Справа № 521/1322/25
Номер провадження:1-кс/521/1264/25
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2025 року м.Одеса
В обґрунтування клопотання зазначено, що відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, який цього ж дня затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.
Відповідно до п.2 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Крім того, п. 3 вказаного Указу зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені зокрема ст. 33 Конституції України, згідно з якою кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 1455 від 29.12.2021 якою затверджено «Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан» визначено, що перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.
Так, в ході досудового розслідування встановлено, що незважаючи на обов`язок неухильного дотримання вказаних нормативних актів, у невстановлений час та місце, однак не пізніше початку січня 2025 року, у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та невстановленої в ході досудового розслідування особи виник спільний злочинний умисел, направлений на сприяння незаконному переправленні осіб через державний кордон України з метою особистого збагачення.
Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, у невстановленому досудовим розслідуванням час та місці, однак не пізніше початку січня 2025 року, ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та невстановлена в ході досудового розслідування особа, із застосуванням кросплатформової системи миттєвого обміну дзвінками «WhatsApp», а також за допомогою мобільного зв`язку, зв`язалися із особами призовного віку, а саме ОСОБА_8 , який був зі своїм знайомим ОСОБА_9 та в ході телефонної розмови повідомили останнім про те, що мають зв`язки та можуть організувати їх незаконне переправлення через державний кордон України до Республіки Молдови (невизнана республіка Придністров`я). Разом із цим ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та невстановлена в ході досудового розслідування особа, в телефонному режимі із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визначили грошову винагороду за сприяння їх незаконному перетину через державний кордон України у розмірі 16 000 доларів США з обох, на що останні надали свою добровільну згоду. З метою роз`яснення вказаного плану та визначення всіх деталей такого переправлення, ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та невстановлена в ході досудового розслідування особа призначили місце особистої зустрічі із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а саме супермаркет АТБ, яке розташовано за адресою: Тираспольське шосе (кільцева дорога «Два стовпи») в м. Одеса.
Далі, 22.01.2025 приблизно о 16 годині 40 хвилин ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , прибувши до раніше обумовленого місця зустрічі, а саме до супермаркета АТБ, який розташовано за адресою: Тираспольське шосе (кільцева дорога «Два стовпи») в м.Одеса, куди також прибули ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на транспортному засобі останнього, а саме автомобілі марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , бежевого кольору. Разом із цим, під час розмови ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що до них зараз прийде ще чоловік, який буде з ними перетинати державний кордон України.
В подальшому ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , який також мав перетинати державний кордон України, за вказівкою ОСОБА_5 сіли у вказаний автомобіль, який знаходився під керуванням останнього, продовжуючи реалізацію спільного із ОСОБА_7 , та невстановленою в ході досудового розслідування особою, злочинного умислу, направленого на своє особисте збагачення, шляхом вчинення дій щодо незаконного переправлення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та ОСОБА_10 через державний кордон України, почали рух на вказаному транспортному засобі до прикордонної зони України з Республікою Молдови (невизнана республіка Придністров`я). При цьому ОСОБА_5 , та ОСОБА_7 в ході поїздки, продовжуючи реалізацію спільного із невстановленою в ході досудового розслідування особою злочинного умислу, направленого на своє особисте збагачення, шляхом вчинення дій щодо незаконного переправлення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 через державний кордон України, повідомив останнім, що проблем під час переправлення останніх через державний кордон України на територію Республіки Молдови (невизнана республіка Придністров`я) не виникне. В подальшому ОСОБА_5 , та ОСОБА_7 , з метою доведення свого умислу до кінця, в ході розмови, демонстрували свою обізнаність щодо конкретного способу незаконного перетину кордону, можливість усунення перешкод щодо незаконного перетину кордону, надавали поради та вказівки щодо дій ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в момент самого перетинання кордону, піший шлях перетину поза межами державного пункту пропуску на території Одеської області, що межує з Республікою Молдовою (невизнана республіка Придністров`я) з конкретним зазначенням послідовних дій та морального стану, а також інші поради незаконного перетину державного кордону.
Надалі, 23.01.2025 приблизно о 18 годині 30 хвилин не доїжджаючи до населеного пункту Кучурган Одеської області (координати 46.7321704, 30.0044222) ОСОБА_5 надав вказівку ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 вийти з машини та ОСОБА_7 провів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 польовою дорогою з метою конспірації та доведення свого умислу до кінця шляхом обминання блокпосту, який знаходився на в`їзді до населеного пункту Кучурган Одеської області. Після чого ОСОБА_5 зустрів ох поза межами блокпосту.
Далі, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 під`їхали до будинку за адресою: АДРЕСА_1 та за вказівкою ОСОБА_7 попрямували до будинку з метою залишення своїх сумок.
В подальшому, 23.01.2025 приблизно о 20 годині 49 хвилин ОСОБА_8 на вимогу ОСОБА_5 передав останньому грошові кошти у розмірі 3 000 тисяч доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 23.01.2025 становило 126 480 гривень) за здійснення незаконного переправлення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 через державний кордон України, після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_7 були затримані співробітниками поліції.
Тим самим, ОСОБА_5 , та ОСОБА_7 та невстановленою в ході досудового розслідування особою, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді порушення встановленого порядку перетину державного кордону України та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконно збагатитись за рахунок грошової винагороди за свої протиправні дії, довели свій спільний злочинний умисел до кінця, та вжили всіх заходів щодо сприяння переправлення осіб призовного віку через державний кордон України порадами, вказівками та наданням засобів, вчиненого з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, за кваліфікуючими ознаками: сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, вказівками та наданням засобів, вчинене з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб.
