УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 166/725/19

провадження № 51-605ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 09 квітня 2021 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 20 липня 2022 року з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.

встановив:

За вироком Ратнівського районного суду Волинської області від 02 серпня 2019року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 116 Кримінального кодексу України (далі - КК) та призначено покарання у виді обмеження воліна строк 2 роки.

Ухвалено початок строку відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Зараховано ОСОБА_5 у строк відбування покарання період перебування під вартою з 09 квітня по 02 серпня 2019 року, виходячи із співвідношення одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.

Ухвалено обрати ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням ряду обов`язків та звільнено його з-під варти у залі судового засідання.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Волинський апеляційний суд ухвалою від 21 листопада 2019 року скасував вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 02 серпня 2019 року стосовно ОСОБА_5 та призначив новий розгляд в суді першої інстанції.

Вироком Ратнівського районного суду Волинської області від 09 квітня 2021року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк7 років.

Зараховано ОСОБА_5 у строк відбування покарання період перебування під вартою з 09 квітня по 02 серпня 2019 року.

Ухвалено початок строку відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Відмовлено у задоволенні цивільного позову ОСОБА_6 .

Вирішено питання щодо процесуальних витрат, речових доказів та скасовано заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції засуджений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 20 липня 2022 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду захисник ОСОБА_4 подав касаційну скаргу до Верховного Суду, в якій просить скасувати вирок місцевого суду і ухвалу суду апеляційної інстанції через істотні порушення вимог кримінального процесуального законута неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Крім того, просить поновити строк касаційного оскарження, мотивуючи тим, що засуджений не отримав копії ухвали Волинського апеляційного суду від 20 липня 2022 року, отже, на думку касатора, строк на подання касаційної скарги не можна вважати таким, що пропущений.

Мотиви Суду

Перевіривши касаційну скаргу захисника разом з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження, дослідивши зміст оскаржуваних судових рішень та інших доданих документів, колегія суддів вважає, що у поновленні строку на касаційне оскарження необхідно відмовити, а касаційну скаргу повернути захиснику з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 429 КПКкасаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

З ухвали апеляційного суду видно, що під час апеляційного розгляду і проголошення рішення був присутній захисник, засуджений у судове засідання не з`явився, під вартою не перебував.

З оскаржуваних рішень судів попередніх інстанцій вбачається, що засуджений був забезпечений захистом його інтересів у кримінальному провадженні адвокатом ОСОБА_7 , як у суді першої так і апеляційної інстанцій.

В той же час, з касаційної скарги та доданих до неї документів на підтвердження повноважень адвоката ОСОБА_4 , видно, що ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_5 цим адвокатом виписано 20 січня 2025 року.

З огляду на положення ч. 1 ст. 117 КПК поновленню підлягають процесуальні строки, пропущені з поважних причин.

Однак, хоча ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Особа, яка бажає подати скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. У кожній справі суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип «res judicata» (принцип юридичної визначеності).

Виходячи з системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Наявність таких обставин має бути підтверджено відповідними доказами.

Також при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку до уваги має братися у тому числі й поведінка особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала вона розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку або якнайшвидше після його закінчення, тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку та інші доречні обставини.

При цьому приписи кримінального процесуального закону не передбачають привілею щодо окремого обчислення строків на касаційне оскарження для кожного нового захисника чи представника, залученого у кримінальному провадженні для надання правової допомоги вже після ухвалення судом судового рішення, яке оскаржується, а тим більше поза межами строків його оскарження. Такі вимоги встановленні КПК мають на меті гарантувати забезпечення принципу правової визначеності, який є одним із елементів принципу верховенства права, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, а учасники кримінального провадження після закінчення відповідних строків оскарження не перебували у стані правової невизначеності. У зв`язку з цим укладення договору з новим захисником після закінчення строку на касаційне оскарження не може розглядатися як достатня правова підстава для поновлення строку на касаційне оскарження.

Така позиція узгоджується з усталеною судовою практикою Верховного Суду.

Як убачається з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів, із касаційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на оскарження рішень судів попередніх інстанцій захисник звернувся майже через два з половиною роки після постановлення ухвали апеляційним судом.

Захисник в обґрунтування поновлення строку на касаційне оскарження посилається виключно на те, що не отримав копію ухвали апеляційного суду засуджений, який є самостійним учасником кримінального провадження і не позбавлений можливості як подати касаційну скаргу, так і ставити, при наявності для того підстав, питання про поновлення строку на касаційне оскарження, якщо він був позбавлений з об`єктивних причин можливості подати її в установлений законом строк.

Таким чином, суд визнає зазначені захисником обставини пропуску ним строку на касаційне оскарження не поважними. Інших будь-яких причин поважності пропуску строку захисником не наведено. Отже, суд касаційної інстанції вважає, що підстави для поновлення захиснику строку на касаційне оскарження вказаного судового рішення відсутні.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПКкасаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і суд касаційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайшов підстав для його поновлення.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Відмовити захиснику ОСОБА_4 впоновленні строку на касаційне оскарження вироку Ратнівського районного суду Волинської області від 09 квітня 2021 року і ухвали Волинського апеляційного суду від 20 липня 2022 року стосовно ОСОБА_5 .

Повернути захиснику ОСОБА_4 його касаційну скаргу разом із усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3