Справа №522/5995/25
Провадження №1-кп/522/2260/25
УХВАЛА

Іменем України

23 квітня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000247 від 08.02.2025 року, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Осиповка Ширяєвського району Одеської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, не одруженого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 7.12.2023 року Приморським районним судом м. Одеси за статтями 15 ч.3, 185 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі, відповідно до статей 75, 76 ч.1 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним терміном строком на 1 рік; 28.02.2024 року до Приморського районного суду м. Одеси направлено обвинувальний акт за ч.1 ст. 309 КК України,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 185 ч.4 КК України,

учасники процесу:

прокурор - ОСОБА_4 ,

захисник адвокат ОСОБА_5 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 185 ч.4 КК України.

У підготовчому судовому засіданні судом поставлено питання про можливість призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Прокурор наполягав на призначені обвинувального акту до судового розгляду.

Обвинувачений та його захисник не заперечували проти призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Вислухавши думку учасників процесу, суд дійшов висновку про відсутність перешкод призначення судового розгляду та достатність підстав для призначення судового розгляду, виходячи із наступного.

Дане кримінальне провадження підсудне Приморському районному суду м. Одеси.

Підстави для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України відсутні, в зв`язку з чим, суд вважає можливим призначити судовий розгляд на підставі даного обвинувального акту.

З`ясовуючи питання про визначення порядку судового розгляду, склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, суд вважає за необхідне судовий розгляд проводити у відкритому судовому засіданні за участі прокурора, обвинуваченого, захисника, представника потерпілого.

Крім того, у провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000033 від 16.01.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого статтею 309 ч.1 КК України.

У судовому засіданні судом поставлено питання про об`єднання обвинувальних актів відносно ОСОБА_3 в одне провадження.

Учасники судового процесу не заперечували проти об`єднання матеріалів кримінальних проваджень відносно ОСОБА_3 в одне провадження.

Відповідно до статті 334 КПК України матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 КПК України.

Згідно статті 217 КПК України, у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає необхідним об`єднати вказані кримінальні провадження.

Також, під час підготовчого судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження стосовно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи його тим, що стосовно обвинуваченого продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 ч.1 п.п. 1, 2, 3, 5 КПК України. Так, обвинувачений може вдатися до спроб переховуватися від суду; знищити або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник заперечила проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 вважає вказані прокурором ризики формальними, які нічим не підтверджуються, просила застосувати до обвинуваченого домашній арешт.

Обвинувачений підтримав позицію захисника.

Суд, заслухавши думку учасників процесу вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.02.2025 року Приморським районним судом м. Одеси відносно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27.04.2025 року та визначено розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обов`язків, передбачених КПК України, у виді 40 прожиткових мінімумів доходів громадян, у сумі 121 120 гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право, обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Вирішуючи питання про продовження існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, на які посилається прокурор, суд констатує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинятися з високим ступенем ймовірності.

Що стосується ОСОБА_3 , то суд бере до уваги, що він обвинувачується у тому числі у скоєні тяжкого злочину, за який встановлена відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, тож розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винуватою, ОСОБА_3 , може переховуватись від суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого статтею 177 ч.1 п.1 КПК України.

Також, суд вважає, що ОСОБА_3 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки вони ще не допитані судом, що свідчить про наявність ризику, передбаченого статтею 177 ч.1 п.3 КПК України.

Суд не вважає слушним наявність стосовно обвинуваченого ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Разом з тим, відносно обвинуваченого продовжує існувати ризик передбачений статтею 177 ч.1 п.5 КПК України, оскільки ОСОБА_3 раніше судимий, що може свідчити про можливість вчинити інший злочин.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що встановлені раніше ризики, передбачені статтею 177 ч. 1 п.п. 1, 3, 5 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, наразі не зменшилися та продовжують існувати з високою ймовірністю.

З огляду на статтю 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_3 раніше судимий, офіційно не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків.

Метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обставин, передбачених статтею 178 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Інші, менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Враховуючи вищезазначене, на теперішній час підстави для скасування чи зміни обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_3 заходу у вигляді тримання під вартою відсутні.

Що стосується клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому міри запобіжного захисту, суд на теперішній час не вважає його слушним і таким, що підлягає задоволенню. З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та існуючого обвинувачення, суд вважає, що продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_3 є необхідним та виправданим заходом забезпечення кримінального провадження, а зміна його на більш м`який, з великою вірогідністю, не зможе запобігти встановленим ризикам, що унеможливить завершення судового розгляду кримінального провадження та не буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст. 2 КПК України.

При цьому суд вважає, що продовження даного запобіжного заходу обвинуваченому не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Мантурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010 року встановлено, що розмір застави має оцінюватись в першу чергу «з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі». Таким чином, гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), покликані забезпечити не компенсацію втрат, а явку обвинуваченого на судове засідання.

Що стосується розміру застави, то суд вважає, що достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, буде визначення її у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що достатньою мірою буде гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

На підставі викладеного та керуючись статтями 176, 177, 182, 331, 217, 334 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 0000247 від 08.02.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 185 ч.4 КК України, призначити на 2 квітня 2025 року о 12-й годині 30 хвилин в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси, у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання викликати учасників судового провадження, зазначених у ч. 2 ст. 314 КПК України: обвинуваченого, прокурора, захисника, представника потерпілого.

Матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 0000247 від 08.02.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 185 ч.4 КК України та матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000033 від 16.01.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого статтею 309 ч.1 КК України об`єднати в одне провадження.

Об`єднаній справі присвоїти номер 522/3084/24, провадження номер 1-кп/522/1779/25.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 185 ч.4 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 21 червня 2025 року з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за обвинуваченого справа № 522/3084/25, провадження по справі № 1-кп/522/1779/25.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_3 обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1)прибувати до суду за кожною вимогою;

2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_3 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків після внесення застави, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Одеський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження запобіжного заходу безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1