Справа № 308/4461/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_6 , погоджене заступником керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000061 від 28.02.2025 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Берегово, українець, громадянин України, зі середньою спеціальною освітою, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії майстра відділення інженерного облаштування державного кордону відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б), раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч. 1 ст. 368 Кримінального кодексу України

в с т а н о в и в:

З поданого клопотання та матеріалів кримінального провадження випливає, що слідчими Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000061 від 28 лютого 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч.1 ст. 368 Кримінального кодексу України (далі КК України).

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає наступне.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі ОСОБА_4 ) відповідно до наказу по 94 прикордонному загону від 17.10.2024 №1077-ОС призначений на посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії майстра відділення інженерного облаштування державного кордону відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б).

Відповідно до Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» ОСОБА_4 займає посаду в органах охорони державного кордону, у зв`язку із чим є правоохоронцем.

Згідно вимог ст. 19 Конституції України посадові особи органів державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Вимогами ст. ст. 2, 19 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" визначено, що основними функціями Державної прикордонної служби України є здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України транспортних засобів, вантажів, а також, виявлення і припинення випадків незаконного їх переміщення.

Положеннями ст. ст. 1, 2 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" та п.п. 6 п. 7 розділу II "Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України", затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України від 19.10.2015 № 1261, визначено, що під час несення служби у прикордонному наряді військовослужбовець Державної прикордонної служби України відповідає за точне та своєчасне виконання покладених на нього завдань та обов`язків та зобов`язаний нести службу відповідно до вимог отриманого наказу на охорону державного кордону; постійно підтримувати зв`язок з підрозділом охорони кордону; припиняти будь-які спроби незаконної зміни проходження лінії державного кордону України; виявляти та припиняти кримінальні та адміністративні правопорушення, протидію яким законодавством віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України; здійснювати контроль за дотриманням режиму державного кордону, прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон та в контрольних пунктах в`їзду-виїзду.

Відповідно до посадової інструкції ОСОБА_8 на вказаній посаді, у коло його службових обов`язків, серед іншого, входить запобігання злочинам та адміністративним правопорушенням, протидію яким законодавством віднесено до компетенції Держприкордонслужби, а також виявлення і затримання правопорушників.

З огляду на викладене, ОСОБА_4 при виконанні службових завдань за своєю посадою, відповідно до положень ст. 2 Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів", примітки 1 до ст. 364 КК України, є службовою особою, яка за спеціальним повноваженням здійснює функції представника влади.

Згідно із вимогами ст. ст. 3, 22, 24 Закону України "Про запобігання корупції", військовим посадовим особам військових формувань забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, а у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Також, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено воєнний стан. Разом з тим, відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Однак, старший солдат ОСОБА_4 будучи службовою особою, у порушення вищевказаних вимог законодавства вчинив умисні корисливі злочини за наступних обставин.

У невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за межі України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану».

Надалі, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на виконання свого злочинного умислу щодо незаконного переправлення осіб через держаний кордон України, з корисливих мотивів, достовірно знаючи, що ОСОБА_9 не має законних підстав для перетину державного кордону України у встановленому законом порядку, з метою реалізації свого злочинного плану, запропонував ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , йому своє сприяння у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, зокрема: шляхом надання інформації щодо маршруту руху, розміщення фотопасток, прикордонних нарядів, та інших засобів охорони державного кордону, а також нереагування у встановленому законом порядку на дії, спрямовані на незаконний перетин державного кордону України.

За своє сприяння у організації незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України ОСОБА_4 висловив ОСОБА_9 прохання надати для нього неправомірну вигоду у сумі 4000 дол. США.

У подальшому ОСОБА_4 , підтримуючи зв`язок із ОСОБА_9 у мобільному застосунку «Месенджер», на виконання раніше обумовлених домовленостей із ОСОБА_9 у вказаному мобільному застосунку, 13.03.2025 близько 18:00 год. зустрівся із ОСОБА_9 за місцем його проживання у квартирі під АДРЕСА_2 де ОСОБА_4 крім іншого, повідомив ОСОБА_9 , про те, що для незаконного перетину державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску йому необхідно купити два мобільних телефони та дві сім-картки, які раніше не були у користуванні.

Крім того, під час даної розмови ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_9 , що кордон охороняється за допомогою дронів та іншої спеціальної техніки, тому він ще не знає, яким саме чином він організує таке переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України, поза встановленими пунктами пропуску, однак ОСОБА_9 необхідно буде надати йому ( ОСОБА_4 ) грошові кошти у сумі 4000 доларів США, за організацію такого незаконного переправлення його через державний кордон України.

Тоді ОСОБА_4 переслідуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України, з використанням свого службового становища, з метою незаконного збагачення за рахунок таких протиправних дій, на виконання раніше обумовлених домовленостей із ОСОБА_9 у вказаному мобільному застосунку, 23.03.2025 близько 23:00 год. зустрівся із ОСОБА_9 в орендованій ним ( ОСОБА_9 ) квартирі під АДРЕСА_3 , на підтвердження своїх злочинних намірів, продовжуючи свою злочинну діяльність, з урахуванням відомої йому по службі інформації щодо розстановки нарядів та спеціальних технічних засобів з охорони державного кордону України, показав ОСОБА_9 маршрут руху, яким ОСОБА_9 має рухатись з метою незаконного перетну державного кордону України, у напрямку Словацької республіки поза встановленими пунктами пропуску, в обхід прикордонних нарядів та розміщення спеціальних технічних засобів, та повідомив ОСОБА_9 про необхідність придбання кусачок (інструменту призначеного для перерізання дроту чи металевих інструментів) так як на вказаному ОСОБА_4 маршруті можуть бути огорожі з дроту. Після чого вони домовилися про зустріч, тоді коли у ОСОБА_9 будуть вже грошові кошти у сумі 4000 доларів США.

