КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №359/1839/25 Головуючий у І інстанції - ОСОБА_1 апеляційне провадження №11-сс/824/1751/2025 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 23 січня 2025 року щодо арешту майна у кримінальному провадженні №0000001 від 01 травня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою, третьою статті 229 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 23 січня 2025 року клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна - задоволено.

Накладено арешт з метою забезпечення збереження речових доказів, а також з метою спеціальної конфіскації, шляхом заборони користування ним, розпоряджання та відчуження, яке вилучене в ході проведення 08 січня 2025 року обшуку транспортного засобу Nissan Armada, д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, vin. НОМЕР_2 , який знаходився за адресою: АДРЕСА_1, а саме на майно:

1) Транспортний засіб Nissan Armada, д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, vin. ТЗ НОМЕР_3 , який на праві власності зареєстровано за ОСОБА_8 ;

2) Посвідчення ГФ з охорони громадського порядку «Правова Безпека», НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_9 від 05.04.2022, дійсне до 05.04.2025 року;

3) Службове посвідчення Федерації служби безпеки офіцерів спецвійськ НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_9 ;

4) Usb флешка «goodrom» на 16 gb, чорного кольору, з біркою «ОСОБА_8» з номером 104090;

5) Перепустка № КИ 001256 на ім`я ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , авто Nissan, д.н.з. НОМЕР_1 ;

6) Перепустка № ЦУ 000270 на транспортний засіб Nissan, д.н.з. НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_9 ;

7) Перепустка №КА006163 не заповнена;

8) Блокнот зеленого кольору з чорновими записами.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, адвокат ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно ОСОБА_8 .

Уважає оскаржувану ухвалу слідчого судді незаконною, необ`єктивною, ухваленою з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, з неповнотою судового розгляду.

У мотивування скарги зазначає, що в ухвалі слідчого судді від 20 грудня 2024 року було надано дозвіл на вилучення речей, які можуть знаходитись у транспортному засобі згідно переліку та не було обґрунтовано необхідність вилучення під час проведення обшуку транспортного засобу Nissan Armada, д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, vin. НОМЕР_2 .

Під час обшуку транспортного засобу детективом жодних речей та предметів, на вилучення яких надано дозвіл слідчим суддею, виявлено не було, а також необґрунтовано на власний розсуд прийнято рішення про вилучення транспортного засобу та поміщення його на майданчик тимчасово затриманих транспортних засобів, про що складено Акт затримання транспортного засобу.

Звертає увагу суду на те, що сам лише факт визнання транспортного засобу речовим доказом на підставі постанови старшого детектива Територіального управління БЕБ у Київській області ОСОБА_11 не свідчить про його належність до предмету, знаряддя вчинення кримінального правопорушення чи об`єкту кримінально протиправних дій, які набуті кримінально протиправним шляхом або отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Уважає, що будь-які обґрунтування наявності у вилученого транспортного засобу ознак знаряддя вчинення кримінального правопорушення також не наведено детективом ні у протоколі обшуку, ні в Акті огляду та затримання транспортного засобу, ні прокурором у клопотанні про накладенні арешту, ні у доданих до клопотання про арешт майна матеріалах досудового розслідування.

Наполягає на тому, що транспортний засіб Nissan Armada, д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, vin. ТЗ НОМЕР_3 , який на праві власності належить ОСОБА_8 не може бути засобом чи знаряддям вчинення злочину, передбаченого частинами першою, третьою статті 229 КК України, а тому не підлягає спеціальній конфіскації відповідно до пункту 4 частини першої статті 96-2 КК України.

Звертає увагу на те, що до клопотання про арешт не додано копій підозр, вручених особам, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, відомості про яке внесені до ЄРДР №0000001 від 10 травня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою, третьою статті 229 КК України.

При цьому, володілець майна - ОСОБА_8 не викликався навіть на допит як свідок для надання свідчень у даному кримінальному провадженні.

Також указує, що органами досудового слідства не надано документів на підтвердження обґрунтованості підозри осіб, які нібито могли користуватися транспортним засобом Nissan Armada, д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, vin. ТЗ НОМЕР_3 , у вчиненні ними за допомогою даного майна кримінального правопорушення, передбаченого частинами першою, третьою статті 229 КК України, і що дане майно може у майбутньому підлягати спеціальній конфіскації.

Зауважує, що додані до матеріалів клопотання про арешт документи не містять кримінально-правової кваліфікації кримінального правопорушення за частиною третьою статті 229 КК України, а саме - не визначено якій з перелічених у статті кваліфікаційних ознак (вчинені службовою особою з використанням службового становища або організованою групою, або якщо вона завдали матеріальної шкоди в особливо великому розмірі) відповідають дії зазначених осіб.

Зазначає, що транспортний засіб Nissan Armada, д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, vin. ТЗ НОМЕР_3 придбано ОСОБА_8 у законний спосіб, належним чином оформлено правовстановлюючі документи, сплачено відповідний податок за проведення перереєстрації транспортного засобу, сплачено всі інші передбачені законом платежі, тобто автомобіль у власність набуто правомірно, та право власності ОСОБА_8 на вказаний транспортний засіб не оспорюється; власник майна має доходи від здійснення підприємницької діяльності, які достатні для придбання транспортного засобу марки Nissan Armada, д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, vin. НОМЕР_2 .

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення адвоката ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_9 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , яка проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, детективами Підрозділу детективів ТУ БЕБ у Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000001 від 01 травня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою, третьою статті 229 КК України.

У даному кримінальному провадженні досліджуються обставини, за яких на території м. Києва та Київської області група осіб, використовуючи інтернет ресурси, організувала незаконне виробництво, розповсюдження, рекламування, пропонування до продажу та продаж контрафактної продукції із незаконним використанням знаку для товарів, фірмового найменування торговельної марки «LAVAZZA», чим спричинює збитки компанії «Luigi Lavazza SРА».

Так звані «неналежні суб`єкти господарювання» через створені ними торгівельні мережі в інтернет-ресурсах Instagram, Telegram, Viber, OLX та інших, здійснюють активну продаж кави під брендом «Dallmayr», «LAVAZZA» та інші відомі світові бренди за заниженими цінами.

Продаж контрафактної продукції марки «Dallmayr», «LAVAZZA» та інші відомі світові бренди здійснюється через інтернет магазини та подальшого надсилання придбаного товару через ТОВ «Нова Пошта».

До вчинення зазначеного кримінального правопорушення ймовірно причетні наступні особи: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - організатор незаконної діяльності; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - співвиконавець; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - виконавець; ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - виконавець; ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - виконавець; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , - виконавець; ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , - виконавець; ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , - виконавець; ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , - виконавець; ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , - виконавець; ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , - виконавець.

Так, усвідомлюючи, що на зайняття вищезазначеною діяльністю в Україні існує заборона, розуміючи протиправний характер своїх дій, направлений на незаконне використання знаку для товарів і послуг, фірмового найменування, чим завдають матеріальну шкоду в особливо великих розмірах правовласнику торгівельної марки «Dallmayr», а також завдають матеріальну шкоду правовласнику торгівельної марки «LAVAZZA» та іншим відомим світовим брендам, чим вчиняють кримінальні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою статті 229 КК України.

У період часу з 08 січня 2025 року по 09 січня 2025 року проведено обшук за місцем виготовлення контрафактної кавової продукції в будівлях, розташованих на земельній ділянці з кадастровим номером :06:002:0002, що знаходиться за адресою: Київська область, Васильківський район, смт. Калинівка, вул. Залізнична, 53, де вилучено готову контрафактну продукцію, заготовки для виготовлення контрафактної продукції, упакування для контрафактної продукції, виробничі лінії контрафактної продукції, виробничі цеха, де виготовлялась контрафактна продукція.

Також, на зазначеній території виявлено транспортні засоби, які там зберігаються та встановлено, що зазначеними транспортними засобами, які виявлені за адресою: АДРЕСА_1 , регулярно користується ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а вантажними транспортними засобами користуються наймані працівники для розвезення контрафактної продукції.

