УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2025 Справа №607/4565/24 Провадження №1-кп/607/402/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисників адвокатів ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6

під час судового розгляду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008 від 12 січня 2022 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами України №3826-VI від 06.10.2011 р., №2617-VIII від 22.11.2018 р.), та ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами України №3826-VI від 06.10.2011 р., №2617-VIII від 22.11.2018 р.),

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008 від 12 січня 2022 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами №3826-VI від 06.10.2011, №2617-VIII від 22.11.2018), ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст.307 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами №3826-VI від 06.10.2011, №2617-VIII від 22.11.2018 ).

В судовому засіданні прокурор просить продовжити строк застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки строк зазначеного запобіжного заходу обвинуваченому закінчується та на даний час кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, а підстави для зміни запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою відсутні, оскільки продовжують існувати ризики того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, зможе переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків та іншого обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. За вказаних обставин вважає, що більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам та забезпечити належне виконання обвинуваченим ОСОБА_4 його процесуальних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечили щодо клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, натомість просять змінити застосований відносно нього запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, зазначивши про недоведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Заслухавши клопотання прокурора, думку інших учасників судового розгляду, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК Україниза наявності клопотань суд зобовязаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Крім того відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, при вирішенні клопотання прокурора про продовження строку застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, суд враховує те, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 серпня 2023 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого в подальшому неодноразово продовжувався, зокрема востаннє ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 листопада 2024 року продовжено строк запобіжного заходу до 12 січня 2025 року.

Згідно положень ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Статтею 5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин, вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин, поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Відповідно до п. п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі Смирнов проти Росії, наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Так, судом взято до уваги те, що прокурором та матеріалами кримінального провадження доведено наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, які з урахуванням вимог ст. 12 КК України є тяжкими та особливо тяжкими злочинами, за один з яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років, з конфіскацією майна. Крім того на даний час продовжують існувати ризики того, що ОСОБА_4 з огляду на санкцію статей обвинувачення, зможе переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; незаконно впливати на свідків та іншого обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні з метою ненадання ними показів або ж надання таких у його користь, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, адже останній ніде не працює та не має постійного джерела доходу, а тому з метою забезпечити себе матеріально може продовжити вчиняти подібні кримінальні правопорушення.

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, а тому враховуючи вимоги ст. 178 КПК України та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також зважаючи на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , суд вважає виправданим подальше тримання обвинуваченого під вартою, а тому у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на цілодобовий домашній арешт слід відмовити, а клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 строком до 60 днів.

Крім того в судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування приводу до обвинуваченого ОСОБА_7 ,який не з`явився в судове засідання з невідомих суду на те причин, хоча про день, час та місце проведення судового розгляду був повідомлений належним чином, про що свідчить долучена до матеріалів кримінального провадження розписка з його особистим підписом.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив щодо клопотання прокурора про застосування приводу до його підзахисного, зазначивши, що останній міг бути затриманий працівниками ТЦК.

Заслухавши клопотання прокурора та думку інших учасників судового розгляду,суд приходить до висновку, що клопотання прокурора слід задовольнити з наступних підстав.

За змістом ч. 2 ст. 318 КПК України явка обвинуваченого у судове засідання є обов`язковою.

Відповідно до ч. 1 ст. 323 КПК України якщо обвинувачений, до якого не застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не прибув за викликом у судове засідання, суд відкладає судовий розгляд, призначає дату нового засідання і вживає заходів до забезпечення його прибуття до суду. Суд також має право постановити ухвалу про привід обвинуваченого та/або ухвалу про накладення на нього грошового стягнення в порядку, передбаченому главами 11 та 12 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 139 КПК України якщо обвинувачений, який був у встановленому цим Кодексом порядку викликаний (зокрема наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), не з`явився без поважних причин або не повідомив причини свого неприбуття, на нього накладається грошове стягнення у розмірі від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик суду, а також до нього може бути застосовано примусовий привід.

У відповідності до ст. 140 КПК України привід полягає у примусовому супроводженні особи, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, до місця її виклику в зазначений в ухвалі час. Рішення про здійснення приводу приймається, зокрема, під час судового провадження - судом за клопотанням сторони кримінального провадження, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, або з власної ініціативи. Рішення про здійснення приводу приймається у формі ухвали. Привід може бути застосований до обвинуваченого.

Згідно ч. 2 ст. 142 КПК України під час судового провадження клопотання про здійснення приводу розглядається негайно після його ініціювання.

Відповідно до ст. 143 КПК України виконання ухвали про здійснення приводу може бути доручене відповідним підрозділам органів Національної поліції. Ухвала про здійснення приводу оголошується особі, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу. Особа, рішення про здійснення приводу якої прийнято судом, зобов`язана прибути до місця виклику в зазначений в ухвалі про здійснення приводу час у супроводі особи, яка виконує ухвалу.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_7 ,будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про що свідчить долучена до матеріалів кримінального провадження розписка з його особистим підписом, на виклик суду не з`явився та причини свого неприбуття не повідомив, суд вважає, що обвинувачений таким чином уникає явки до зали судових засідань з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а тому приходить до переконання про необхідність відкладення судового розгляду та задоволення клопотання прокурора про застосування приводу до обвинуваченого ОСОБА_7 .

При цьому суд не бере до уваги посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_5 про те, що його підзахисний не з`явився в судове засідання, оскільки міг бути затриманий працівниками ТЦК, адже суду не надано будь-яких матеріалів на підтвердження зазначених обставин.

На підставі викладеного та керуючись главою 18 КПК України, ст.ст. 139, 140, 142, 143, 318, 323, 331, 336, 376 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на цілодобовий домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, продовживши строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,до 07 березня 2025 року.

Судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008 від 12 січня 2022 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами України №3826-VI від 06.10.2011 р., №2617-VIII від 22.11.2018 р.), та ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами України №3826-VI від 06.10.2011 р., №2617-VIII від 22.11.2018 р.), відкласти на 12 год. 00 хв. 17 січня 2025 року, повторити виклик учасників судового провадження та надати вимогу на конвоювання обвинуваченого ОСОБА_4 в зал судових засідань.

Клопотання прокурора про привід обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Доставити приводом в судове засідання на 12 год. 00 хв. 17 січня 2025 року в приміщення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області обвинуваченого:

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 .

Копію ухвали в частині продовження строку запобіжного заходу вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , його захиснику та прокурору, а також направити уповноваженій службовій особі в місце ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_4 .

Копію ухвали в частині приводу обвинуваченого ОСОБА_7 направити начальнику Відділення поліції №1 Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області для виконання та прокурору Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 для контролю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в частині продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1