Справа №463/6/25
Провадження №1-кс/463/167/25
УХВАЛА

слідчого судді

17 січня 2025 року місто Львів

Слідча суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржниці адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність посадової особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Львові, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій у визначений строк та зобов`язання вчинити дії

встановила:

скаржник звернулася до слідчого судді із скаргою на бездіяльність та протиправність дій слідчого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, щодо не розгляду клопотання від 13.02.2021 року, 12.04.2021 року, 08.07.2021 року 11.08.2021, 27.10.2022 року, 11.12.2023 року, поданих в кримінальному провадженні №0000066.

Скаргу мотивує тим, що 13.02.2021 року, 12.04.2021 року, 08.07.2021 року 11.08.2021, 27.10.2021 року, 11.12.2023 року в порядку ст.220 КПК України ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_3 зверталися до слідчого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні №0000066. Однак, клопотання в порушення вимог ст.220 КПК України не розглянуті та рішення не прийняті. Зазначені дії слідчого скаржник вважає незаконними, а тому звернулася до суду із скаргою, яку просить задовольнити.

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді для розгляду скарги від 02.01.2025 визначено слідчого суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою слідчого судді від 02.01.2025 відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_4 та призначено скаргу до розгляду на 06 січня 2025 року. Зобов`язано уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, представити суду до початку судового засідання інформацію про те: 1) чи надходило на адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, клопотання ОСОБА_4 ; 2) чи розглянуте таке клопотання та яке рішення, за результатами його розгляду прийнято. 06.01.2025 справу знято з розгляду та призначено у судове засідання на 10.01.2025. 10.01.2025 справу відкладено на 17.01.2025 у зв`язку із неявкою представника Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові.

В судовому засіданні представник скаржника - адвокат ОСОБА_3 , подану скаргу підтримав, просив таку задовольнити, з підстав наведених у ній.

Представник суб`єкта оскарження - слідчий слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, письмових заперечень на скаргу на адресу суду не скерував. У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження на підставі наявних доказів. Крім того, в силу ч.3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідча суддя дійшла до наступного висновку.

Правило дотримання десятиденного строку на оскарження до слідчого судді рішення слідчого має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Суд звертає увагу, що у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України", Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку.

Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності.

Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

При цьому особа, яка бажає подати скаргу має діяти сумлінно для того, що б ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на оскарження рішення слідчого, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

За таких обставин, враховуючи нетривалість пропуску строку, відсутність можливих негативних наслідки його відновлення для інших осіб, слід виходити з того, що у цій справі підстави для поновлення строків для оскарження рішення слідчого виправдовують втручання у принцип юридичної визначеності, що не свідчить про його порушення, а тому суд поновляє строки на звернення зі скаргою.

Згідно з п.1 ч.1ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Ч. 1 ст. 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 220 КПК України про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

У мотивувальній частині постанови слідчий наводить встановлені ним обставини у справі, що необхідні для її вирішення, із посиланням на докази, за якими ці обставини було встановлено, а також мають бути зазначені мотиви, з яких слідчий не врахував окремих доказів, з посиланням на неналежність, недопустимість, недостовірність; непереконливість тощо та з необхідними поясненнями. Тобто у мотивувальній частині постанови відображаються результати оцінки доказів. Після цього слідчий має дати аналіз цих обставин під кутом зору права.

Слідчою суддею встановлено, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні №0000066.

ОСОБА_4 та її представником ОСОБА_3 подано до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, клопотання про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні.

Однак ні прокурором ні слідчим в проваджені якого перебувають кримінальне провадження №0000066 клопотання ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_3 в порядку ст. 220 КПК України не розглянуті із винесенням вмотивованого рішення про задоволення чи відмову у задоволенні клопотання.

При цьому прокурор, слідчий (дізнавач) повинен розглянути зазначене клопотання із дотриманням ст. 220 КПК України, задовільнити його або прийняти мотивовану постанову про відмову в задоволенні клопотання, яка підлягає оскарженню в порядку і строки визначені КПК України.

А тому слідчого, в проваджені якого перебувають зазначені вище кримінальні провадження слід зобов`язати розглянути зазначене клопотання в порядку ст. 220 КПК України, про результати чого повідомити особу, яка заявила клопотання.

Згідно ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Зважаючи на те, що в порушення вимог ст.220 КПК України слідчим не було розглянуті клопотання ОСОБА_4 та її представником ОСОБА_3 від 13.02.2021 року, 12.04.2021 року, 08.07.2021 року 11.08.2021, 27.10.2022 року, 11.12.2023 року у кримінальному провадженні №0000066, оскільки жодного процесуального документа за результатами вирішення такого слідчий чи прокурор не прийняв та скаржнику не скерував, а тому суд вважає за можливе зобов`язати розглянути клопотання.

Виходячи з того, що у своїй процесуальній діяльності згідно положень ч.5 ст.40 КПК України слідчий є самостійним, приходжу до переконання, що вимоги скаржника в частині визнати бездіяльності протиправною виходять за межі повноважень слідчого судді, а тому до задоволення не підлягають.

Разом з тим, слідча суддя вважає за необхідне звернути увагу на тому, що невиконання слідчим доручень процесуального керівника може бути підставою для ініціювання дисциплінарного провадження відносно нього та не є підставою для звернення до суду в порядку ст.ст. 303-306 КПК України. Відтак у задоволенні скарги в цій частині слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 220, 303-309, 395 КПК України, -

постановила:

Поновити ОСОБА_4 строк на оскарження.

Скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену особу ТУ ДБР у м. Львові розглянути клопотання ОСОБА_4 чи її представника адвоката ОСОБА_3 від 13.02.2021 року, 12.04.2021 року, 08.07.2021 року, 11.08.2021 року, 27.10.2022 року, 11.12.2023 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000066 від 03.05.2019 року, у спосіб та строки, визначені ст. 220 КПК України.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено о 10 год. 40 хв. 20 січня 2025 року.

Слідча суддя ОСОБА_1