Провадження по справі № 1-кп/752/402/25
У Х В А Л А

іменем України

"14" січня 2025 р. Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

під час судового розгляду кримінального проводження № 0001332 дані про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.02.2020, стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Мірофанівка Новгородківського району Кіровоградської області, громадянки України, раніше несудимої, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст. 185 КК України

за участю сторін та учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченої - ОСОБА_3 (в режимі ВКЗ),

захисника - ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ),

встановив:

Голосіївським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_3 , якій пред`явлено обвинувачення у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України.

Під час судового розгляду захисником ОСОБА_6 заявлене клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 185 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Захисник при цьому просив врахувати зміни, які були внесені до КК України, в частині зміни санкції ч.1 ст.185 КК України, відповідно до яких кримінальне правопорушення, вчинення якого інкримінується його підзахисній, віднесено до кримінальних правопорушень. Вважає, що є підстави для застосування положень ч.1 ст. 5 КК України та закриття провадження в певній частині.

Захисник ОСОБА_5 клопотання підтримала.

Обвинувачена ОСОБА_3 вину у пред`явленому обвинувачені не визнала, але не наполягала на розгляді справи по суті та просила закрити кримінальне провадження щодо неї, звільнивши її від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 185 КК України.

Прокурор заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на безпідставність вимог. Зокрема вказувала, що на час вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_3 , а саме 16.02.2020, яке кваліфіковане за ч.1 ст. 185 КК України, воно відповідно до санкції статі та положень ст.12 КК України відносилося до злочину середньої тяжкості. Відповідно до ст. 49 КК України в редакції на час вчинення правопорушення, строки давності за злочин середньої тяжкості визначений у 5 років. Прокурор вважає, що строки давності у даному провадженні також переривалися, оскільки згідно обвинувального акта ОСОБА_3 також інкримінується вчинення таємного викрадення чужого майна, що відбулося 13.03.2020, тому обчислення строків повинно відбуватися з вказаної дати. Оскільки визначений законом 5 річний строк давності наразі не сплив, просила у клопотанні відмовити.

Суд, вирішуючи клопотання сторони захисту, роз`яснивши ОСОБА_3 наслідки закриття, зокрема те що дана підстава не є реабілітуючою, та право на повний судовий розгляд та отримавши згоду обвинуваченої за звільнення від кримінальної відповідальності та закриття провадження, приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 283 КПК України особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді або на його припинення шляхом закриття.

Прокурор згідно із ч.2 вказаної статті зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особи про підозру, зокрема звернутись до суду з клопотання про звільнення особи від кримінально відповідальності.

Згідно із ч.1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.

Однією з таких підстав є закінчення строків давності. Порядок та підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності за таких обставин визначені у ст. 49 КК України.

Так, ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення у тому, що вона 16.02.2020 за адресою АДРЕСА_2 , за місцем проживання потерпілого, таємно з корисливих мотивів викрала чуже майно, а саме: 200 доларів США, що відповідно до курсу НБУ на 16.02.2020, становило 4895 грн. 90 коп., мобільний телефон «Apple Іphone 7», IMEI: НОМЕР_1 , вартістю 15000 грн. у чохлі синього кольору вартістю 300 грн., рушницю «Fabarm» вартістю 30000 грн. у чохлі вартістю 1000 грн., 5 набоїв вартістю 50 грн. кожен, загальною вартістю 250 грн., ноутбук «Асус», вартістю 5000 грн., дорожню шкіряну сумку вартістю 1000 грн., чим завдала ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 57445,90 грн.

Такі дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Крім того, вона же, 13.03.2020 о 03 год. 50 хв., перебуваючи за місцем проживання потерпілого за адресою: АДРЕСА_3 , повторно таємно з корисливих мотивів викрала «пістолет «Форт 17» N? НОМЕР_2 вартістю 11398 грн. 50 коп., в якому знаходилось 16 набоїв вартістю 12 грн. кожний, загальною вартістю 192 грн., ключ від автомобіля «Вольво» вартістю 5480 грн., чим завдала ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 17070,50 грн.

Такі дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вичинене повторно.

Так, дійсно відповідно до вимог ч.2 ст. 4 КК України, злочинність та караність, а атож інші наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Кримінальне правопорушення із таємного викрадення майна ОСОБА_7 на момент його вчинення - 16.02.2022 відповідно до ч.3 ст. 12 КК України (в редакції Закону № 4025-VI від 15.11.2011, яка діяла на момент вчинення правопорушення) кваліфікувалося як злочин середньої тяжкості, враховуючи, що санкція статті передбачала найтяжче покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років .

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.49 КК України (в редакції, яка діяла на час вчинення ОСОБА_3 інкримінованих діянь, передбачених ч.1ст. 185 КК України) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло п`ять у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

На момент розгляду даного клопотання враховуючи санкцію ч.1 ст.185 КК України та вимоги ч.2 ст.12 КК України, інкриміновані ОСОБА_3 діяння віднесені до кримінального проступку, оскільки за його вчинення передбачене основне покарання, не пов`язане з позбавленням волі, а найсуворішим покаранням визначено обмеження волі на строк до 5 років.

Таким чином, на момент розгляду справи діє закон про кримінальну відповідальність, який частково пом`якшує відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинення якого інкримінується обвинуваченій.

При таких обставинах до даних правовідносин слід застосувати норми ч.1 ст.5 КК України, яка передбачає зворотну дію закону про кримінальну відповідальність, та обраховувати строки давності відповідно до норм п.2 ч.1 ст. 49 КК України в редакції закону №720-IX від 17.06.2020, яка передбачає, що у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком суду законної сили, минуло 3 роки.

Згідно даних обвинувального акту інкриміновані ОСОБА_3 діяння із таємного викрадення чужого майна, були вчинені 16.02.2020, тобто станом на дату проведення даного судового засідання минуло більше, ніж три роки.

Відомостей про те, що у даному провадженні зупинявся строк давності, суду не надано.

Щодо переривання строку давності.

Згідно із ч.3 ст. 49 КК України (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законами № 245-VII від 16.05.2013, № 1183-VII від 08.04.2014, яка діяла станом на 16.02.2020 перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Відповідно до редакції ч.3 ст. 49 КК України, яка діє станом на дату розгляду клопотання, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у ч. 1 та 2 статті 49 КК України строків, якщо особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно із ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Даних про те, що вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, відсутні, оскільки відбувається судовий розгляд.

Крім того, з дати 13.03.2020 також минуло 3 роки.

За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_9 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 185 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Керуючись ч.2 ст.4, ч.1 ст.5, п.2 ч.1 ст.49 (в редакції закону №720-IX від 17.06.2020) КК України, ст.350 КПК України, суд -

постановив:

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, закривши кримінальне проводження № 0001332 від 17.02.2020 в цій частині.

Судовий розгляду кримінального провадження в іншій частині продовжити в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1