Справа № 161/9117/21 Провадження №11-кп/802/86/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

виправданого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Волинської області ОСОБА_6 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 червня 2024 року стосовно ОСОБА_7 , яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Луцька, Волинської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з вищою освітою, адвокат, раніше не судимий, на даний час перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 ,

визнаний невинуватим упред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 369 КК України та виправданий на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, за недоведеністю у його діях складу даного кримінального правопорушення (злочину).

Вироком суду вирішено питання процесуальних витрат, речових доказів та арешту майна.

В С Т А Н О В И В

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у тому що, гідно свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю № 603 від 04 січня 2012 року, виданого на підставі рішення Волинської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатів № 6/176 від 28 грудня 2011 року, почав здійснювати індивідуальну адвокатську діяльність.

Так, ОСОБА_7 , здійснюючи індивідуальну адвокатську діяльність, будучи обізнаним від адвоката ОСОБА_10 та його клієнта ОСОБА_11 про те, що слідчим відділом Горохівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000325 від 08 жовтня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за фактом вчинення 08 жовтня 2020 року дорожньо-транспортної пригоди по вулиці Шкільній в селі Підбереззя Горохівського району Волинської області за участі транспортного засобу марки «ВАЗ 21053» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_12 та велосипеда марки «Discovery» під керуванням ОСОБА_13 (рідний син ОСОБА_11 ), в результаті якого останній отримав тілесні ушкодження.

У зв`язку з цим, з метою надання правової допомоги ОСОБА_7 уклав 09 грудня 2020 року з ОСОБА_11 договір про надання правової (правничої) допомоги, відповідно до якого ОСОБА_7 зобов`язаний надати правову допомогу, в тому числі, за окремими дорученнями.

У подальшому, 16 грудня 2020 року, в період з 12 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв., в селі Підбереззя Горохівського району Волинської області, адвокат ОСОБА_7 умисно, протиправно висловив ОСОБА_11 вимогу про те, що необхідно через нього надати неправомірну вигоду в розмірі від 1 000 до 2 000 доларів США для слідчого, який здійснює досудове розслідування вищевказаного кримінального провадження, та службових осіб експертного закладу, якими здійснюватиметься експертиза, з якими

ОСОБА_7 особисто знайомий, тобто умовляв ОСОБА_11 надати неправомірну вигоду службовій особі, яка згідно п. 2 примітки до ст. 368

КК України займає відповідальне становище, пояснивши при цьому, що для притягнення ОСОБА_12 до кримінальної відповідальності та отримання від нього відшкодування завданих збитків в користь ОСОБА_13 необхідно отримати висновок експерта, за результатами якого буде встановлені висновки про порушення ОСОБА_12 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_11 , будучи поставленим ОСОБА_7 в умови, за яких останній запевнив його, що зобов`язується передати грошові кошти слідчому та експерту за вчинення вище обумовлених дій, а також в умови, за яких відмова від передачі ОСОБА_7 вказаної суми коштів могла потягнути прийняття негативного рішення, а саме постанови про закриття кримінального провадження № 0000325, пообіцяв обдумати протиправні вимоги останнього.

Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на підбурювання ОСОБА_11 до надання неправомірної вигоди особі, яка займає відповідальне становище, ОСОБА_7 при зустрічі 24 грудня 2020 року, в кафе, що знаходиться за адресою: вулиця Шевченка, 37, місто Горохів Горохівський район Волинська область, знову схиляв ОСОБА_11 до надання через нього неправомірної вигоди в розмірі від 1 000 до 2 000 доларів США для слідчого, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження

№ 0000325, та службових осіб експертного закладу, якими здійснюватиметься експертиза.

ОСОБА_11 , у черговий раз, будучи поставленим ОСОБА_7 в умови, за яких останній запевнив його, що зобов`язується передати грошові кошти слідчому та експерту за вчинення вище обумовлених дій, а також в умови, за яких відмова від передачі ОСОБА_7 вказаної суми коштів могла потягнути прийняття негативного рішення, погодився на такі протиправні вимоги останнього.

Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на підбурювання ОСОБА_11 до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище - слідчому, ОСОБА_7 18 січня 2021 року, у період з 08 год. 04 хв. по 08 год. 12 хв., в приміщенні автозаправної станції «WOG», що знаходиться за адресою: вулиця Луцька, 47, місто Горохів, Луцький (колишній Горохівський) район, Волинська область, діючи умисно, протиправно, в черговий раз схилив ОСОБА_11 передати йому першу частину раніше обумовленої суми неправомірної вигоди в розмірі 300 доларів США для слідчого, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 0000325, та службових осіб експертного закладу, якими здійснюватиметься експертиза. Зважаючи на систематичні умовляння ОСОБА_7 , ОСОБА_11 у вказаний час та в зазначеному місці передав йому 300 доларів США, що в перерахунку за курсом Національного Банку України становило 8 415,72 грн., в якості неправомірної вигоди для подальшої передачі слідчому та експерту за вчинення вище обумовлених дій в інтересах ОСОБА_13 .

Однак, в кінці лютого 2021 року, ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні автозаправної станції «WOG», що знаходиться за адресою: вулиця Луцька, 47, місто Горохів, Луцький (колишній Горохівський) район, Волинська область, повернув ОСОБА_11 грошові кошти в розмірі 300 доларів США, у зв`язку із тим, що слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження № 0000325.

Після цього, бажаючи реалізувати свій злочинний умисел, ОСОБА_7 02 березня 2021 року, у період часу з 13 год. 01 хв. по 13 год. 12 хв., у приміщенні кафе «PRV Cafe», що знаходиться за адресою: вулиця Об`їзна, будинок 51 село Рованці Луцький район Волинська область, умисно, протиправно, знову схиляв ОСОБА_11 до надання через нього неправомірної вигоди в розмірі 1 800 доларів США для слідчого, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 0000325 за винесення постанови про призначення експертизи та службових осіб експертного закладу, якими здійснюватиметься така експертиза з наданням в подальшому висновку, який дозволить стягнути ОСОБА_11 кошти з ОСОБА_12 як винуватця дорожньо-транспортної пригоди, де потерпів його син ОСОБА_13 .

Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на підбурювання ОСОБА_11 до надання неправомірної вигоди, ОСОБА_7 10 березня 2021 року, у період часу з 15 год. 27 хв. по 15 год. 56 хв., у приміщенні свого офісу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, протиправно, в черговий раз схилив ОСОБА_11 передати йому неправомірну вигоду в розмірі 1 800 доларів США для слідчого, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 0000325 за вчинення описаних дій, та службових осіб експертного закладу, якими здійснюватиметься експертиза. Зважаючи на систематичні умовляння ОСОБА_7 , ОСОБА_11 у вказаний час та в зазначеному місці передав йому 1 800 доларів США що в перерахунку за курсом Національного Банку України становило 49 937,58 грн., в якості неправомірної вигоди для подальшої передачі слідчому та експерту за вчинення вище обумовлених дій. При цьому, з метою прикриття своїх протиправних дій ОСОБА_7 змусив ОСОБА_11 укласти договір про надання правової (правничої) допомоги від 10 березня 2021 року та додаткову угоду про виплату гонорару за надання правової (правничої) допомоги від 10 березня 2021, за якими нібито він надає правову допомогу ОСОБА_11 в інтересах його сина ОСОБА_13 у законний спосіб, а грошові кошти (предмет неправомірної вигоди) це гонорар його як адвоката.

Цього ж дня, протиправну діяльність ОСОБА_7 було припинено працівниками Управління служби безпеки України у Волинській області, слідчого управління Головного управління Національної поліції у Волинській області та Волинської обласної прокуратури.

Таким чином, ОСОБА_7 в період часу з 16 грудня 2020 року по 10 березня 2021 року шляхом умовлянь та іншим чином підбурив ОСОБА_11 до надання неправомірної вигоди в сумі 1 800 доларів США слідчому, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 0000325 та є службовою особою, що займає відповідальне становище, за винесення постанови про призначення експертизи, а також службовим особам експертного закладу, якими проводитиметься така експертиза, за результатами яких мають бути встановлені висновки про порушення ОСОБА_12 Правил дорожнього руху, що дозволить стягнути ОСОБА_11 кошти з ОСОБА_12 як винуватця дорожньо-транспортної пригоди, де потерпів його син ОСОБА_13 , виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але не закінчив його з причин, які не залежали від його волі, оскільки був викритий правоохоронними органами.

Таким чином, органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у підбурюванні до закінченого замаху на надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, за вчинення службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 369 КК України.

