н/п 1-кс/490/837/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
У Х В А Л А

про продовження строків запобіжного заходу

14 лютого 2025 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання прокурора Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Львове, Бериславського району, Херсонської області, громадянина України, не одруженого, має середню-спеціальну освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст. 113 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з визначенням часу підозрюваному ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0001475 від 09.12.2024, строком на два місяці.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст. 113 КК України. Зокрема, у не встановлений у ході досудового розслідування дату та час, але не пізніше 30.11.2024, неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на території м. Миколаєва, більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено, використовуючи належний йому мобільний термінал зв`язку марки «Xiaomi Redmi 13» IMEI НОМЕР_1 та IMEI НОМЕР_2 з карткою оператора мобільного зв?язку у ньому з номером НОМЕР_3 , використовуючи належний йому обліковий запис в месенджері «Телеграм», зареєстрований до мобільного номеру телефону НОМЕР_4 , розпочав листування з іншим користувачем зазначеного месенджеру з нік-неймом « ОСОБА_7 » ( ОСОБА_8 ).

У подальшому, в ході листування користувач месенджеру «Телеграм» з нік-неймом « ОСОБА_7 » ( ОСОБА_8 ), направив ОСОБА_6 пропозицію у вигляді текстового повідомлення із поставленням задачі у вигляді вчинення підпалів, а саме: підпалів релейної шафи залізничної дороги - 250-300 доларів США, трансформаторні електричні підстанції - 450 доларів США, автомобільні транспортні засоби ТЦК та СП - 700 доларів США, поштові відділення зв?язку - 1000 доларів США.

Так, здійснення підпалів релейних шаф, сигнальних установок та інших засобів управління рухомим складом залізничної дороги, яка має важливе народногосподарське та оборонне значення є ослабленням держави, тобто диверсією.

Отримавши вищеописані повідомлення від користувача месенджеру «Телеграм» з нік-неймом « ОСОБА_7 » ( ОСОБА_8 ) у ОСОБА_6 виник умисел на вчинення, за грошову винагороду, підпалів релейних шаф, про що він направив користувачу зазначеного месенджеру « ОСОБА_7 » ( ОСОБА_8 ) відповідне текстове повідомлення.

Метою отримання відповідної оплати за виконання поставленого завдання, ОСОБА_6 в якості реквізитів для розрахунку зазначив належний йому крипто-гаманець в месенджері «Telegram» та обрав спосіб здійснення транзакцій в мережі «TRON» (TRC20), сформувавши відповідну унікальну адресу для зарахування грошових коштів на крипто-гаманець.

Також, за обумовленою домовленістю, в якості доказів виконання завдання, ОСОБА_6 повинен був направляти користувачеві месенджеру «Телеграм» з нік-неймом « ОСОБА_7 » ( ОСОБА_8 ) відповідні відеоматеріали.

Під час листування між ОСОБА_6 та користувачем месенджеру «Телеграм» з нік-неймом « ОСОБА_7 » ( ОСОБА_8 ), останній повідомив, що завдання у виглядів «здійснення підпалу релейної шафи залізничної дороги» передбачає собою здійснення зламу дверей релейної шафи з подальшим підпалом його вмісту. Сам процес горіння вказаного об?єкту має бути зафільмованим на відео, яке у подальшому необхідно направити особистим повідомлення в месенджері «Телеграм» користувачеві такого месенджеру з нік-неймом « ОСОБА_7 » ( ОСОБА_8 ) на, що ОСОБА_6 погодився та почав вчиняти дії, направлені на пошук релейної шафи, яка відповідає критеріям для здійснення підпалів, а саме має бути в робочому стані та містити в собі електричне приладдя, а також почав здійснювати підбір осіб, які можуть бути залученими до вчинення такої діяльності.

Далі, у невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, але не пізніше 30.11.2024, неповнолітній ОСОБА_6 залучив до вчинення підпалу релейних шаф, сигнальних установок та інших засобів управління рухомим складом раніше знайомого йому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 який 31.12.2024 (повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після вищеописаних подій, неповнолітні ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , переслідуючи свою злочинну мету, направлену на вчинення підпалів релейних шаф, при цьому розуміючи, що такими своїми діями останні можуть завдати шкоди важливим народногосподарським об`єктам, які використовуються під час надання відсічі державі-агресору, не пізніше 17 години 46 хвилин 30.11.2024 прибули до релейної шафи типу ШРУ сигнальних світлофорів 1/12, розташованої на перегоні ст. Миколаїв - роз?їзд 44 км., регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця».

Далі, не пізніше 17 години 46 хвилин ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , реалізовуючи злочинний умисел, здійснили злам та використовуючи невстановлену наразі горючу речовину облили релейну шафу типу ШРУ сигнальних світлофорів 1/12, розташованої на перегоні ст. Миколаїв - роз?їзд 44 км., регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» та здійснили її підпал. При цьому на виконання раніше отриманих інструкцій, ОСОБА_6 , використовуючи вбудовану функцію здійснення фото/відеозапису на належному йому мобільному терміналі зв?язку марки «Samsung Galaxy A05» 3 IMEI - НОМЕР_5 та IMEI НОМЕР_6 з карткою оператора мобільного зв?язку у ньому з номером: НОМЕР_7 , виготовив відеозапис, на якому зафіксував підпал і процес горіння релейної шафи та в подальшому у невстановлений в ході здійснення досудового розслідування час направив виготовлений відеозапис користувачу месенджеру «Телеграм» з нік-неймом « ОСОБА_7 » ( ОСОБА_8 ) як підтвердження виконання завдання.

В подальшому, не пізніше 30.11.2024 (точний час встановлюється в ході досудового розслідування ОСОБА_6 , за виконання вищезазначеного підпалу релейної шафи. отримав на банківську картку від на теперішній час невстановленої особи грошові кошти в розмірі 12500 гривень, які останній розділив між учасниками вчинення підпалу, а саме між ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_5 в кількості 4150 гривень кожному.

Згідно листа ВП «Миколаївська дистанція сигналізації та зв?язку» №ШЧ4-07/609 від 20.12.2024 встановлено, що такими своїми діями ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 завдано збитків на суму 2614,2 грн. Крім того, у відповідності до вищевказаного листа вказані протиправні діяння ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_5 могли призвести до порушення безпеки руху поїздів, порушення графіку руху поїздів або спричинити аварію поїзда із тяжкими наслідками, а також впливають до зниження економічного потенціалу держави.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав. Додатково пояснив, що на сьогоднішній день існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке належить до категорії особливо тяжких, за яке передбачено покарання на строк 15 років або довічне позбавлення волі. Обґрунтованість підозри, на думку прокурора, стверджується зібраними по справі доказами та повністю відповідає вимогам чинного законодавства та вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості» та «розумності». Крім того, вважає, що в діях підозрюваного і надалі наявні ризики, передбачені п.1,4 ч.1 ст.177 КПК України для продовження строку вказаного виду запобіжного заходу.

На думку прокурора, жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотанняпро застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до матеріалів клопотання до Єдиного реєстру досудового розслідування внесено кримінальне провадження №0001475 від 09.12.2024 за ч.2 ст.28, ч.2 ст.113 КК України.

10.01.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.2 ст.113 КК України.

15.01.2025 ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді погодинного домашнього арешту, строком до 16.02.2025 року включно.

12.02.2025 ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва строк досудового розслідування у вказаному провадженні продовжено до п`яти місяців, а саме до 16.05.2025 року включно.

Строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту закінчується 21.11.2024, однак досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчено та потребує значного часу.

На даний час у кримінальному провадженні не виконані всі слідчі (розшукові) дії, що перешкоджає винесенню законного процесуального рішення у вказаному кримінальному провадженні, яке відповідно до положень ч.1 ст. 94 КПК України має ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання та враховуючи вимоги ч.2 ст.177 КПК України щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявності ризиків, суд виходить з наступного.

На виконання вимог положень ч.1 ст.194 КПК України судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним вказаного кримінального правопорушення.

