Справа № 333/3299/23
Провадження № 1-кс/333/1558/23
УХВАЛА

Іменем України

07 липня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить скасувати накладений ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.05.2023 року арешт на його особисте майно, а саме: 55 стартових пакетів з пластиковою карткою та сім-картою з номерами: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , НОМЕР_16 , НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , НОМЕР_19 , НОМЕР_20 , НОМЕР_21 , НОМЕР_22 , НОМЕР_23 , НОМЕР_24 , НОМЕР_25 , НОМЕР_26 , НОМЕР_27 , НОМЕР_28 , НОМЕР_29 , НОМЕР_30 , НОМЕР_31 , НОМЕР_32 , НОМЕР_33 , НОМЕР_34 , НОМЕР_35 , НОМЕР_36 , НОМЕР_37 , НОМЕР_38 , НОМЕР_39 , НОМЕР_40 , НОМЕР_41 , НОМЕР_42 , НОМЕР_43 , НОМЕР_44 , НОМЕР_45 , НОМЕР_46 , НОМЕР_47 , НОМЕР_48 , НОМЕР_49 , НОМЕР_50 , НОМЕР_51 , НОМЕР_52 , НОМЕР_53 , НОМЕР_54 , НОМЕР_55 ; 2 стартові пакети Vodafone з номерами: НОМЕР_56 , НОМЕР_57 ; тримач для сім-карти ІНФОРМАЦІЯ_1 з кодом НОМЕР_58 ; міні сім-карта, червоного кольору оператора мобільного зв`язку Lifecell, без номера; флеш носій інформації Арасer, рожевого кольору; флеш носій інформації DT 101 G2 8GB, червоного кольору; тримач для мікро СД та мікро СД картою об`ємом 2 GB за №MMAGRO2GUECA-MB; мобільний телефон Redmi, чорно-синього кольору, без сім-карти та флеш носія; мобільний телефон Samsung, синього кольору, без сім-карти та флеш носія, ІМЕІ: НОМЕР_59 ; мобільний телефон Redmi, синього кольору, модель 21061119DG, з сім-картою ІНФОРМАЦІЯ_2 НОМЕР_60 , IMEI 1: НОМЕР_61 , IMEI 2: НОМЕР_62 , а також зобов`язати слідчого, у провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження №0000477, у встановлений законодавством термін повернути йому майно, вилучене в ході обшуку від 28.04.2023 року за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання зазначено наступне. У провадженні СВ ВП № 4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000477 від 25.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. 28.04.2023 року, в період часу з 11 год. 15 хв. по 12 год. 54 хв., в ході проведення обшуку за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вилучено його особисте майно. Розгляд клопотання про арешт майна розглядався без його участі та його не було належним чином повідомлено про дату його розгляду. Ухвалу суду він отримав з власної ініціативи лише 15.05.2023 року. Арештоване майно не може бути речовими доказами у кримінальному проваджені, так як за допомогою нього жодні дії, пов`язані з вчиненням кримінального правопорушення не здійснювались, воно не є знаряддям кримінального правопорушення, слідів кримінального правопорушення на собі не зберегло та взагалі не має жодного відношення до даного кримінального провадження, не містить на собі жодної інформації, яка б була необхідна для розгляду кримінального провадження. Вилучене майно знаходиться під контролем слідчого з 28.04.2023 року, а тому слідчий мав можливість провести всі необхідні слідчі дії з ним. В даний час потреби в застосуванні арешту не має, натомість накладеним арештом порушуються його права, зокрема, на вільне володіння, користування та розпорядження майном. Отже, подальше перебування його особистого майна у арешті не обумовлено необхідністю забезпечення кримінального провадження. Крім того, станом на сьогоднішній день про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, йому повідомлено не було, а тому посилання слідчого в клопотанні про арешт на положення ст. 98 КПК України є безглуздим.

Заявник, слідчий, прокурор, будучи повідомленими своєчасно і належним чином про час і місце розгляду клопотання, у судове засідання не з`явилися.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що 25.03.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України (кримінальне провадження № 0000477).

В ході досудового розслідування слідчим було проведено санкціонований обшук, у осіб, які є імовірно причетними до скоєння вказаного кримінального правопорушення.

28.04.2023 року вході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено речі, дозвіл на вилучення яких було прямо надано ухвалою слідчого судді від 06.04.2023 року, а саме: 55 стартових пакетів з пластиковою карткою та сім-картою, 2 стартові пакети Vodafone, тримач для сім-карти, міні сім-карта, червоного кольору оператора мобільного зв`язку Lifecell, флеш носій інформації Apacer, рожевого кольору, флеш носій інформації DT 101 G2 8GB, червоного кольору, тримач для мікро СД та мікро СД картою об`ємом 2 GB, мобільний телефон Redmi, чорно-синього кольору, мобільний телефон Samsung, синього кольору, мобільний телефон Redmi, синього кольору, з сім-картою.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.05.2023 року накладено арешт на зазначене вище майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З огляду на викладене, прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе лише за умови доведення ними того, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Під час розгляду клопотання про скасування арешту майна перевірка ухвали про арешт майна не здійснюється, слідчий суддя зауважує, що це відноситься до повноважень суду апеляційної інстанції у порядку, передбаченому Главою 31 КПК України. Оскарження рішення до суду вищої інстанції та скасування арешту в порядку ст. 174 КПК України мають різні процесуальні завдання.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (абз. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Абзацом першим ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею під час постановлення ухвали про арешт майна встановлено, що зазначене в клопотанні слідчого майно, відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, підпадає під ознаки речових доказів, містить інформацію, яка може стосуватися кримінального провадження.

На теперішній час досудове розслідування ще триває, а відтак необхідність збереження речових доказів не відпала, будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Слідчий суддя під час постановлення ухвали про арешт майна, оцінивши в сукупності проведені слідчі дії у даному кримінальному провадженні, отриману інформації, та можливість в подальшому отримати відомості, які містяться у вилучених речах та можуть бути доказами під час судового розгляду, дійшов до висновку, що накладення арешту на майно, яке було вилучено у ході проведення обшуку 28.04.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , виправдовує таке втручання у права та інтереси володільця майна з метою запобігання його зникненню, що може перешкодити кримінальному провадженню.

На даний час також відсутні підстави для повернення арештованого майна його власнику. Крім цього, слідчий суддя вважає, що скасування арешту майна може призвести до втрати речового доказу, що в подальшому може унеможливити його дослідження відповідно до вимог ст. 357 КПК України. Заявником не доведено факт, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано, враховуючи, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває. Вбачається, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, відповідають меті досягнення дієвості кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0000477 від 25.03.2023 року - відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1