Не погодившись із вироком суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, у якій він вказує на його незаконність через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що стало наслідком безпідставного, на його думку, виправдання винуватої у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) особи. Вважає, що такі висновки суду ґрунтуються виключно на показаннях самого обвинуваченого ОСОБА_7 , зроблені без належної оцінки усіх наявних у матеріалах даного кримінального провадження доказів, зокрема, показань експерта ОСОБА_14 , яка не лише підтвердила складений нею висновок № 54/15/6-106 від 30 квітня 2021 року, а і підтвердила у суді той факт, що в мовленні ОСОБА_7 містилися формулювання до підбурення щодо надання неправомірної вигоди в розмірі 2 000 доларів США, яке проявилось у формі наполегливого умовляння. І такі обставини не лише підтверджуються показаннями викривача ОСОБА_11 , а й розмовами між ними, що зафіксовані у протоколах за результатами проведення НСРД від 18 січня 2021 року, 03 березня, 11 березня та 15 березня 2021 року, із яких установлено наявність пропозиції (поради, вказівки щодо того, як діяти, що робити), адресованої ОСОБА_11 надати 2 000 доларів США неправомірної вигоди за посередництвом ОСОБА_7 та ймовірно «людини, яка буде рішати», «начальникові» певного підрозділу поліції, що розслідував справу щодо скоєння ДТП, у якій постраждала дитина ОСОБА_11 , як підкуп/плату за визнання недійсними попередніх експертиз. Окремо не погоджується із оцінкою суду дій викривача ОСОБА_11 як провокативних який, першочергово, уклав договір про надання правничої допомоги з адвокатом ОСОБА_10 , за рекомендацією інших - незацікавлених осіб. Після скасування постанови про закриття кримінального провадження, проведення слідчого експерименту та експертизи, саме обвинувачений неодноразово схиляв ОСОБА_11 до надання неправомірної вигоди для отримання висновку експерта, за результатом якого буде установлено факт порушення ОСОБА_12 правил дорожнього руху. Саме така поведінка адвокатів обурила його та стала наслідком звернення із відповідною заявою до СБУ про вчинення ними злочину, і лише після цього, їх зустрічі та розмови відбувались виключно під контролем правоохоронних органів. Виключно ОСОБА_7 зазначав про необхідність передачі неправомірної вигоди, причини її передачі, обговорював представників органів поліції, які мали йому допомогти у вирішенні зазначеного питання та про провокативний характер дій ОСОБА_11 заявив лише після його затримання. Також стверджує про помилковість оцінки судом ряду письмових доказів, наданих стороною обвинувачення та безпідставного визнання їх недопустимими, зокрема: заяви ОСОБА_11 (повідомлення про злочин) від 05 січня 2021 року; постанови про освідування особи, протоколу освідування та огляду місця події від 10 березня 2021 року, що стало наслідком безпідставного визнання недопустимим за «доктриною плодів отруєного дерева» висновку експерта № 54/15/6 від 30 квітня 2021 року, із тих підстав що, на момент освідування, на яке ОСОБА_7 погодився добровільно, він перебував в статусі особи, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, а огляд його службового приміщення, у подальшому, був узаконений ухвалою слідчого судді від 16 березня 2021 року; протоколу огляду та вручення грошових коштів від 18 січня 2021 року, акту прийому передачі грошових коштів від 15 лютого 2021 року, протоколу огляду та вручення грошових коштів від 10 березня 2021 року через очевидну помилковість висновків суду у обов`язковості винесення слідчим чи прокурором постанови про залучення ОСОБА_11 до участі у негласних слідчих (розшукових) діях (далі НСРД) та конфіденційного співробітництва, а також протоколів за результатами проведення НСРД без наведення конкретних фактів порушень періодичності складання цих протоколів та строків їх передачі прокурору і не зазначення будь-яких інших відомостей, щоб свідчили про істотне порушення прав обвинуваченого ОСОБА_7 , у зв`язку із цим, вказані порушення вимог кримінального процесуального закону є свідченням дослідження таких доказів із порушеннями, що у відповідності до ст. 404 КПК України, вказує на необхідність повторного їх дослідження, скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення нового вироку, яким обвинуваченого ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 369 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, основні доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, виправданого та його захисника які, кожен окремо, відносно її задоволення заперечили, просили вирок суду першої інстанції залишити без зміни, колегія суддів доходить такого висновку.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Ухвалюючи, за наслідками розгляду матеріалів даного кримінального провадження виправдувальний вирок, суд вважав, що сторона обвинувачення не довела наявності у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 369 КК України.

При оцінці змісту апеляційної скарги прокурора, колегія суддів хоча частково і погоджується із викладеними у ній доводами однак, загалом, вважає правильними висновки суду першої інстанції про виправдання ОСОБА_7 , за його обвинуваченням у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 369 КК України.