Зокрема обґрунтованість підозри стверджується зібраними доказами у матеріалах кримінального провадження, а саме: протоколом обшуку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем проживання ОСОБА_13 та ОСОБА_6 , в ході якого, зокрема, виявлено та вилучено мобільні телефони Xiaomi Redmi 13» ІМЕІ НОМЕР_1 та IMEI НОМЕР_2 та «Samsung Galaxy A05» з ІМЕІ НОМЕР_5 та ІМЕІ НОМЕР_8 з картками мобільних операторів, на яких збережено листування з із користувачем зазначеного месенджеру з нік-неймом « ОСОБА_7 » та відеоматеріали щодо здійснення підпалів, а також знаряддя для відкриття релейних шаф; протоколом обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_4 , за місцем проживання ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон ОСОБА_14 марки «Xiaomi Redmi Note 10 PRO», на якому збережено фотозображення із листуванням між ОСОБА_14 та ОСОБА_6 , в якому останній спонукав ОСОБА_15 вчиняти дії, направлені на вчинення підпалів релейних шаф, військових транспортних засобів, малювання графіті, тощо; протоколом допиту ОСОБА_16 від 16.12.2024, який показав, що ОСОБА_6 раніше здійснював підпали релейних шаф; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 , під час проведення якого останній повідомив, що 30.11.2024 він разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_5 здійснив підпал релейної шафи на території Миколаївського району Миколаївської області; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_9 під час проведення якого останній повідомив, що 30.11.2024 він разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 здійснив підпал релейної шафи на території Миколаївського району Миколаївської області; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 під час проведення якого останній повідомив, що 30.11.2024 він разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 здійснив підпал релейної шафи на території Миколаївського району Миколаївської області; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_13 під час проведення якого останній повідомив, що він здійснив щонайменше три підпали релейних шаф на території Миколаївського району Миколаївської області; протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_13 від 29.12.2024 на якому збережено листування та відеозаписи, що свідчать про факти підпалів релейних шаф на території Миколаївського району Миколаївської області; протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_6 від 29.12.2024 на якому збережено листування та відеозаписи, що свідчать про факти підпалів релейних шаф на території Миколаївського району Миколаївської області; протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_9 від 29.12.2024 на якому збережено листування та відеозаписи, що свідчать про факти підпалів релейних шаф на території Миколаївського району Миколаївської області; протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_5 від 08.01.2025 на якому збережено листування та відеозаписи, що свідчать про факти підпалів релейних шаф на території Миколаївського району Миколаївської області та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Крім того, обґрунтовано доведеним є наявність в діях підозрюваного ОСОБА_5 ризиків, передбачених п. 1, 4 ч.1 ст.177 КПК України, для продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а саме: може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке належить до особливо тяжкого та відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі, та у випадку доведення вини у вчиненні кримінального правопорушення, підозрюваному загрожує реальне позбавлення волі. Може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час не проведено в повному обсязі всіх необхідних і можливих слідчих дій та не встановлено повне коло осіб, з якими ОСОБА_5 міг діяти, та може здійснювати дії, направлені на знищення відомостей доказового характеру про вчинення ним кримінального правопорушення.

Вказані ризики не зникли з часом та доведені прокурором в суді.

У своєму рішенні ЄСПЛ у справі "Авраімов проти України" від 25 березня 2021 року констатував порушення п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де зазначив, що існування обґрунтованої підозри, що ув`язнений вчинив злочин, є умовою sine qua non для законності тривалого тримання його чи її під вартою. Але коли національні судові органи вперше "негайно" після затримання розглядають питання про необхідність застосування до затриманого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, цієї підозри вже буде недостатньо, й органи державної влади повинні також навести інші відповідні та достатні підстави для обґрунтування тримання під вартою. Цими іншими підставами можуть бути ризик переховування, ризик чинення тиску на свідків або фальсифікації доказів, ризик змови, ризик повторного вчинення злочину або спричинення порушення громадського порядку та пов`язана з цим необхідність захисту затриманого. Ці ризики мають бути належним чином обґрунтовані, і міркування органів державної влади з цих питань не можуть бути абстрактними, загальними або стереотипними (п.57). Обрання судом заявнику запобіжного заходу у виді тримання під вартою, незважаючи на встановлення недоведеності слідчим того, що інші запобіжні заходи були б неналежними, свідчить, що вирішальним для суду стало посилання органу державної влади на положення про неможливість застосування інших запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, який суд повторив (п.66). Зазначений підхід застосовується ЄСПЛ, у тому числі, й при вирішенні питання щодо законності продовження строку тримання під вартою.

У відповідності до положень ч.ч.1-2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 6 ст.181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Тому з урахуванням обставин клопотання та долучених до матеріалів клопотання письмових документів, а також враховуючи стадію кримінального провадження, суд вважає виправданим та обґрунтованим клопотання прокурора про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри, тяжкості вчиненого злочину, особи підозрюваного, та з метою уникнення ризику, який не зменшився.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 186, 194, 196, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту заборонивши йому залишати житло за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 18.00 години до 06.00 години, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

- не відлучатися з населеного пункту: село Вавилове, Миколаївська область, без дозволу слідчого, прокурора, суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Строк дії ухвали становить з моменту проголошення ухвали з 12 лютого 2025 року до 12 квітня 2025 року включно (в межах строку досудового розслідування).

У відповідності до вимог ч.5 ст.196 КПК України, копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її проголошення.

Ухвалу скерувати у відповідний відділ поліції за місцем проживання підозрюваного для негайного виконання і постановки на облік підозрюваного ОСОБА_5 , про що необхідно повідомити слідчого.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1