У Х В А Л А

Іменем України

№ 610/1205/25 № 1-кс/610/247/2025
м. Балаклія17 квітня 2025 року

Слідчий суддя Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Балаклійського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000177 про арешт майна,

в с т а н о в и в:

15.04.2025 до суду поштою надійшло клопотання прокурора про арешт майна від 14.04.2025, яке було здано на пошту того ж дня.

Предметом клопотання є майно: 1) мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi-9» чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , 2) паспорт громадянина України НОМЕР_3 , 3) автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Golf-5» реєстраційний номер НОМЕР_4 , чорного кольору, власником яких є ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовано тим, що 13.04.2025 під час патрулювання був зупинений автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Golf-5» реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 , у якого були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, тому йому було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, однак останній відмовився та почав пропонувати працівникам поліції неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів за нескладання ними на нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП. При огляді місця події було вилучено мобільний телефон ОСОБА_4 , його паспорт та автомобіль, які постановою слідчого визнано речовими доказам. Необхідність арешту обумовлена метою збереження речових доказів, які зберегли на собі сліди вчинення злочину, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та які потрібні для проведення ряду судових експертиз.

Прокурор просила розглянути клопотання за її відсутності, клопотання підтримала.

Власник майна просив розглянути клопотання за його відсутності, заперечував проти його задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання з наявних у суду матеріалів справи встановлено наступне.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення з попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 369 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) внесені 14.04.2025. Кримінальному провадження присвоєний № 0000177.

Частиною 1 ст. 369 КК України передбачено кримінальну відповідальність за пропозицію чи обіцянку службовій особі надати їй або третій особі неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Підставою для реєстрації події у відділі поліції стали рапорти працівників поліції від 13.04.2025 про те, що 13.04.2025 екіпажем поліції «Чепіль 35» за адресою: м. Балаклія, вул. Геологічна, 17, було зупинено автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Golf-5» реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 , який почав пропонувати працівникам поліції неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів, спочатку пропонував 15000 грн, а потім 20000 грн.

За згодою ОСОБА_4 . 13.04.2025 слідчим ОСОБА_5 проведений огляд на ділянці місцевості поблизу буд. 17 по вул. Геологічній в м. Балаклія Ізюмського району Харківської області, в ході якого було виявлено та вилучено автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Golf-5» реєстраційний номер НОМЕР_4 , чорного кольору, мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi-9», чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 та паспорт громадянина України НОМЕР_3 , власником яких є ОСОБА_4 .

Постановою слідчого від 14.04.2025 вилучене майно було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Згідно до ч. 7 ст. 237 КПК України вказане у клопотанні майно вважається тимчасово вилученим.

П. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України регламентує арешт майна, як один з заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Клопотання не підлягає задоволення з наступних підстав.

Згідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об 'єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою слідчого від 14.04.2025 зазначене у клопотанні майно визнане речовими доказами.

Досліджуючи вказану постанову слідчого встановлено, що всупереч вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України вона не містить відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування. Слідчий лише обмежився викладенням встановлених обставин та прийнятим рішенням.

Слідчим у вищевказаній постанові, як і в клопотанні прокурором, не обґрунтовано відповідність майна критеріям, зазначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України, як матеріальних об`єктів, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення або його предметом і як воно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та яким чином воно може бути предметом або об`єктом кримінально-протиправних дій, набутим кримінально-протиправним шляхом або отриманим юридичної особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 369 КК України, у чому полягає їх доказове значення, не зазначено, які саме експертизи планується провести з вказаним майном тощо.

Отже немає підстав стверджувати, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КК України, зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України чи може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того, воно не підлягає спеціальній конфіскації, оскільки санкція ч. 1 ст. 369 КК України не передбачає призначення покарання з можливістю конфіскації майна.

Слідчий не позбавлений можливості провести слідчі, процесуальні дії з вказаним у клопотанні майном до повернення майна або навіть і після цього. Наприклад, це не ДТП, де необхідно збереження слідової картини на транспортному засобі.

Прокурором не доведено, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні.

Тому, за правилом ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна не допускається.

Завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Пунктом 1 частини сьомої статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Згідно з частиною другою статті 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Одними з обов`язкових елементів верховенства права є дотримання прав людини та заборона на свавілля.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-174 КПК України,

п о с т а н о в и в:

1)Відмовити в задоволенні клопотання про арешт тимчасово вилученого 13.04.2024 в ході огляду місця події майна: 1) мобільного телефону марки «Xiaomi» моделі «Redmi-9», чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , 2) паспорту громадянина України НОМЕР_3 , 3) автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Golf-5» реєстраційний номер НОМЕР_4 , чорного кольору, власником яких є ОСОБА_4 .

2)Копію ухвали надіслати прокурору, ВП №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківський області - для виконання та заінтересованій особі - для інформування.

3)Роз`яснити, що згідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Ухвала виконується неґайно, може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1