ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/489/25 Справа № 210/5657/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 лютого 2025 року, якою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 лютого 2025 року підозрюваному ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13 квітня 2025 року включно. Розмір застави залишено у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242240 грн.

Своє рішення слідчий суддя мотивував обґрунтованістю пред`явленої ОСОБА_8 підозри та наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На думку слідчого судді, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 Кримінального процесуального кодексу України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати в частині визначення розміру застави та постановити в цій частині нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Вважає судове рішення незаконним і необгрунтованим. Вказує на відсутність обгрунтованої підозри, оскільки пред`явлена ОСОБА_8 підозра грунтується на припущеннях та не містить посилання на жоден доказ на підставі якого зроблено висновок про скоєння ОСОБА_8 інкримінованого йому правопорушення. Зазначає, що слідчим суддею не надано оцінку наявним доказам, у тому числі з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності. Наголошує, що прокурором не надано доказів на підтвердження існування заявлених ризиків. Звертає увагу, що ОСОБА_8 не допускає порушення процесуальної поведінки, не перешкоджає проведенню слідчих дій, не здійснює жодних дій направлених на відчуження його майна, не має наміру впливати на свідків та інших учасників справи та перешкоджати кримінальному провадженню. Вважає що при визначенні розміру застави не враховано майновий стан підозрюваного та його родини, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК та відсутність шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Заслухавши доповідача, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані, висновки суду про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 обґрунтовані та підтверджуються матеріалами справи.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, скоєного за попередньою змовою групою осіб, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді зняття інформації з електронних комунікаційних мереж відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ;

- матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді аудіо-, відео контроль особи відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ;

- матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді візуального спостереження за особою відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ;

- матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді негласного відібрання зразків з проникненням в публічно недоступне місце відносно особи ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 ;

- матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупівлі відносно особи ОСОБА_19 ;

- висновками 7 експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів, які було вилучено під час негласного отримання зразків наркотичних засобів та оперативних закупок;

- протоколом огляду грошових коштів, які використовувалися під час оперативної закупки;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_20 , який підтвердив факт закупки у ОСОБА_19 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання зі свідком ОСОБА_20 , який впізнав ОСОБА_19 , як особу, у якої здійснював купівлю психотропних речовин;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_21 , який повідомив, що йому відомо про здійснення збуту «метамфетаміну» ОСОБА_18 та ОСОБА_19 ;

- протоколами пред`явлення осіб для впізнання зі свідком ОСОБА_21 , який впізнав ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , як осіб, які здійснюють продаж психотропних речовин;

- протоколами огляду телефонів закупника, здійсненого до та після проведення оперативної закупки,

- протоколами обшуків за місцем проживання підозрюваних, автомобілях;

- речовими доказами.

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Норми щодо повідомлення про підозру регулюються Главою 22 КПК України.

Письмове повідомлення про підозру в порядку, передбаченому ст. 276-278 КПК України, є початковим моментом притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Отже, на початковій стадії розслідування оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Так, оцінюючи в сукупності обставини провадження та враховуючи достатню наявність доказів про вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, колегія суддів вважає, що наявна обґрунтованість підозри ОСОБА_8 в контексті її розуміння ЄСПЛ.

При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

30.10.2024 р. ОСОБА_8 затриманий у порядку ч. 2 ст. 208 КПК України. 31.10.2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 01.11.2024 року до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242240 грн. до 28.12.2024 р. включно.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.12.2024 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, тобто до 30.04.2025 року.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.02.2025 року продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 на 60 днів до 13 квітня 2025 року включно, розмір застави залишено без змін у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242240 грн.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України судом встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам протиправної поведінки підозрюваного.

Наявність таких ризиків підтверджується тяжкістю кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_8 , вагомістю наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкістю покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим.

При продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_8 слідчим суддею було встановлено, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, вплинути на свідків, а також вчинити спробу втечі чи переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Зазначені ризики мали місце під час застосування запобіжного заходу і на даний час не зменшились.

Колегія суддів зауважує, що ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченими зазначених дій.

Заявлені прокурором ризики є цілком ймовірними та чинний КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково, тобто поза всяким сумнівом здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні надалі, а тому доводи захисників про необґрунтованість заявлених ризиків є такими, що не заслуговують на увагу.

Продовжуючи відносно підозрюваного ОСОБА_8 строк тримання під вартою, слідчий суддя достатньо врахував обставини, які враховуються при продовженні строку тримання під вартою, передбачені ст.178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. ст.307 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, з санкцією від 6 до 10 років позбавлення волі, з конфіскацією майна, особу обвинуваченого.

Вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяє застосувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Доводи захисника щодо непомірності визначеного розміру застави, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Частиною 3 ст. 183 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В пункті 1ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що позбавлення свободи захід настільки суровий, що виправдати його можна лише у разі, коли інші, менш суворі заходи були розглянуті й визнані недостатніми для того, щоб забезпечити особисті або державні інтереси, які вимагають такого тримання під вартою.

Частиною 5 ст. 182 КПК України закріплені межі розміру застави залежно від ступеня тяжкості вчиненого особою злочину, зокрема розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Разом з тим, із статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в цілому та її третього пункту вбачається, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (пункт 42 рішення ЄСПЛ у справі Musucv.Moldova від 06.11.2007, заява №42440/06, та пункт 139 рішення ЄСПЛ у справі Олександр Макаров проти Росії від 12.04.2009, заява № 15217/07). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (пункт 79 рішення ЄСПЛ у справі Mangourasv. Spain).

З огляду на наведене, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

На думку апеляційного суду, при визначенні розміру застави, слідчим суддею дотримано вимоги, встановлені ст.ст. 177, 178, 182 КПК України, та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення

Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 лютого 2025 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_8 та залишено розмір застави у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242240 грн. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді