ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з секретарем - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

захисника (в режимі відеоконференції) - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001004 від 17.07.2023 року відносно:

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, громадянина України, без інвалідності, розлученого, неповнолітніх (непрацездатних) осіб на утриманні не маючого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, а саме:

- 22.11.2022 року вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки;

- 28.11.2023 року вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 4 ст. 185, ч.ч. 1, 2 ст. 200, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

- 18.12.2023 року вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

- 10.04.2024 року вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24.02.2022 року введено воєнний стан на всій території України строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався в установленому законом порядку, а на момент вчинення кримінального правопорушення - Указом Президента України № 254/2023 від 01.05.2023, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 3057-ІX від 02.05.2023, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Так, ОСОБА_7 , 17 липня 2023 року о 23 годині 50 хвилин знаходився поблизу будинку № 61 по вул. Генерала Петрова в м. Одесі та в цей момент до нього підійшла раніше йому незнайома жінка - ОСОБА_5 та попросила підкурити цигарку, після чого останні почали спілкуватись та у ОСОБА_7 раптово виник умисел на таємне заволодіння будь-яким наявним у останньої майном.

Реалізуючи свій умисел, направлений на таємне викрадення майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в період дії введеного в Україні правового режиму воєнного стану, діючи таємно, тобто переконавшись, що його дії залишаються непомітними для потерпілої та інших осіб, ОСОБА_7 , підійшов до ОСОБА_5 та під час обіймів з нею дістав із задніх кишень, одягнутих на ній штанів, два мобільних телефони, а саме: «Samsung Galaxy MS2 5G», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEL 2: НОМЕР_2 вартістю 9 499 гривень та «Meizu M2 Note» IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , вартістю 4 299 гривень, які належать потерпілій ОСОБА_5 , заволодівши ними таким чином.

Після заволодіння майном потерпілої, ОСОБА_7 , залишив місце вчинення кримінального правопорушення та у подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 , майнову шкоду на загальну суму 13 798 гривень.

В судовому засіданні (в режимі відеоконференції) обвинувачений ОСОБА_7 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, кваліфікацію своїх дій не оспорював та надав показання, які за змістом аналогічні обставинам, що зазначені в обвинувальному акті, а саме те, що в липні 2023 року, а саме у нічну пору доби, до нього на вулиці Генерала Петрова в м. Одесі підійшла раніше незнайома йому жінка, вони познайомились та в них зав`язалось спілкування. В подальшому, під час обіймів з потерпілою, він, непомітними для останньої діями, дістав з задніх кишень два її мобільних телефона. Пізніше залишив місце злочину та викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Реалізуючи свій умисел, він розумів, що діє у період воєнного стану. Назву та вартість викрадених телефонів не оскаржує. Цивільний позов потерпілої визнає в повному обсязі. У вчиненому кається та просить суд суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 02.12.2024 року в судовому засіданні свої позовні вимоги до обвинуваченого підтримала. Призначення покарання залишає на розсуд суду.

Прокурор під час судового розгляду просив обмежитись допитом обвинуваченого і дослідженням документів, що характеризують його особу, документів, що стосуються вирішення долі речових доказів, заходів забезпечення кримінального провадження, цивільного позову, та відповідно до вимог статті 349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які, під час судового розгляду, не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, крім того, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин даного провадження, отже, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченого, а також дослідженням документів, що характеризують його особу, документів, що стосуються вирішення долі речових доказів, заходів забезпечення кримінального провадження та цивільного позову.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позицій, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Під час допиту обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив, що саме він, за викладених в обвинувальному акті обставин, здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану, повторно.

