ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/931/25 Справа № 183/4771/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000302, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2024 року ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Покладено на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2024 року на грошові кошти в сумі 477 грн., купюрами наступних номіналів: 2 грн. зразка НБУ № СЕ1822870; 5 грн. зразка НБУ № УЕ1750250; 10 грн. зразка НБУ № ЮИ4252046; 20 грн. зразка НБУ № АМ8931083; 20 грн. зразка НБУ № ЄБ8403609; 20 грн. зразка НБУ № ЮГ5168330; 200 грн. зразка НБУ № ЄБ5709776; 200 грн. зразка НБУ № ЕЖ3993856 скасовано.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим за Епізодом № 1 у придбанні, носінні, зберіганні та збуті вибухових речовин без передбаченого законом дозволу; за Епізодом № 2 у придбанні, носінні та зберіганні вибухових пристроїв та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, вчинених за наступних обставин.

ОСОБА_7 на початку березня 2022 року, точно дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, знаходився в м. Новомосковську, точного місця в ході досудового розслідування не встановлено, де зустрівся з невідомим чоловіком, дані якого в ході досудового розслідування не встановлені, котрий запропонував йому придбати тротилову шашку. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на придбання, носіння та зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, на початку березня 2022 року, точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи в м. Новомосковську, точного місця в ході досудового розслідування не встановлено, достовірно знаючи, що вищевказаний предмет являється вибуховою речовиною, а також розуміючи, що в нього немає передбаченого законом дозволу на придбання, зберігання та носіння вибухових речовин, придбав у невідомого чоловіка, дані якого в ході досудового розслідування не встановлено, тротилову шашку та переніс її до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де почав їх зберігати з метою подальшого збуту.

Продовжуючи злочинний умисел, на початку березня 2024 року, точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 зустрів раніше незнайомого чоловіка ОСОБА_11 , де в ході бесіди запропонував останньому придбати у нього тротилову шашку, на що ОСОБА_11 погодився, таким чином ОСОБА_7 та ОСОБА_11 домовились щодо продажу наявної у ОСОБА_7 вибухової речовини.

12 березня 2024 року приблизно о 18 год. 25 хв. ОСОБА_7 , знаходячись поблизу магазину «Сім`я» за адресою: вул. Шевченко, 39-А, м. Новомосковськ Дніпропетровської області, продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, за 1000,00 грн., умисно незаконно збув ОСОБА_11 вибухову речовину, тротилову шашку 200 г, (тринітротолуол).

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 на початку березня 2022 року, точно дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, знаходився в м. Новомосковську, точного місця в ході досудового розслідування не встановлено, де зустрівся з невідомим чоловіком, дані якого в ході досудового розслідування не встановлені, котрий запропонував йому придбати артилерійський порох та гранати у невстановленій кількості. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на придбання, носіння та зберігання вибухової речовини та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, на початку березня 2022 року, точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи в м. Новомосковську, точного місця в ході досудового розслідування не встановлено, достовірно знаючи, що вищевказані предмети являється вибуховою речовиною та бойовими припасами, а також розуміючи, що в нього немає передбаченого законом дозволу на придбання, зберігання та носіння вибухових речовин та бойових припасів, придбав у невідомого чоловіка, дані якого в ході досудового розслідування не встановлено, артилерійський порох та гранати у невстановленій кількості та переніс їх до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де почав їх зберігати без передбаченого законом дозволу.

13 березня 2024 року в період часу з 17 год. 19 хв. до 18 год. 26 хв. в ході проведення обшуку будинку за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено: вибухову речовину промислового виготовлення одноосновний нітроцелюлозний порох вагою 72,2 г.; вибуховий пристрій, модернізований запал ручної гранати типу УЗРГМ-2, які ОСОБА_7 придбав, переніс та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2024 року та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Обгрунтовуючи свої вимоги зазначає, що суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 263 КК України. Проте, як вважає прокурор, фактичні обставини кримінального правопорушення за «Епізодом №2», предметом злочину якого є артилерійський порох та гранати, суд, в порушення вимог ст.ст. 370, 374 КПК України, не встановив, внаслідок чого допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. За цих умов, вважати, що висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 за цим епізодом відповідають встановленим фактичним обставинам вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, на думку прокурора, неможливо, адже вирок містить посилання лише на висунуте органом досудового розслідування обвинувачення (досудовим розслідуванням встановлено).