Помилковість оцінки судом першої інстанції відповідного обсягу доказів, на яку вказує прокурор, з огляду на те, що дана справа підпадає під категорію «справ про провокацію злочину», впливу на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції немає, а тому заявлене прокурором клопотання, виходячи із змісту положень ч. 3 ст. 404 КПК України, щодо повторного їх дослідження, через його недоцільність, задоволенню не підлягає.

Змістом оскаржуваного рішення стверджується, що визначальними у виправданні обвинуваченого ОСОБА_7 став висновок суду про доведеність провокативного характеру дій викривача ОСОБА_11 , тобто віднесення даної справи до категорії «справ про провокацію злочину» (справа «Берлізев проти України») та визнання усіх здобутих у даному кримінальному провадженні доказів недопустимими через їх отримання унаслідок істотного порушення права людини на справедливий судовий розгляду, що закріплене у п. 1 ст. 6 Конвенції.

Дійшовши такого висновку, місцевий суд надав всебічну та повну оцінки обставинам, за яких ОСОБА_11 звернувся із заявою до правоохоронних органів про вимагання у нього адвокатами грошових коштів, належним чином вивчив та перевірив питання щодо наявності у справі ознак притаманних провокації злочину, при цьому, взявши до увагу таке.

Для відмежування провокації від допустимої поведінки правоохоронних органів Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) виробив відповідні критерії, зокрема: a) змістовний критерій; b) процесуальний критерій.

Під змістовним критерієм розуміється наявність/відсутність суттєвих змістовних ознак, притаманних провокації правоохоронних органів, а під процесуальним наявність у суду можливості перевірити відомості про ймовірну провокацію під час судового засідання з дотриманням принципів змагальності та рівності сторін.

Згідно з висновком ЄСПЛ, провокація злочину по суті має місце, коли співробітники правоохоронних органів не обмежуються переважно пасивним установленням обставин можливого вчинення особою злочину з метою збору відповідних доказів і, за наявності для того підстав, притягнення її до відповідальності, а підбурюють цю особу до вчинення злочину. При визначенні того, чи обмежилися співробітники правоохоронних органів переважно пасивним установленням обставин можливого вчинення злочину, ЄСПЛ розглядає два фактори: а) наявність підстав для проведення відповідних заходів тобто конкретних і достатніх фактичних даних, що вказують на можливе вчинення особою злочину та б) роль співробітників правоохоронних органів у вчиненні злочину тут ЄСПЛ розглядає момент початку здійснення ними відповідного заходу, щоб визначити, чи «приєдналися» вони до злочину, який особа вже почала вчиняти без будь-якої участі з їхнього боку (див. рішення у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 9 червня 1998 року, «Барк Хун проти Туреччини» від 15 грудня 2009 року, «Худобін проти Росії» від 26 жовтня 2006 року).

З огляду на зазначені позиції ЄСПЛ, для визначення наявності провокації злочину слід встановити, зокрема: чи були дії правоохоронних органів активними, чи мало місце з їх боку спонукання особи до вчинення злочину, наприклад, прояв ініціативи у контактах з особою, повторні пропозиції, незважаючи на початкову відмову особи, наполегливі нагадування, підвищення ціни вище середньої; чи був би скоєний злочин без втручання правоохоронних органів; чи були у правоохоронних органів об`єктивні дані про те, що особа була втягнута у злочинну діяльність і ймовірність вчинення нею злочину була суттєвою.

Убачаючи наявність ознак провокації, місцевий суд послався на те, що під час особистих зустрічей та телефонних розмов між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , з приводу обставин досудового розслідування кримінального провадження № 000325 від 08 жовтня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за фактом вчинення дорожньо - транспортної пригоди, за участю транспортного засобу під керуванням ОСОБА_12 та велосипеда під керуванням ОСОБА_13 (рідного сина ОСОБА_11 ), у результаті якої він отримав тілесні ушкодження, останній проявляв неабияку ініціативу, першим телефонував та ініціював зустрічі з ним, проявляючи наполегливість та активність, тобто займав «ініціативну» та «домінуючу» роль, а не роль «пасивного» спостерігача. Тому, дійшов цілком обґрунтованого висновку про те, що даного злочину учинено не було б, у разі відсутності такого «зручного» для правоохоронних органів свідка як

ОСОБА_11 та додатковим підтвердженням цьому факту є те, що у відповідності до матеріалів кримінального провадження, постановою слідчого вищезгадане кримінальне провадження було закрито, у зв`язку з відсутністю у діянні ОСОБА_12 складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Ухвалою слідчого судді від 09 грудня 2020 року зазначену постанову було скасовано, а 04 лютого 2021 року дане кримінальне провадження закрито повторно і після затримання обвинуваченого ОСОБА_7 , у межах розглядуваного кримінального провадження, таке процесуальне рішення органу досудового розслідування, у подальшому, у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку не оскаржувалось. Оцінка такого перебігу подій є свідченням спрямованості дій ОСОБА_11 , виключно, як на спонукання обвинуваченого ОСОБА_7 до вчинення злочину, так і його подальшого викриття у вчиненні такого.

