Справа № 515/1833/24
Провадження № 1-кп/515/2/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області кримінальне провадження №0001720, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 грудня 2024 року, щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кишинів Республіки Молдови, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно з постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 вересня 2024 року у справі № 515/2076/23, яка набрала законної сили 24 вересня 2024 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративногоправопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Однак, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність вищевказаної постанови суду, оскільки був своєчасно та належним чином повідомлений про день та час розгляду справи та у подальшому був ознайомлений із мірою покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, умисно, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість їх виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, у порушення ч.2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими для виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч рішенню суду, 30 листопада 2024 року близько 23 години 56 хвилин, рухаючись по вул.Бессарабській в м.Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області, керував автомобілем марки «NissanSunny» державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування, та був зупинений працівниками СРПП ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області за порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, у подальшому під час перевірки документів та бесіди з ОСОБА_4 було встановлено порушення ним п. 2.9 «в», п.2.1 «а», п.2.1 «г» Правил дорожнього руху, за що працівниками поліції складено адміністративний протокол та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматизованому режимі.

Вищевказані дії ОСОБА_4 свідчать про ухилення останнього від виконання судового рішення, що набрало законної сили.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 382 КК України за ознаками: умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

11 грудня 2024 року між прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.472 КПК України.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.382 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у вигляді штрафу на користь держави у розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500,00 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав себе винним в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, клопотав про затвердження укладеної між ним та прокурором угоди про визнання винуватості. Стверджував, що розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 цього ж Кодексу, характер обвинувачення, вид і міру покарання.

Захисник підтримав позицію обвинуваченого.

Прокурор також просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з п.1 ч.4ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно за ст.12 КК України, є нетяжким.

Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.382 КК України як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п.п.1-4 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінально-процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 погодився на призначення йому узгодженого покарання у виді штрафу у дохід держави у розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500,00 грн, яке з урахуванням характеру та ступеню тяжкості вчиненого злочину, вчинено нетяжкий умисний злочин, обставини його вчинення, особу винного, який характеризується позитивно, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за наявності пом`якшуючих покарання обставин, якими є його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, за відсутності обтяжуючих покарання обставин, є обґрунтованою та буде відповідати цілям покарання.

Призначення ОСОБА_4 покарання у виді штрафу відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого, який злочин вчинив вперше та щиро розкаявся, беззастережно визнав свою винуватість.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст.314, ч. 2 ст.373, 374, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 11 грудня 2024 року про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 та прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, та призначити покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500,00 грн.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначеного судом покарання, суворішого, ніж узгодженого, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених ч. 4,6,7 ст. 474 цього кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди або прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена. З цих же підстав може бути оскаржено вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги та такий вирок в касаційному порядку.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Татарбунарський районний суд Одеської області.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити прокурору і засудженому.

Суддя ОСОБА_1