецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,, (на час ухвалення вироку перебуває в ДУ Київський слідчий ізолятор) до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

- Речові докази : мобільний телефон марки «Sony» моделі «XPERIA H4311» код ІМЕІ: НОМЕР_1 , ноутбук, мишка, кабель, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП№1 Обухіввського РУП ГУ НП в Київській області т.3, а.с. 82-83) повернути ОСОБА_7

2 банківські карти, дитячі речі (шорти, спортивний костюм, майка, футболка), компакт диски, вайфайроутер, 7 дисків, 3 телефони, коробку порожню із пластиковою карткою мобільного оператора - ВП№1 які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Обухівського РУП ГУ НП в Київській області - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з часу проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3