СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

пр. № 1-кс/759/1584/25

ун. № 759/5395/25

17 березня 2025 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 , яке погоджено з прокурором Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подане у кримінальному провадженні №10000889 внесеного до ЄРДР 10.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ :

До слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва звернувся слідчий Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 , з клопотанням, яке погоджено з прокурором Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подане у кримінальному провадженні №10000889 внесеного до ЄРДР 10.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження №10000889 внесеного до ЄРДР 10.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим, зокрема за майновий злочин, маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість, в період відбуття іспитового строку, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив нове кримінальне правопорушення за наступних обставин:

Так, 05.03.2025 року, близько 19 год. 27 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в житловому будинку АДРЕСА_1 , в умовах воєнного стану, повторно, таємно викрав чуже майно, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , завдавши останній майнової шкоди на загальну суму 6925 грн.

05.03.2025 ОСОБА_4 близько 18 год. 52 хв., знаходячись на території Святошинського району м. Києва, проходив повз житловий будинок АДРЕСА_1 , скориставшись тим, що двері до під`їзду не були зачинені, зайшов всередину під`їзду та в подальшому направився в пошуках майна, яким можна було б заволодіти для особистого збагачення.

В подальшому, маючи на меті заволодіти чужим майном, ОСОБА_4 піднявся на 8-й поверх вищевказаного житлового будинку, де звернув увагу, що в коридорі загального користування знаходиться велосипед, який був розміщений біля житлової квартири АДРЕСА_2 та не маючи офіційного місця роботи та інших джерел доходів, відчуваючи потребу в грошових коштах, усвідомлюючи, що в країні введено воєнний стан, раптово вирішив заволодіти вказаним чужим майном, з метою подальшого обернення його на свою користь та особистого збагачення.

З метою виконання свого злочинного умислу, спрямованого на повторне, таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , переконавшись в тому, що поруч немає сторонніх осіб та його дії залишаться непоміченими, взяв до рук велосипед марки «Cult» синьо-сірого кольору», вартістю 6925 грн., що належить ОСОБА_6 після чого, спустив його по сходинках на 1-й поверх та о 19 год. 27 хв. вийшов з приміщення під`їзду, розпорядившись викраденим чужим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 6925 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушенні обґрунтовано підозрюється:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Борятин Романівського р-ну Житомирської обл., українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , та проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимий:

- 19.08.2019 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- 12.07.2023 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

17.03.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_6 ;

протоколом допиту потерпілої ОСОБА_6 яка повідомила про викрадення її майна;

протокол огляду відеозапису;

протоколом огляду місця події;

протоколом огляду місця події, в ході якого у ОСОБА_4 було вилучено викрадене майно;

іншими матеріалами в їх сукупності.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства на момент обрання запобіжного заходу встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, п. 4 п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме про те, що підозрюваний ОСОБА_4 у випадку не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, або застосування більш м`якого запобіжного заходу, може вчинити спроби:

переховуватися від органів досудового розслідування або суду;

перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є згідно ч. 2 ст. 177, ст. 194 КПК України наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому за погодженням з прокурором звернутися з клопотанням до суду про обрання запобіжного заходу у зв`язку з тим, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, який згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину та за вчинення якого, передбачене покарання у вигляді виключно позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Тобто тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання судом його винним, вже обґрунтовує ризик того, що з метою уникнення покарання він може вчинити спробу переховування, що в свою чергу буде негативно впливати на хід досудового розслідування та судового розгляду. Крім того, згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», від 24.02.2022, на всій території України введений воєнний стан який діє й по сьогодні. Тобто, ОСОБА_4 користуючись ситуацією в країні, має змогу переховуватися від органів досудового розслідування, зокрема, в місцях постійного проведення бойових дій або місцях непідконтрольних органам державної влади України.

ОСОБА_4 наразі не має офіційного місця працевлаштування та інших джерел доходів, що зумовлює підозрюваного вчиняти корисливі кримінальні правопорушення з метою обернення майна в свою користь та особистого збагачення.

ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, був засудженим за вчинення корисливих злочинів, проте належних висновків для себе не зробив, та продовжує вчиняти корисливі кримінальні правопорушення.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України до ОСОБА_4 може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

У випадку не застосування саме такого запобіжного заходу як тримання під вартою - факт перебування підозрюваного на волі вже буде свідчити про те, що після таких злочинних дій можна уникнути відповідальності і далі вести звичайне життя.

На теперішній час відсутні медичні застереження щодо неможливості перебування ОСОБА_4 в умовах ДУ «Київського слідчого ізолятору».

За викладених обставин, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та забезпечення запобігання зазначеним ризикам, виникла необхідність в обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки саме цей запобіжний захід на думку слідства здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

У судовому засіданні прокурор, підтримав дане клопотання з зазначених у ньому підстав.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти поданого клопотання та просив обрати щодо нього інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи, у провадженні слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження №10000889 внесеного до ЄРДР 10.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану, тобто кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

17.03.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_6 ;

протоколом допиту потерпілої ОСОБА_6 яка повідомила про викрадення її майна;

протокол огляду відеозапису;

протоколом огляду місця події;

протоколом огляду місця події, в ході якого у ОСОБА_4 було вилучено викрадене майно;

іншими матеріалами в їх сукупності.

Судом встановлено, що у вчиненні зазначеного кримінального правопорушенні обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Борятин Романівського р-ну Житомирської обл., українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , та проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимий:

- 19.08.2019 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- 12.07.2023 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до вимог пункту четвертого частини першої статті 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурором надано обґрунтування, що інший більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів досудового розслідування та суду, а також для запобігання вищевказаним ризикам.

Частиною першою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При обранні запобіжного заходу суд повинен також враховувати практику Європейського суду з прав людини, який зазначає, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, про те таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризиків, того що обвинувачений може втекти (справи: «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії») Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом заняття, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку із країною, в якій особа піддається кримінальному переслідуванню (справа «Бекчиєв проти Молдови»).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного у п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слідчий суддя наголошує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, правильність кримінально-правової кваліфікації діяння потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Отже, слідчий суддя, не вирішуючи наперед питання про доведеність вини та правильності кваліфікації дій підозрюваного приходить до висновку, що причетність вказаної особи до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення достатньою мірою для даної стадії кримінального провадження доводиться доказами, що долучені слідчим та прокурором до клопотання.

Обираючи підозрюваному запобіжний захід, слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, що підтверджується наданими до клопотання доказами, вважаючи їх належними і допустимими, тяжкість злочину, особу підозрюваного, враховує наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, з високим ступенем ймовірності того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення, що може бути перешкодою встановленню істини у справі, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та враховуючи, що прокурор довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить проте, що рішення суду повинно забезпечувати не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, вважає обрати міру запобіжного заходу у виді взяття під варту, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, та забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить проте, що рішення суду повинно забезпечувати не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Тому слідчий суддя вважає доцільним, визначити підозрюваному заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки, саме такий розмір застави достатній забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього законом обов`язків.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та роботи;

- не відлучатись із м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176, 177, 178, 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 202, 309, 369, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 , яке погоджено з прокурором Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подане у кримінальному провадженні №10000889 внесеного до ЄРДР 10.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб, з можливістю внесення застави.

Ухвала слідчого судді діє протягом 60 діб до 15.05.2025 року включно, але в межах строку досудового розслідування та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Для утримання, підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає направленню до ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60560,00 грн. та надати можливість йому або іншій особі внести кошти на рахунок для внесення застави Територіального управління Державної судової адміністрації в м. Києві.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У відповідності до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення вищезазначеної суми застави, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та роботи;

- не відлучатись із м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

У разі внесення застави визначити термін дії обов`язків покладених судом протягом 60 діб, до 15.05.2025 року включно, але в межах строку досудового розслідування.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа СІЗО негайно має здійснити розпорядження про звільнення підозрюваного з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого та прокурорів у даному кримінальному провадженні.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, вважається особою такою до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання обов`язків, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні заставою обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1