Тоді, знову, попередньо домовившись у мобільному застосунку «Месенджер» ОСОБА_11 бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця, 26.03.2025 близько 14:00 год. по вул. Щедріна зустрівшись з ОСОБА_9 , попрямували до магазину-кафе " ІНФОРМАЦІЯ_4 ", що по АДРЕСА_4 , де придбавши напої, пішли до квартири АДРЕСА_5 , де ОСОБА_4 знову, але вже на мобільному телефоні ОСОБА_9 вказав маршрут у мобільному застосунку «GoogleMaps», з урахуванням розстановки прикордонних нарядів а також спеціальних технічних засобів установлених на державному, з метою виявлення порушень на кордоні, яким ОСОБА_9 має рухатися з метою незаконного перетину державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску, та повідомив, що ОСОБА_9 має здійснити такий незаконний перетин державного кордону України 27.03.2025 на світанку, у той час коли буде відбуватися зміна нарядів по охороні державного кордону України. Після чого ОСОБА_4 , з метою приховання своєї злочинної діяльності, та не викриття його працівниками правоохоронних органів, а також органів внутрішньої безпеки підрозділу у якому ОСОБА_4 проходить службу, дав ОСОБА_9 вказівку щодо необхідності видалення переписки з ним у мобільному застосунку «Месенджер» та щоб ОСОБА_9 заблокував ОСОБА_4 у вказаному застосунку, що ОСОБА_9 і зробив, на його вимогу.

Після цього, ОСОБА_4 , біля 14.30 год. 26.03.2025, перебуваючи у приміщенні вищевказаної квартири, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись раніше виниклим корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення з використанням службового становища, на виконання попередньої домовленості, одержав від ОСОБА_9 неправомірну вигоду - грошові кошти у сумі 4000 доларів США, що станом на 26.03.2025 відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют Національного банку України становить 180555,6 грн, за організацію незаконного переправлення того ( ОСОБА_9 ) через державний кордон України.

Надалі, ОСОБА_4 вчинивши всі дії які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, організувавши незаконне переправлення ОСОБА_12 через державний кордон України та розуміючи, що вже отримав за це бажану незаконну винагороду, так як грошові кошти вже знаходилися у нього, покинув приміщення зазначеної квартири, де був затриманий працівниками правоохоронних органів.

Клопотання мотивоване тим, що необхідність у застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою викликана наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих правопорушень та тим, що наявні ризики, у зв`язку з якими до нього необхідно застосувати відповідний запобіжний захід, зокрема, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, слідчий вказує, що інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної, оскільки альтернативні запобіжні заходи не забезпечують належний рівень гарантії доброчесної поведінки підозрюваного, тому наявна необхідність у обранні такої міри запобіжного заходу.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного заперечував проти поданого клопотання. Ризики відсутні, фактично відбулася провокація злочину, оскільки знав ОСОБА_9 ще зі школі і останній вмовляв допомогти із перетином кордону. Також просив врахувати особу підозрюваного, зокрема, що останній є учасником бойових дій, має міцні соціальні зв`язки.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав свого захисника.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000061 від 28 лютого 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч.1 ст. 368 КК України.

27.03.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, вчинене службовою особою з використанням службового становища, корисливих мотивів, та ч.1 ст. 368 КК України, тобто прохання надати та одержати службовою особою в інтересах того хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

При дослідженні доданих до клопотання доказів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч.1 ст. 368 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документах даними, зокрема, повідомленням про вчинення злочину, протоколами допиту свідків, протоколом про ідентифікацію (помічення) та вручення грошових коштів, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину, та іншими матеріалами справи, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, суду, незаконний вплив на потерпілих, свідків, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя, враховує дані, що характеризують особу підозрювану, той факт, що вчинене підозрюваним кримінальне правопорушення має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та низки об`єктивних обставин, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає за доцільне, з урахуванням виключних обставин, клопотання слідчого задовольнити.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Слідчий суддя при постановленні даної ухвали, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового стану підозрюваного, ступінь соціальних зв`язків, інших даних про його особу, наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 368 КК України, слідчий суддя приходить до переконання, що розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваною своїх обов`язків, передбачених КПК України, слід встановити в розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 680грн.

Також слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що згідно з ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з 14 год. 47 хв. 26 березня 2025 року до 23 травня 2025 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним своїх обов`язків, передбачених цим Кодексом в розмірі шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 680 грн. (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят гривень).

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

-не відлучатися із Закарпатської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні №00000061 від 28.02.2025 року, в тому числі з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

-здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

-строк дії покладених на підозрюваного обов`язків в межах строку досудового розслідування до 23 травня 2025 року.

Строк дії ухвали про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1