Показання ОСОБА_7 є послідовними, логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, тому зважаючи на викладене та те, що обвинувачений підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини, і беззаперечно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, суд вважає доведеним пред`явлене йому обвинувачення і кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , судом не встановлено.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; особу ОСОБА_7 та його вік (55 років); соціальне положення (розлучений, дітей не має, має зареєстроване місце проживання); стан здоров`я (особа осудна, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, інвалідності чи тяжких захворювань не має); те, що ОСОБА_7 раніше судимий та на теперішній час відбуває покарання у виді позбавлення волі; повне визнання вини у вчиненому у даному провадженні, а також готовність нести за це відповідальність, яке виражається у визнанні позовних вимог потерпілої; відсутність обставин, що пом`якшують та обставин, що обтяжують покарання.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення, а також запобігання вчиненню ОСОБА_7 інших (нових) кримінальних правопорушень, враховуючи відомості про його особу, суд погоджується з позицією прокурора в судових дебатах, та вважає необхідним призначити ОСОБА_7 покарання, в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України, суд не знаходить.

Поряд з цим, судом встановлено, що після постановлення вироку Деснянського районного суду м. Києва від 18.12.2023 року за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України та вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 10.04.2024 року за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України, ОСОБА_7 винен ще і в кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України, вчиненому ним у даному кримінальному провадженні до постановлення попередніх вироків.

Відтак, остаточне покарання ОСОБА_7 слід призначити за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, а в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зарахувати покарання, відбуте за попередніми вироками, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

Під час досудового розслідування та судового розгляду, в рамках даного кримінального провадження, запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирався. Враховуючи, що ОСОБА_7 знаходиться під вартою у зв`язку з відбуванням покарання у виді позбавлення волі за іншим вироком суду, суд приходить до висновку, що підстави для обрання відносно останнього будь-якого запобіжного заходу до набрання цим вироком законної сили відсутні.

У рамках даного кримінального провадження потерпілою ОСОБА_5 було заявлено цивільний позов до ОСОБА_7 .

Так, потерпіла просить суд стягнути з обвинуваченого на її користь матеріальну шкоду заподіяну злочином у даному провадженні у загальній сумі 13 798 (тринадцять тисяч сімсот дев`яносто вісім) гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому (ч. 1 ст. 129 КПК України). Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України.

Судом встановлено, що шкода завдана потерпілій ОСОБА_5 була заподіяна обвинуваченим ОСОБА_7 , у зв`язку з чим цивільний позов заявлено до останнього як до особи, що заподіяла її.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 цивільний позов визнав в повному обсязі та беззаперечно, тому враховуючи, що визнання цивільного позову обвинуваченим не суперечить вимогам закону (ст. ст. 16, ч. 1 ст. 1166, ст. 1190, ч. 2 ст. 1192 ЦК України), керуючись ч. 4 ст.174 ЦПК України, суд доходить висновку, що цивільний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна не застосовувались..

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань призначеного цим вироком та покарань призначених вироком Деснянського районного суду м. Києва від 18.12.2023 року за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) роківта вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 10.04.2024 року за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 3 (три) місяці, визначити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 4 (чотири) місяці.

Початок строку відбуття покарання остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень обчислювати з дня набрання цим вироком законної сили.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України та ч. 4 ст. 70 КК України, зарахувати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, відбуту ним частину покарання у виді позбавлення волі за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 18.12.2023 року за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України тавироком Шевченківського районного суду м. Києва від 10.04.2024 року за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України, а саме за період часу з 15.08.2022 року по 19.08.2022 року, з 04.08.2023 року по 05.08.2023 року, з 23.10.2023 року по 17.12.2023 року, з 18.12.2023 року до дня набрання цим вироком законної сили включно, із розрахунку день за день.

До набрання цим вироком законної сили відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про стягнення з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майнової шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення на загальну суму 13 798 (тринадцять тисяч сімсот дев`яносто вісім) гривень - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду, завдану внаслідок кримінального правопорушення на загальну суму 13 798 (тринадцять тисяч сімсот дев`яносто вісім) гривень.

Речові докази, відповідно до постанови слідчого від 19.09.2023 року, а саме:

- коробку від мобільного телефону «Samsung Galaxy MS2 5G» та коробку від мобільного телефону «Meizu M2 Note» - вважати повернутим власниці за належністю згідно розписки ОСОБА_5 .

Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили з моменту закінчення строку апеляційного оскарження.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку після його проголошення негайно вручається прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1