22.01.2025 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст.208 КПК України.
23.01.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у сприянні незаконному переправленні осіб через державний кордон України їх вчиненню порадами, вказівками та наданням засобів, вчинене з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб.
25.01.2025 року до ОСОБА_5 слідчим суддею Малиновського районного суду міста Одеса ОСОБА_1 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22.03.2025 року включно, з можливістю внесення застави у розмірі 200 (двісті) прожиткових мінімумів для працездатної особи, що складає 605600 гривень.
Слідчий у своєму клопотанні зазначив, що беручи до уваги те, що ризики які були установлені слідчим суддею Малиновського районного суду м. Одеса продовжують існувати, а саме те що ОСОБА_5 , вчинив тяжкий злочин, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, під час досудового розслідування, встановлено наявність ризиків передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК.
У зв`язку з вищенаведеними обставинами, враховуючи всі ризики в їх сукупності та взаємозв`язку, запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Водночас, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, більш м`які запобіжні заходи, передбачені ч. 1 ст. 176 КПК України, є недостатніми для забезпечення досягнення дієвості цього провадження, а також забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 та для запобігання ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 без зміни розміру застави.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання, наполягали на його задоволенні, також просили врахувати, що постановою керівника Малиновської окружної прокуратури м.Одеси від 19.03.2025 року продовжено строк досудового розслідування до 22.04.2025 року. Також вважали, що розмір раніше визначеної застави є обґрунтованим та не підлягає зменшенню, підозрюваний за незаконне переправлення осіб через державний кордон України отримував великі суми грошей у іноземній валюті.
Захисник та підозрюваний заперечували проти клопотання слідчого, зазначивши, що ризики не доведені та є лише припущенням, просили змінити запобіжний захід на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою у вигляді цілодобового домашнього арешту, врахувати наявність у підозрюваного сім`ї, двох неповнолітніх дітей, наявність хронічних захворювань, підозрюваний є інвалідом 3ї групи, потребуєлікування, яке неможливо отримати в умовах слідчого ізолятора. Підозрюваний зазначив, що свою вину у інкримінованому злочині не визнає, взагалі не знав, що відбувається злочин.
Заслухавши думку прокурора, слідчого, захисника та підозрюваного, вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню за наступних підстав.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам передбаченим в частині 1 цієї статті, в тому числі: переховування від суду, та незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Згідно із ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.
Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Підставою продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
На стадії досудового розслідування слідчий суддя наділений лише повноваженнями на перевірку обґрунтованості підозри, яка за своїм змістом до процедури висунення обвинувачення в порядку, передбаченому КПК України, на стадії досудового розслідування є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення, повідомлення про яке складається на певному етапі досудового розслідування, коли є підстави для формулювання підозри (ч.1 ст.276 КПК України). Повідомлення про підозру персоніфікує кримінальне провадження, є юридичним фактом, що породжує виникнення кримінальних процесуальних правовідносин, та етапом, з якого починає реалізовуватися кримінальна відповідальність.
Оцінці слідчим суддею також підлягають наявність та/або продовження існування ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК. Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Відтак, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя враховує ту обставину, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, вказані обставини перевірялись слідчим суддею під час застосування, відносно підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також враховуючи, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не відпали, слідчий суддя також враховує тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей 2012 р.н. та 2015 р.н., є інвалідом ІІІ групи, приходить до висновку, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
За наведених обставин слідчий суддя приходить до висновку, що лише запобіжний захід у вигляді тримання підозрюваного під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку останнього та уникнути наведених судом ризиків, а підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту не встановлено.
При цьому суд враховує, що тяжкість підозри у вчиненні злочину (обвинувачення), хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював і те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. ОСОБА_5 підозрюється у вчинені злочину, пов`язаного з незаконним переправлення осіб через державний кордон України, що на данний час є актуальним питанням у суспільстві під час воєнного стану.
При цьому слідчий суддя відхиляє посилання сторони захисту на наявність у підозрюваного хронічних захворювань, соціальних зв`язків, як підставу для обрання більш м`якого запобіжного заходу, оскільки суду не надано відомостей, що за станом здоров`я підозрюваний не може утримуватися під вартою. Наявність родини у підозрюваного у даному конкретному випадку не може бути запобіжником усунення наведених ризиків та не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Разом з цим, зважаючи на те, що раніше при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 слідчим суддею в якості альтернативи визначено заставу в розмірі 200 (двісті) прожиткових мінімумів для працездатної особи, що складає 605600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень, в рамках дотримання принципу не погіршення в частині обмеження прав підозрюваного, слідчий суддя, вважає що раніше визначена застава у розмірі розмірі 200 (двісті) прожиткових мінімумів для працездатної особи, що складає 605600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень, є співмірною з існуючими ризиками її втрати та в достатній мірі, з урахуванням обставин кримінального правопорушення та майнового стану підозрюваного, на даний час буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків і не суперечитиме положенням КПК України та підстав для зміни її розміру слідчим суддею не встановлено.
Строк тримання під вартою підозрюваному слід визначити в межах строку досудового розслідування, який відповідно до постанови керівника Малиновської окружної прокуратури м.Одеси від 19.03.2025 року продовжено до 22.04.2025 року.
Керуючись ст. ст. 132, 176-178, 372 КПК України, слідчий суддя-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 строком на 34 (тридцять чотири) дня в межах строку досудового розслідування до 22.04.2025 року включно, без зміни раніше визначеного розміру застави з утриманням його в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор».
Строк дії ухвали суду становить до 22.04.2025 року включно.
Ухвала суду про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1