Інформація про джерело походження коштів, які були використані в ході контролю за вчиненням злочину у виді спеціального слідчого експерименту, набуває значення в контексті перевірки доводів сторони захисту про провокування злочину. Вона має бути оцінена у взаємозв`язку із відомостями, які відображені в процесуальних джерелах доказів, у документах, що є процесуальними підставами до їх отримання, що відтворюють процесуальний шлях отримання доказів стороною обвинувачення.

На користь провокації свідчить і той факт, що при розгляді даної справи у апеляційному суді, прокурор не зміг пояснити джерел походження коштів у розмірі 1 800 доларів США, які після їх огляду та обробки були вручені гр. ОСОБА_11 , на виконання постанови про контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту № 28-465т від 04 березня 2021 року, винесеної керівником Волинської обласної прокуратури ОСОБА_15 що, окрім зазначеного, водночас, позбавляє апеляційний суд процесуальної можливості перевірити правильність висновків суду в частині вирішення долі зазначених коштів, як речових доказів.

Згідно із ст. 271 КПК України спеціальний слідчий експеримент є одним із видів контролю за вчиненням злочину. Для використання результатів цієї процесуальної дії в якості доказу повинна бути дотримана визначена процесуальним законом процедура.

Частинами 3, 7 даної статті, під час підготовки та проведення заходів з контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати (підбурювати) особу на вчинення цього злочину з метою його подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, який би вона не вчинила, якби слідчий цьому не сприяв. Здобуті у такий спосіб речі і документи не можуть бути використані у кримінальному провадженні.

Прокурор у своєму рішенні про проведення контролю за вчиненням злочину, крім відомостей, передбачених статтею 251 цього Кодексу, зобов`язаний, у тому числі, викласти обставини, які свідчать про відсутність під час негласної слідчої (розшукової) дії провокування особи на вчинення злочину.

При цьому в постановах про контроль за вчиненням злочину, виклад обставин, що свідчать про відсутність провокування особи - відсутній, а прокурором в апеляційній скарзі не наводиться належне обґрунтовання доводів, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку щодо підбурювання ОСОБА_7 , і є достатні підстави вважати, що останній вчинив би злочин у будь-якому випадку.

Попри те, що колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду про те, що дана справа підпадає під категорію «справ про провокацію злочину», що є окремою та самостійною підставою для визнання усіх здобутих у даному кримінальному провадженні доказів недопустимими через їх отримання унаслідок істотного порушення права людини на справедливий судовий розгляду, що закріплене у п. 1 ст. 6 Конвенції, не може не залишити без окремої уваги той факт, що у клопотанні прокурора та ухвалі слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 березня 2021 року не простежується невідкладність проведення такої слідчої (розшукової) дії, як огляд місця події.

За відсутності у відповідному клопотанні, матеріалах на яких воно грунтується, в ухвалі слідчого судді, постановленої ех post factum щодо легалізаії слідчої дії, проведеної як невідкладної, обгунтованого висновку про наявність підстав для невідкладного проникнення до житла чи іншого володінняособи без ухвали слідчого судді, відшукання і встановлення таких підстав під час апеляційного перегляду, не відповідає приписам статей 233, 234 КПК України.

На користь сторони захисту у цій справі свідчить також і факт призначення органом досудового розслідування, за наявності сумнівів у доведенні винуватості обвинувачення ОСОБА_7 , за матеріалами даного кримінального провадження, судово-лінгвістичної семантико-лінгвістичної експертизи.

Європейський суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики, при оцінці доказів, він керується критерієм доведення вини поза розумним сумнівом (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до змісту ст. 92 КПК України обов`язок доказування покладений, зокрема, на прокурора.

За результатами розгляду матеріалів кримінального провадження, вказавши на отримання доказів унаслідок істотного порушення прав та свобод людини, суд правильно визнав їх недопустимими, виправдавши обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 369 КК України, а тому підстави для задоволення поданої прокурором апеляційної скарги, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 404, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Волинської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 червня 2024 року стосовно ОСОБА_7 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: