Справа № 761/4579/25
Провадження № 1-кс/761/3625/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 120 241 100 000 005 53 від 10.10.2024, у якому

гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Луцька, громадянка України, українка, з вищою освітою, пенсіонерка, перебуває у зареєстрованому шлюбі, зареєстрована за адресою - АДРЕСА_1 , мешкає за адресою - АДРЕСА_2 , не судима,

підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 клопотання слідчого СУ ГУНП у Київській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що 31.01.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, скоєного за нижченаведених обставин.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_4 за попередньою змовою із невстановленими особами, переслідуючи корисливу мету у вигляді одержання стабільних незаконних прибутків від вербування та переміщення людей з метою їх експлуатації, керуючись метою вчинення злочинів, спрямованих на порушення конституційних прав людини - особисту волю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вирішила зайнятись злочинною діяльністю, пов`язаною з пошуком, вербуванням та переміщенням осіб з уразливим станом через збіг тяжких особистих, сімейних або інших обставин через державний кордон України на територію інших держав, з метою їх експлуатації шляхом втягнення у злочинну діяльність, яка полягала у наданні послуг сексуального характеру.

ОСОБА_4 не пізніше 10.11.2024, маючи умисел направлений на вербування та переміщення людини, з метою її сексуальної експлуатації для отримання стабільного прибутку від такої діяльності, переслідуючи корисливі мотиви, діючи за попередньою змовою з невстановленими особами, створила групу у месенджері «Telegram» з назвою « ОСОБА_7 » з абонентським номером мобільного телефону НОМЕР_1 , де шляхом матеріальної зацікавленості, заохочувала осіб жіночої статі до роботи з високим заробітком за межами території України.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 07.10.2024, перебуваючи у скрутному матеріальному становищі шукала у мережі «Інтернет» джерела для заробітку, після чого натрапила на групу у месенджері «Telegram» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , використовуючи створений нею обліковий запис у месенджері «Telegram», представившись особою на ім`я « ОСОБА_9 », надіслала ОСОБА_8 запрошення у «Telegram-групу» з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 », та повідомила умови роботи, які полягають у наданні сексуальних послуг за межами території України.

ОСОБА_4 , будучи обізнаною, що ОСОБА_8 перебуває в уразливому стані, який виник внаслідок збігу складних життєвих обставин, схилила останню до працевлаштування у сфері надання сексуальних послуг за межами території України, висунувши потерпілій умови, згідно з якими вона повинна виїхати за межі території України до міста Варшави Республіки Польща за свої кошти, після чого їй придбають квиток до міста Дубай Об`єднаних Арабських Еміратів.

ОСОБА_8 , маючи на меті працевлаштування з метою отримання прибутку, будучи не обізнаною про злочинні наміри ОСОБА_4 , ознайомилася з умовами роботи та погодилася на них.

У подальшому, ОСОБА_8 22.01.2025 придбала квиток на 30.01.2025 на проїзд до міста Варшави Республіки Польща з міста Києва та використовуючи створений нею обліковий запис у призначеному для обміну повідомленнями у мережі «Інтернет» мобільного додатку «Telegram» надіслала його ОСОБА_4 за абонентським номером НОМЕР_1 , після чого остання надала ОСОБА_8 інструкції щодо подальшого переміщення останньої до міста Дубай Об`єднаних Арабських Еміратів, зокрема, пояснивши, що витрати пов`язані з подальшим переміщенням з Республіки Польща до Об`єднаних Арабських Еміратів покриватимуться за рахунок ОСОБА_4 .

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 шляхом надіслання повідомлень у додатку «Telegram» контролювала переміщення ОСОБА_8 на автобусі, що вибув 30.01.2025 о 08:55 год. з м. Києва до міжнародного пункту пропуску с. Угрин Львівської області та просила надіслати фото-підтвердження перебування на пункті пропуску через державний кордон та о 00:40 год. попросила потерпілу надіслати номер її мобільного телефону, щоб зв`язати з «менеджером», який зустрічатиме її по приїзду до міста Дубай.

Надалі, о 01:44 год. у додатку «Telegram» на мобільний телефон ОСОБА_8 написав «менеджер» у додатку «Telegram» під нікнеймом « ОСОБА_10 », повідомивши, що зустріне її у місті Дубай, та надіслав електронний квиток на авіа-рейс FZ 1836, що мав вилетіти з міста Варшави о 08:45 год. до міста Дубай.

Таким чином ОСОБА_4 підозрюється у вербуванні, вчиненому з метою експлуатації з використанням уразливого стану потерпілої, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК.

На думку слідчого, існують ризики, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

У судовому засіданні прокурор наполягала на задоволенні клопотання з наведених у ньому підстав.

Підозрювана та її захисник заперечували щодо задоволення клопотання, вважали його необґрунтованим. Просили відмовити у його задоволенні.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про таке.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав та свобод особи визначені кримінальним процесуальним законодавством, яке статтею ст. 194 КПК України покладає на слідчого суддю обов`язок під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу з`ясувати обставини, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні інкримінованого злочину; свідчать про існування ризиків непроцесуальної поведінки такої особи; підтверджують відсутність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Враховуючи, що з моменту ратифікації Конвенції Держава Україна та її органи влади взяли на себе зобов`язання визнати юрисдикцію Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), керуватись його рішеннями та при вирішенні будь-якого питання діяти через призму визнання людини та її прав та свобод найвищою цінністю, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» Європейський суд наголосив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами підтверджується причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваної, слідчий суддя відмічає, що ризиком у цьому випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваної, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Надаючи оцінку можливості підозрюваної переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними з огляду на покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого злочину.

Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ «Бекчієв проти Молдови» ризик переховування має оцінюватись з урахуванням характеру людини, його моральних принципів, місця проживання, місця роботи, статків, сімейних стосунків, відносин з державою.

Керуючись наведеним, слідчий суддя вважає, що на користь існування наведеного ризику свідчить відсутність у підозрюваної певних вагомих стримуючих факторів, які б могли зупинити підозрювану від вчинення дій з метою переховування.

Співставлення можливих негативних для підозрюваної наслідків переховування у вигляді її ув`язнення у невизначеному майбутньому, тобто після її можливого затримання, з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Отже, за результатами встановлених у судовому засіданні обставин слідчий суддя вважає, що дійсно існують ризики позапроцесуальної поведінки підозрюваної.

Водночас слідчий суддя звертає увагу, що ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Хайредінов проти України» зазначив, що тримання особи під вартою буде свавільним, якщо національні суди не розглянули можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вказана вище позиція ЄСПЛ кореспондується з покладеним ч. 3 ст. 176 КПК на слідчого суддю обов`язком відмовити у застосуванні ініційованого стороною обвинувачення запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що наведені у клопотанні обставини є достатніми для переконання, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти наведеним ризикам.

Відповідно до ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, слідчий суддя зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі вік, наявність у підозрюваної утриманців, її репутацію, майновий стан тощо.

Слідчий суддя, враховуючи наявність у ОСОБА_4 сім`ї, постійного місця мешкання, її пенсійний вік, відсутність судимостей, приходить до переконання, що належну процесуальну поведінку підозрюваної зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176-179, 182, 183, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП у Київській області ОСОБА_6 відмовити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покласти на неї такі обов`язки:

-цілодобово не залишати житло за адресою - АДРЕСА_2 ;

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну місця проживання, роботи;

-здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-заборонити спілкування з потерпілою ОСОБА_8 ;

-носити електронний засіб контролю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_4 .

Строк дії цієї ухвали встановити по 31 березня 2025 року включно, у межах строку досудового розслідування.

На ухвалу слідчого судді до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваною, її захисником упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1