Єдиний унікальний номер судової справи 462/8983/24
Номер провадження 1-кп/462/236/25
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2025 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001068 від 04.11.2024 року:

ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської обл., Ширяївського р-ну, с. Ревора, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 Кримінального кодексу України (далі КК України) раніше несудимий,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 308 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 справи в суді.

27.11.2024 року (вх. № 26588) з Франківської окружної прокуратури м. Львова у Залізничний районний суд м. Львова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001068 від 04.11.2024 року відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 308 КК України, до якого долучено реєстр матеріалів досудового розслідування, розписку про отримання обвинуваченим та його захисником копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, цифровий носій (а.с. 1, 2-6, 7-9, 10, 11).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2024 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю ОСОБА_6 (а.с. 12).

Письмовою заявою головуючого судді ОСОБА_6 від 02.12.2024 року (вх. № 26928) заявлено самовідвід у справі (а.с. 13).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2024 року вказану заяву передано на розгляд головуючому судді ОСОБА_7 (а.с. 14).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 03.12.2024 року заяву судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_6 про самовідвід від розгляду кримінального провадження задоволено.Матеріали обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0001068 від 04.11.2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правпорушення, передбаченого ч. 1 ст. 308 КК України (справа № 462/8983/24) передано для автоматизованого розподілу (а.с. 15-16).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2024 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю ОСОБА_1 (а.с. 17).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 05.12.2024 року призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні (а.с. 18).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 06.02.2025 року кримінальне провадження призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

ІІ. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_4 , страждаючи на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, розпочав лікування, а саме 28.11.2022 року проходження замісної підтримуючої терапії у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської Обласної Ради «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень», що за адресою: м. Львів, вул. Богдана Лепкого, 8, під час якого, за призначенням лікаря, почав отримувати для прийому лікарський засіб «Tab Metadon», що містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон», відповідно до «Порядку проведення замісної підтримувальної терапії осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів», затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 200 від 27.03.2012 року. Продовжуючи перебувати на замісній підтримуючій терапії та отримувати в Комунальному некомерційному підприємстві Львівської Обласної Ради «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» лікарський засіб «Tab Methadon», що містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон», діючи умисно, всупереч вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», «Порядку проведення замісної підтримувальної терапії осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів», ОСОБА_4 , 24.06.2024 року прибув до іншого закладу охорони здоров`я ТОВ «Аксіома Медікал», , який відповідно до Ліцензії МОЗ України № 4428/21/М від 19.10.2021 року має право на провадження господарської діяльності з медичної практики, філія якого розташована за адресою: м. Львів, вул. Олени Степанівни, 49, де подав заяву про отримання наркотичних засобів, підписав Інформаційну згоду на участь у замісній терапії із застосуванням препарату «Метадон», відповідно до якої останнього було проінформовано про характер, мету на наслідки замісної підтримувальної терапії, приховавши при цьому від працівників медичної установи інформацію про перебування на лікуванні (програмі замісної підтримуючої терапії) в іншому медичному закладі, а саме в Комунальному некомерційному підприємстві Львівської Обласної Ради «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень», зазначивши, що на момент звернення до ТОВ «Аксіома Медікал», він не перебуває на лікуванні в іншому закладі охорони здоров`я, де йому призначено наркотичні та психотропні лікарські засоби, зобов`язавшись при цьому, під час лікування у даному закладі не звертатись в інші медичні заклади з метою призначення йому наркотичних та психотропних лікарських засобів, ввівши таким чином в оману лікаря-психіатра, у результаті чого в період часу з 24.06.2024 року по 21.10.2024 року, незаконно отримував лікарський засіб «Метадон ЗН», кожна таблетка якого містить діючу речовину наркотичний засіб «метадон», масою 25 мг, по чотири таблетки на добу, тим самим заволодів вказаним наркотичним засобом шляхом шахрайства.

2.1 Правова кваліфікація кримінального правопорушення.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у заволодінні наркотичними засобами шляхом шахрайства, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 308 КК України.

ІІІ. Позиція сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження.

3.1. Щодо позиції обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 надав суду пояснення, свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 308 КК України визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених у обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.

Судом було встановлено, що ОСОБА_4 правильно розуміє зміст вказаних обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої його позиції.

3.2. Щодо позиції сторони обвинувачення.

Прокурор ОСОБА_8 у судовому засіданні наполягав на вказаній кваліфікації дій обвинуваченого, просив суд визнати його винними у заволодінні наркотичними засобами шляхом шахрайства, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 308 КК України та призначити покарання у межах санкції вказаної частини статті. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою, обмежившись лише допитом обвинуваченого.

IV. Мотиви суду, оцінка та висновки.

Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 308 КК України, як викрадення, привласнення, вимагання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів чи заволодіння ними шляхом шахрайства.

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно вимог ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин під час судового розгляду покладається на прокурора.

Так, показання обвинуваченого у судовому засіданні послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції. Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу не заявлялося.

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 308 КК України, доведена у повному обсязі і підтверджується доказами, які є у матеріалах кримінального провадження, обвинуваченим не оспорюються.

V. Призначення покарання.

5.1. Загальні положення.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань кримінального кодексу України, як правового забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Згідно роз`яснень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення кримінального правопорушення як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, а також із особливостей конкретного кримінального правопорушення й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали) тощо.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Також, суд враховує, зокрема: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; наслідки та обставини вчиненого кримінального правопорушення; особу винного, його вік, сімейний, матеріальний стан, а також стан здоров`я; роль у скоєнні кримінального правопорушення та поведінку до і після вчинення такого; наявність обставини, які пом`якшують покарання та обставин, які обтяжують покарання.

5.2. Щодо обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

5.3. Щодо обставин призначення основного покарання.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому, суд керується загальними засадами кримінального провадження: змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п. 15 ч. 1 ст. 7, ст. 22 КПК України) та диспозитивність (п. 19 ч. 1 ст. 7, ст. 26 КПК України).

Відповідно до ст. 65 КК України, враховуючи дані про особу обвинуваченого, раніше судимого (а.с. 27-28 матеріалів кримінального провадження), за медичною допомогою у психоневрологічний диспансер не звертався (а.с. 26 матеріалів кримінального провадження), однак перебуває на обліку у лікаря нарколога з листопада 2022 року з діагнозом: «розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів» (а.с. 25 матеріалів кримінального провадження), а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме, класифікацію за ст. 12 КК України (яке відноситься до категорії тяжкого злочину), особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку під час та після вчинення протиправних дій, також те, що останній визнав свою вину, висловив щире каяття у скоєному.

За таких обставин, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті у виді позбавлення волі.

При цьому підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

5.5. Щодо звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно ст. 75 КК України якщо суд, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Виходячи з усіх обставин справи, думки представника потерпілого, який у поданій заяві просив призначити покарання на розсуд суду, наслідків вчиненого кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства, а тому вважає, що обвинуваченого слід звільнити від відбування основного покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, строком на 1 рік.

Суд переконаний, що за викладених обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року).

VI. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

6.1. Щодо запобіжного заходу.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, обраний обвинуваченому ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова № 462/8510/24 від 07.11.2024 року закінчився 05.01.2025 року.

Клопотань щодо застосування запобіжного заходу стороною обвинувачення не заявлено, а тому враховуючи вимоги ст. 131, 132, 177, 178 КПК України і призначене судом покарання, суд не вбачає підстав для його застосування.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 308 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку, тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Порядок оскарження вироку, набрання ним законної сили та отримання копії.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

З текстом судового рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Вирок суду виготовлений та підписаний суддею у нарадчій кімнаті 06.02.2025 року.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: ОСОБА_1