Справа № 467/1476/19
Провадження № 1-в/467/64/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2025 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ( в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Арбузинка клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, засудженого 23 вересня 2020 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2025 року захисник ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 , посилаючись на те, що засуджений довів своє виправлення. Вину повністю визнає та розкаюється. За період відбування покарання має 4 заохочення. Працевлаштований на підприємстві установи по виготовленню тротуарної плитки. Не вчиняє дії, пов`язані з погрозами або насильством. Стискаючись з проблемою, намагається вирішувати її конструктивно, не відступає перед труднощами. Відсутні явні прояви неадекватної поведінки. Відсутні явні ознаки нервового збудження. Відсутні ознаки пригнічення. Самооцінка адекватна. Контролює свої емоції. В зв`язку з зазначеним просила клопотання задовольнити.

Захисник у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила слухати справу у її відсутність.

У судовому засіданні засуджений підтримав клопотання та прохав суд його задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, пояснив, що засуджений на даний час не став на шлях свого виправлення, зважаючи на те, що заохочення засуджений отримав наприкінці строку відбування покарання, у період з 2021 року до 2024 року не був працевлаштований, бажання працювати не висловлював, участі у роботах з благоустрою не приймав.

Вивчивши матеріали особової справи засудженого, заслухавши думку прокурора, засудженого ОСОБА_4 , суд приходить до наступного.

ОСОБА_4 засуджений 23 вересня 2020 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Початок строку: 05 жовтня 2019 року. Кінець строку: 05 квітня 2026 року.

З досліджених матеріалів особової справи засудженого вбачається, що засуджений в місцях позбавлення волі знаходиться з 05 жовтня 2019 року.

Під час тримання в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень та заохочень не мав.

З 3 грудня 2020 року відбував покарання в ДУ «Херсонський слідчий ізолятор» Херсонської області. До дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень та заохочень не мав.

З 10 березня 2021 року по теперішній час ОСОБА_4 відбуває покарання в ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№83)».

Згідно характеристики на засудженого, наданої ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» від 24 лютого 2025 року, засуджений ОСОБА_4 характеризується наступним чином. Згідно ст. 118 ч. 1 КВК України працевлаштований на виробництві установи по виготовленню тротуарної плитки. За весь час відбування покарання має п`ять заохочень у виді подяки: 05.01.2024 року, 05.04.2024 року, 05.07.2024 року, 14.10.2024 року та 14.01.2025 року. Один раз притягувався до відповідальності 11.02.2022 року у вигляді суворої догани (виявлено та вилучено мобільний телефон). На даний час стягнення погашене у встановленому законом порядку. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, на критику в свою адресу реагує адекватно. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Відповідально ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи та у побуті. Самостійно виконує роботи із самообслуговування, володіє достатнім рівнем необхідних навичок для самостійного їх виконання. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно. Бере участь в організації виховних заходах, які проводяться в установі. Підтримує зв`язки з родичами шляхом листування, отримує від них посилки та передачі.

За змістом характеристик на засудженого за минулі роки (10.01.2023 року, 12.02.2024 року) засуджений характеризувався як такий, що має право працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією установи, працювати бажання не висловлює, на заходи виховного впливу з приводу працевлаштування не реагує. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться безвідповідально через особисту неорганізованість. Спальне місце та приліжкову тумбочку не завжди утримує у чистоті і порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не бере особистої участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Не приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу.

Відповідно до довідки ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» від 24 лютого 2025 року вих. № 13/1 164 засуджений ОСОБА_4 працевлаштований згідно з договорами цивільно-правового характеру: № 30 від 01.01.2024 року та № 7 від 01.01.2025 року по виготовленню тротуарної плитки.

Комісією колонії засудженому ОСОБА_4 було відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України, а саме: заміні невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням - протокол №1 від 10.01.2023 року як такому що не став на шлях виправлення та у застосуванні ст. 81 КК України (умовно-достроковому звільненні) як такому, що не довів свого виправлення - протокол № 4 від 12.02.2024 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, за вчинення якого відбуває покарання засуджений, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Засуджений відбув 2/3 частини строку покарання, призначеного судом.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 КВК України під виправленням засудженого розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Згідно п.2 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосовано якщо засуджений за умисний особливо тяжкий злочин відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом, та сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п.п. 2, 17 постанови № 2 від 26.04.2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне додержання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, засуджений з моменту прибуття в ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№83)», тобто з 10 березня 2021 року, демонстрував негативну динаміку у відношенні до праці як такий, що не був працевлаштований, оскільки бажання працювати не висловлював, та не залучався до робіт з благоустрою, не брав участі у виховних заходах, які проводились в установі. Тільки починаючи з січня 2024 року він був працевлаштований, також з січня 2024 року до останнього було застосовано п`ять заохочень у виді подяки, тобто фактично протягом останнього року відбування покарання, який передував зверненню до суду про застосуванню пільги по умовно-достроковому звільненні. Даних про період залучення засудженого до робіт з благоустрою матеріали особової справи не містять.

Вказані обставини не можуть свідчити про виправлення засудженого, оскільки позитивні зміни у поведінці та відношенні до праці повинні прослідковуватися протягом всього строку відбування покарання.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення, тому вважає за можливе прийняти рішення про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту її проголошення через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1