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги прокурора та просив задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Однією із загальних засад кримінального провадження, передбачених п.10 ч.1 ст.7 та ст.17 КПК України, є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка визначає, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Виходячи із завдань та загальних засад кримінального провадження, визначених у статтях 2, 7 КПК України, функція апеляційного суду полягає в об`єктивному, неупередженому перегляді вироків та ухвал суду першої інстанції, справедливому вирішенні поданих апеляційних скарг із додержанням усіх вимог чинного законодавства.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вимогами п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України передбачено, що у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою, має бути зазначено формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Законодавцем у ч. 1 ст. 337 КПК України визначено межі судового розгляду, відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Межі судового розгляду визначаються виходячи із висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Зокрема, під час судового розгляду суд мав перевірити: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність воно передбачено.

В порушення вищенаведених вимог КПК України суд першої інстанції при формулюванні обвинувачення виклав його таким чином, що обставини, які підлягають обов`язковому доказуванню встановлені органом слідства згідно з обвинувальним актом, а не судом, як вимагає процесуальний закон. Такі висновки являються неприпустимими, такими, які дають підстави для безумовного скасування судового рішення.

Як вбачається з вироку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 263 КК України.

Між тим, фактичні обставини кримінального правопорушення за «Епізодом №2», предметом злочину якого є артилерійський порох та гранати суд, в порушення вимог ст.ст. 370, 374 КПК України, не встановив, внаслідок чого допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

За цих умов, вважати, що висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 за цим епізодом відповідають встановленим фактичним обставинам вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення неможливо, адже вирок містить посилання лише на висунуте органом досудового розслідування обвинувачення.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною в постанові від 23 лютого 2023 року (справа №733/859/21), який констатував, що встановлені досудовим розслідуванням обставини є основою висунення обвинувачення, натомість обставини, встановлені судом, є основою ухвалення рішення щодо винуватості чи невинуватості особи.

Недотримання судом процедури судового розгляду призвело до порушення такої засади кримінального провадження як презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Практика суду також установлює, що принцип презумпції невинуватості, передбачений пунктом 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, порушено, коли судове рішення стосовно особи, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, відображає думку про те, що вона винна, без доведення її вини відповідно до закону. Навіть без формального висновку про винуватість достатньо наявності будь-якого висловлювання, з якого вбачається, що суд вважає особу винною.

Відповідно до ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України особа не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги той факт, що діючими положеннями КПК України, з одного боку, чітко визначені повноваження суду апеляційної інстанції, до яких не входить дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, та доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції - без клопотання учасників судового провадження, оскільки останнє покладено кримінальним процесуальним законом саме на суд першої інстанції, який цих вимог не дотримався, з другого боку в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 415 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять вищезазначені порушення вимог чинного законодавства, але, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог ст. 7 КПК України, суд апеляційної інстанції в даному випадку позбавлений можливості винести рішення у кримінальному провадженні.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що оскаржений вирок суду за змістом і формою не відповідає вимогам ст.ст. 370, 374 КПК України та загальним засадам кримінального провадження, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення відповідно до приписів ст.ст. 409, 412 КПК України, а тому з урахуванням усіх порушень, встановлених під час апеляційного розгляду, вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового розгляду суду першої інстанції, неухильно дотримуючись вимог КПК України, необхідно звернути увагу на встановлені під час апеляційного розгляду та зазначені в ухвалі суду факти порушення вимог кримінального процесуального закону, провести судове провадження у відповідності до вимог КПК України та прийняти за його результатами законне і обґрунтоване рішення, яке буде відповідати вимогам закону та забезпечить виконання положень ст.ст. 2, 7 КПК України.

Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_10 підлягає задоволенню, а вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2024 року щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4