Справа № 283/2771/24
провадження №1-кс/283/619/2024
У Х В А Л А

23 грудня 2024 року Слідчий суддя Малинського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з секретарем судових засідань ОСОБА_2 , з участю прокурора Малинського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , заступника начальника СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Малині клопотання заступника начальника СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні №0000398 від 19.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2024 до Малинського районного суду Житомирської області надійшло клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано тим, що 19 грудня 2024 близько 16 години 30 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи трактором марки Т-25 без державного номеру, у складі з саморобним тракторним причепом, рухаючись по вул. Івана Франка у напрямку з с. Забране Коростенського району Житомирської області до с. Сичівка Коростенського району, перевозячи в якості пасажира ОСОБА_7 , який сидів на причепі, поблизу будинку №16, допустив його випадіння на відсівне покриття дороги.

У вказаний день та час, водій ОСОБА_6 , проїжджаючи ділянку автодороги поблизу будинку №16 вул. Івана Франка в с. Забране Коростенського району, порушивши вимоги пунктів 1.5, 2.3б, 2.9а, 1.10, 21.11 Правил дорожнього руху, які виразилися в тому, що він, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, проявив неуважність до дорожніх умов та обстановки, її змін, не обравши безпечної швидкості за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах, перевозячи на саморобному причепі пасажира ОСОБА_7 , таким чином створюючи останньому загрозу життя та здоров`ю, допустив його падіння з причепа на відсівне дорожнє покриття.

Так, в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру ОСОБА_7 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді розтрощення черепа, яке є в прямому причинному зв`язку зі смертю.

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог пункту 21.11 Правил дорожнього руху знаходяться в прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.

Слідчий зазначає, що ризик того, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, підтверджується тим, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років, тому є підстави вважати що ОСОБА_6 , знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Слідчий звертає увагу на те, що підозрюваний може залишити своє постійне місце проживання, що у подальшому ускладнить його явку до органу досудового розслідування для проведення слідчих дій за його участю, а також одночасно існує ризик незаконного впливу на свідків, потерпілого, інших осіб, яким відомі обставини вчинення кримінального правопорушення, та які на даний час ще не допитані.

Прокурор та заступник начальника СВ ВП №1 клопотання підтримали та просили задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечили по суті клопотання, вважаючи його необґрунтованим, з наступних підстав.

Так, підозрюваний в судовому засіданні показав, що 19 грудня 2024 він, перебуваючи в будинку односельчанина ОСОБА_8 , збирався їхати трактором в лазню на інший кінець села. До нього в кампанію помитися напросився ще один мешканець с. Забране ОСОБА_9 . Останній був стані алкогольного сп`яніння, що було візуально помітно. ОСОБА_6 погодився, однак запропонував для початку постригти ОСОБА_10 . Після стрижки, останній запропонував сісти позаду на саморобний причіп щоб тримати мішки з дровами. Зважаючи на відсутність місця для пасажирів в кабіні трактора, підозрюваний погодився на це та вони рушили селом. Проїхавши близько кілометра, він, озирнувшись, не побачив ОСОБА_11 на причепі, а тому зупинившись на узбіччі, пішов в пошуках ОСОБА_10 , тіло якого побачив за 50 м. поруч з будинком АДРЕСА_1 . Він одразу зателефонував до поліції та повідомив про даний випадок. Категорично заперечує вживання алкоголю до цієї події.

Він є особою з інвалідністю 3 групи безтерміново, має на утриманні малолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання. Тому, враховуючи все вищевикладене, підозрюваний та його захисник адвокат ОСОБА_5 зазначили, що наявні правові підстави для відмови в обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та з метою запобігання ризику або ризикам, зазначеним у ст.177 КПК України, а підозрюваному необхідно обрати більш м`який запобіжний захід, а саме: цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши пояснення слідчого, прокурора, думку підозрюваного та його захисника, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Згідно з положенням ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Поряд з цим, відповідно до п. 4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд погоджується з існуванням обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 вказаного кримінального правопорушення, подальше встановлення всіх обставин кримінального правопорушення та наявності вини в ньому обвинувачення буде здійснюватися в ході досудового розслідування та можливого судового розгляду.

Також детальному з`ясуванню під час досудового розслідування підлягає встановлення факту керування транспортним засобом ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння, зважаючи на дані протоколів допитів свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 які показали, що ОСОБА_6 , перебуваючи в шоці внаслідок наїзду, очікуючи приїзду поліції близько години, випив пляшку горілки, а до цього був тверезий.

Згідно з ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Слідчий просить обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із зазначенням, що жодний з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти ризикам, що визначені ст. 177 КПК України.

Проте, слідчий суддя не погоджується із таким висновком слідчого, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.29 Конституції України та ст.ст.176,177,178 КПК України, право на свободу і особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід враховувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і належної поведінки останнього.

Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Крім того, при судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен врахувати вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Розглядаючи клопотання слідчого, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість ризиків передбачені п.п 1, 5 ст. 177 КПК України, разом з цим, прокурором не зазначено достатніх обґрунтувань неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного.

Частиною 2 ст. 194 КПК України визначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Тому, оцінивши надані суду докази у своїй сукупності, слідчий суддя вважає, що немає жодних підстав стверджувати, що підозрюваний ОСОБА_6 буде вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватися від слідства та суду, намагатися незаконно впливати на потерпілу, свідків у кримінальному провадженні або ж будь-яким іншим чином буде перешкоджати досудовому розслідуванню.

У справі Європейського суду з прав людини «Алєксандер Макаров проти росії» від 12 березня 2009 року зазначено: «Суд зобов`язаний проаналізувати особисті обставини заявника докладніше та навести на користь тримання його під вартою конкретні підстави, підкріплені доказами».

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного, слідчий суддя вважає, що зазначені слідчим в клопотанні доводи не дають підстави вважати, що належну поведінку підозрюваного неможливо забезпечити шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Враховуючи вищевикладене та висновок Європейського суду з прав людини по справі «Бойченко проти Молдови» від 11 липня 2006 року про те, що «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватись або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою», слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання слідчого про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що єдиний можливий на момент розгляду даного клопотання запобіжний захід, який у даному випадку можна застосувати до ОСОБА_6 , є цілодобовий домашній арешт та вважає, що це забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Натомість, прокурором не доведено та судом не встановлено ризиків, визначених у ч. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та того, що інший більш м`який чи взагалі не застосування запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

З огляду на викладене, а також те, що застосування запобіжних заходів, зокрема у вигляді тримання під вартою є правом суду, а не є його обов`язком, суд приходить до висновку про відсутність підстав для обрання запропонованого запобіжного заходу підозрюваному.

Керуючись ст. 181,183,184,193,194,196,376 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання заступника начальника СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити за безпідставністю.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_2 , громадянину України, не судимому - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк 60 днів з 20 грудня 2024 року по 17 лютого 2025 року включно без застосування електронного засобу контролю.

Покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

Заборонити цілодобово залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду та службової особи поліції, якій буде передано ухвалу про застосування запобіжного заходу для виконання.

Прибувати до заступника начальника СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 чи іншого слідчого в провадженні якого буде перебувати кримінальне провадження, прокурора за першим викликом та до суду за кожною вимогою.

Заборонити спілкуватися з свідками в даному кримінальному провадженні.

Контроль за виконанням ухвали покладається на заступника начальника СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя