ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у межах кримінального провадження № 0001360 від 25.10.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гуляйполе Запорізької області, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, не одруженого, дітей не маючого, працює кухарем в ФОП ОСОБА_4 , ресторан «Puri Chveni», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.

Так, ОСОБА_3 , 24.10.2024 близько 04:00 год. перебуваючи біля парковки, яка розташована поруч з магазином «Степ» по вул. Володимира Великого 23 в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, вступив в злочинну змову з невстановленою особою для незаконного заволодіння транспортним засобом, який був на зазначеній парковці а саме автомобілем ВАЗ 21013, 1984 року випуску, фіолетового кольору, об`єм двигуна 1198 см.куб., реєстраційний номер НОМЕР_1 , та який був у користуванні у ОСОБА_7 .

Так, в цей же час, ОСОБА_3 разом з невстановленою особою, діючи умисно, протиправно, всупереч волі користувача автомобіля ОСОБА_7 , з метою тимчасового користування зазначеним автомобілем для поїздки по місту, з хуліганських мотивів, користуючись тим, що вважали свої дії непомітними для оточуючих, підійшли до автомобіля ВАЗ 21013, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був незачинений на центральний замок, відкрили передні бокові двері, таким чином проникли до салону автомобіля. ОСОБА_3 сів за кермо автомобіля, а невстановлена особа на переднє пасажирське сидіння, однак в зв`язку з відсутністю ключів запалювання, ОСОБА_3 не зміг завести автомобіль, тому невстановлена особа пересіла за кермо автомобіля, а ОСОБА_3 вийшов з автомобіля та за допомогою фізичної сили почав штовхати автомобіль, таким чином привівши його у рух. Далі, розігнавши автомобіль до певної швидкості, привели двигун автомобіля в робочий стан та направились на ньому з місця вчинення злочину по вул. Катеринівська в напрямку вул. Качалова м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Після чого, 24.10.2024 близько 05:33 год. в автомобілі закінчилось паливо, в зв`язку з чим ОСОБА_3 разом з невстановленою особою залишили автомобіль неподалік від смітника, біля буд. 49 по вул. Володимира Великого, та зникли з місця події.

Внаслідок умисних дій ОСОБА_3 та невстановленої особи потерпілому ОСОБА_7 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 22962,46 грн.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.2 ст. 289 КК України, за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

22 листопада 2024 року між прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_5 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та ОСОБА_3 і його захисником ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469 та 472 КПК укладено угоду про визнання винуватості. Згідно вказаної угоди, сторони угоди узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за вчинене кримінальне правопорушення: за ч. 2 ст. 289 КК Україниу вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням. В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, ст.473 КПК України.

Потерпілим ОСОБА_7 надана письмова згода прокурору на укладення вказаної угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнає повністю, обставини які викладені прокурором у обвинувальному акті не опорює, жалкує у скоєному та щиро кається. Цілком розуміє права визначені п.1 ч. 5 ст. 474 КПК України; наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 підтримав позицію обвинуваченого і просив суд затвердити укладену між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_3 угоду про визнання винуватості.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим підлягає затвердженню з наступних підстав.

Відповідно до ст.469 КПК України, за ініціативою прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Згідно із п.3 ч.1 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Під час підготовчого судового засідання встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 289 КК України, за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Сторони кримінального провадження розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст.473 КПК України. Зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена прокурором та обвинуваченим, визначена у межах санкцій ч.2 ст. 289 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб не встановлено. Підстав для відмови в затверджені угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст. 474 КПК України, не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який визнав свою вину повністю, щиро розкаявся у вчиненому, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував та не перебуває, (т.2 а.с. 134,135), має постійне проживання, офіційно працює (т.2 а.с.136), раніше не судимий, скарг з боку сусідів не надходило (т.2 а.с. 139), позитивно характеризується за місцем роботи (т.2 а.с.138), суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджену сторонами міру покарання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

Судові витрати на проведення експертизи згідно із ст.124 КПК України слід покласти на обвинуваченого.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження 20 листопада 2024 року прокурором винесено постанову про виділення матеріалів в окреме кримінальне провадження № 0001515 відносно невстановленої особи, яка діяла спільно з ОСОБА_3 . На час постановлення вироку досудове розслідування триває.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню в рамках розгляду кримінального провадження № 0001515.

необхідно вирішити за правилами частини 9 статті 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 373-376, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 22 листопада 2024року про визнання винуватості між прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_5 якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0001360 від 25.10.2024 та обвинуваченим ОСОБА_3 і його захисником ОСОБА_6 .

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбачено ч.2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати на проведення судових експертиз, що у загальному розмірі складає 7959,00 грн.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню в рамках розгляду кримінального провадження № 0001515.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, з урахуванням обмежень передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Крім того судом роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1