08 січня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва в період часу з 20 год. 30 хв. по 22 год. 03 хв. проведено обшук транспортного засобу Nissan Armada, д.н.з НОМЕР_1 , який знаходився за адресою: Київська область, смт. Калинівка, вул. Залізнична, 53, під час якого виявлено та вилучено майно, а саме:

1) Транспортний засіб Nissan Armada, д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, vin. ТЗ НОМЕР_3 , який на праві власності зареєстровано за ОСОБА_8 та є знаряддям вчинення кримінального правопорушення;

2) Посвідчення ГФ з охорони громадського порядку «Правова Безпека», НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_9 від 05.04.2022, дійсне до 05.04.2025 року;

3) Службове посвідчення Федерації служби безпеки офіцерів спецвійськ НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_9 ;

4) Usb флешка «goodrom» на 16 gb, чорного кольору, з біркою «ОСОБА_8» з номером 104090;

5) Перепустка № КИ 001256 на ім`я ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , авто Nissan, д.н.з. НОМЕР_1 ;

6) Перепустка № ЦУ 000270 на транспортний засіб Nissan, д.н.з. НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_9 ;

7) Перепустка №КА006163 не заповнена;

8) Блокнот зеленого кольору з чорновими записами..

09 січня 2025 року вищезазначене майно, вилучене під час обшуку, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000001 від 01 травня 2023 року.

13 січня 2025 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000001 від 01 травня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою, третьою статті 229 КК України, вилученого в ході проведення 08 січня 2025 року обшуку транспортного засобу Nissan Armada, д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, vin. НОМЕР_2 , який знаходився за адресою: АДРЕСА_1, з метою забезпечення збереження речових доказів, а також з метою спеціальної конфіскації, на майно, шляхом заборони користування ним, розпоряджання та відчуження.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 23 січня 2025 року клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна - задоволено.

Накладено арешт з метою забезпечення збереження речових доказів, а також з метою спеціальної конфіскації, шляхом заборони користування ним, розпоряджання та відчуження, яке вилучене в ході проведення 08 січня 2025 року обшуку транспортного засобу Nissan Armada, д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, vin. НОМЕР_2 , який знаходився за адресою: АДРЕСА_1, а саме на майно:

1) Транспортний засіб Nissan Armada, д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, vin. ТЗ НОМЕР_3 , який на праві власності зареєстровано за ОСОБА_8 ;

2) Посвідчення ГФ з охорони громадського порядку «Правова Безпека», НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_9 від 05.04.2022, дійсне до 05.04.2025 року;

3) Службове посвідчення Федерації служби безпеки офіцерів спецвійськ НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_9 ;

4) Usb флешка «goodrom» на 16 gb, чорного кольору, з біркою «ОСОБА_8» з номером 104090;

5) Перепустка № КИ 001256 на ім`я ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , авто Nissan, д.н.з. НОМЕР_1 ;

6) Перепустка № ЦУ 000270 на транспортний засіб Nissan, д.н.з. НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_9 ;

7) Перепустка №КА006163 не заповнена;

8) Блокнот зеленого кольору з чорновими записами.

Відповідно до вимог частини першої статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки вищевказана ухвала слідчого судді фактично оскаржена апелянтом лише в частині накладення арешту на транспортний засіб Nissan Armada, д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, vin. ТЗ НОМЕР_3 , який на праві власності зареєстровано за ОСОБА_8 , тому колегія суддів, відповідно до частини першої статті 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах доводів апеляційної скарги та лише щодо арешту вказаного транспортного засобу.

Ухвала слідчого судді в іншій частині колегією суддів не перевіряється.

З таким висновком слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини п`ятої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За змістом частини десятої статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як установлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту із забороною користування, розпоряджання та відчуження на транспортний засіб Nissan Armada, д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, vin. ТЗ НОМЕР_3 , який на праві власності зареєстровано за ОСОБА_8 , з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження, забезпечення виконання всіх необхідних слідчих дій, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, запобігання спробам перешкоджання у встановленні істини та притягнення винних до кримінальної відповідальності, оскільки вищезазначене майно у кримінальному провадженні відповідає критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищезазначене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт майна може призвести до його пошкодження, псування, знищення чи відчуження.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою забезпечення збереження речового доказу до постановлення у кримінальному провадженні кінцевого рішення.

Таким чином, колегія суддів уважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого частиною першою статті 170 КПК України.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, а також оцінка належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Зважаючи на викладене та встановлені під час здійснення досудового розслідування обставини, не заслуговують на увагу суду доводи скаржника про те, що додані до матеріалів клопотання про арешт документи не містять кримінально-правової кваліфікації кримінального правопорушення за частиною третьою статті 229 КК України, а саме - не визначено якій з перелічених у статті кваліфікаційних ознак (вчинені службовою особою з використанням службового становища або організованою групою, або якщо вона завдали матеріальної шкоди в особливо великому розмірі) відповідають дії зазначених осіб, оскільки такі доводи на даному етапі досудового розслідування є передчасними та такими, що не спростовують висновки слідчого судді про наявність підстав для накладення арешту.

Перевірка наведених апелянтом обставин, збір доказів на їх підтвердження або спростування і є метою проведення подальшого досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000001 від 01 травня 2023 року.

Доводи апелянта, що сам лише факт визнання транспортного засобу речовим доказом на підставі постанови старшого детектива Територіального управління БЕБ у Київській області ОСОБА_11 не свідчить про його належність до предмету, знаряддя вчинення кримінального правопорушення чи об`єкту кримінально протиправних дій, які набуті кримінально протиправним шляхом або отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення; будь-які обґрунтування наявності у вилученого транспортного засобу ознак знаряддя вчинення кримінального правопорушення також не наведено детективом ні у протоколі обшуку, ні в Акті огляду та затримання транспортного засобу, ні прокурором у клопотанні про накладенні арешту, ні у доданих до клопотання про арешт майна матеріалах досудового розслідування; транспортний засіб Nissan Armada, д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, vin. ТЗ НОМЕР_3 , який на праві власності належить ОСОБА_8 , не може бути засобом чи знаряддям вчинення злочину, передбаченого частинами першою, третьою статті 229 КК України, а тому не підлягає спеціальній конфіскації відповідно до пункту 4 частини першої статті 96-2 КК України, є безпідставними, оскільки встановлені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні містять сукупність підстав та розумних підозр уважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що вилучений транспортний засіб є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та фактично використовувався для перевезення контрафактної кавової продукції, а отже відповідає ознакам речових доказів, зазначеним у статті 98 КПК України, що згідно частини третьої статті 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

Посилання апелянта на те, що до клопотання про арешт не додано копій підозр, вручених особам, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, відомості про яке внесені до ЄРДР №0000001 від 10 травня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою, третьою статті 229 КК України; володілець майна - ОСОБА_8 не викликався навіть на допит як свідок для надання свідчень у даному кримінальному провадженні; органами досудового слідства не надано документів на підтвердження обґрунтованості підозри осіб, які нібито могли користуватися транспортним засобом Nissan Armada, д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, vin. ТЗ НОМЕР_3 , у вчиненні ними за допомогою даного майна кримінального правопорушення, передбаченого частинами першою, третьою статті 229 КК України, і що дане майно може у майбутньому підлягати спеціальній конфіскації, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки з огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Як убачається з положень частини сьомої статті 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

З урахуванням наведеного, ненадання ухвалою слідчого судді від 20 грудня 2024 року у справі №760/32427/24 дозволу на вилучення транспортного засобу Nissan Armada, д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, vin. ТЗ НОМЕР_3 , не є перешкодою для тимчасового вилучення такого майна та звернення у подальшому з клопотанням про арешт такого майна з дотриманням вимог частини п`ятої статті 171 КПК України, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Аргументи скаржника, що транспортний засіб Nissan Armada, д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, vin. ТЗ НОМЕР_3 придбано ОСОБА_8 у законний спосіб, належним чином оформлено правовстановлюючі документи, сплачено відповідний податок за проведення перереєстрації транспортного засобу, сплачено всі інші передбачені законом платежі, тобто автомобіль у власність набуто правомірно, та право власності ОСОБА_8 на вказаний транспортний засіб не оспорюється; власник майна має доходи від здійснення підприємницької діяльності, які достатні для придбання транспортного засобу марки Nissan Armada, д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, vin. ТЗ НОМЕР_3 , не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки з огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень статей 170, 172-173 КПК України.

Ухвала слідчого судді відповідає вимогам частини п`ятої статті 173, статті 372 КПК України та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді в частині, що оскаржується, необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 23 січня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4