Провадження №1-кс/463/2293/25
УХВАЛА

слідчого судді

13 березня 2025 року місто Львів

Слідча суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за № 0000419 від 02.04.2024, за підозрою військовослужбовців ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2, 3 ст.27, ч.3 ст.28, ч. 4 ст. 410 КК України, а також за підозрою громадянина ОСОБА_9 за ч.5 ст.27, ч.4 ст.410 КК України, -

встановила :

ОСОБА_3 10 березня 2025 року звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту на тимчасово вилучене майно, накладеного ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 05 березня 2025 року, у кримінальному провадженні № 0000419 від 02.04.2024, за підозрою військовослужбовців ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2, 3 ст.27, ч.3 ст.28, ч. 4 ст. 410 КК України, а також за підозрою громадянина ОСОБА_9 за ч.5 ст.27, ч.4 ст.410 КК України, в обґрунтування якого зазначив наступне.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 05 березня 2025 року було задоволено клопотанняслідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_10 , погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_11 про накладення арешту на майно та накладено арешт на майно, яке було вилучене у ОСОБА_3 , вилучене 26.02.2025 під час обшуку по ухвалі суду на мобільний телефон IPHON Xr 5 №DNQXM65UKXKP із вставленою сім карткою, що полягає у позбавленні права на відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном. ОСОБА_3 посилається на те, що станом на 10 березня 2025 року в подальшому застосуванні арешту на мобільний телефон IPHON Xr 5 №DNQXM65UKXKP із вставленою сім карткою, відпала потреба з наступних підстав: вказаний телефон не визнаний речовим доказом, окрім цього у даному кримінальному провадження він не є підозрюваною особою, всі слідчі дії з даним телефоном проведенні, тому просить скасувати арешт на мобільний телефон IPHON Xr 5 №DNQXM65UKXKP із вставленою сім карткою

ОСОБА_3 в поданому клопотанні просив таке слухати у його відсутності.

Слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_10 , в судове засідання не з`явився, письмових заперечень чи пояснень не надав.

Слідча суддя, вивчивши клопотання про скасування арешту майна та дослідивши долучені до нього матеріали, приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст. 174 КПК підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб,конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.2 ст.173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння,що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого,третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Встановлено, що Другиим слідчим відділом (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000419 від 02.04.2024, за підозрою військовослужбовців ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2, 3 ст.27, ч.3 ст.28, ч. 4 ст. 410 КК України, а також за підозрою громадянина ОСОБА_9 за ч.5 ст.27, ч.4 ст.410 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 за попередньою змовою групою осіб, а саме в.о. начальника складу зберігання паливно-мастильних матеріалів ОСОБА_5 , начальник сховища пального ОСОБА_4 , військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , а також залучений ними до противоправної діяльності цивільна особа громадяни України ОСОБА_9 , виконуючи чітко розподілені ролі, викрадали дизельне пальне з території складу військової частини НОМЕР_1 (військове містечко № НОМЕР_2 ), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке вивозили за межі розташування військової частини, у тому числі з подальшою передачею викрадених паливно мастильних матеріалів громадянину ОСОБА_9 , для реалізації за готівку вказане пальне, а отримані грошові кошти розподіляли між собою.

З урахуванням викладеного, в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження, слідчим, 26.02.2025 у період часу з 07 год. 14 хв. по 07 год. 55 хв. слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_12 , проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 від 04.02.2025 за місцем знаходження житлового приміщення і прибудинкової території (будинок, господарські споруди, тощо), яким користується ОСОБА_3 і де він зареєстрований, за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого слідчим виявлено та вилучено у ОСОБА_3 мобільний телефон IPHON Xr 5 №DNQXM65UKXKP із вставленою сім карткою.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 05 березня 2025 року було задоволено клопотанняслідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_10 , погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_11 про накладення арешту на майно та накладено арешт на майно, яке було вилучене у ОСОБА_3 , вилучене 26.02.2025 під час обшуку по ухвалі суду на мобільний телефон IPHON Xr 5 №DNQXM65UKXKP із вставленою сім карткою, що полягає у позбавленні права на відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов,за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Під час судового розгляду встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000419 від 02.04.2024 триває, у вказаному кримінальному провадженні призначені експертизи, які ще не завершені, зазначений в ухвалі про арешт майна мобільний телефон IPHON Xr 5 №DNQXM65UKXKP із вставленою сім карткою визнанний речовим доказом в розумінні ст.84 КПК України. Інших даних не надано та не встановлено у судовому засіданні.

Викладені обставини свідчать, що обставини, що стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту вказаного мобільний телефон IPHON Xr 5 №DNQXM65UKXKP із вставленою сім карткою, який належать ОСОБА_3 відповідно до поданного клопотання на час розгляду клопотання про скасування арешту майна не відпали.

Враховуючи вищевикладене, слідча суддя приходить до висновку, що в застосуванні цього заходу потреба не відпала. За таких обставин у клопотанні слід відмовити

Керуючись вимогами ст. ст.170, 171, 173, 174, 309 КПК України, слідча суддя

постановила:

в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за № 0000419 від 02.04.2024, за підозрою військовослужбовців ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2, 3 ст.27, ч.3 ст.28, ч. 4 ст. 410 КК України, а також за підозрою громадянина ОСОБА_9 за ч.5 ст.27, ч.4 ст.410 КК України,відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_1