Справа № 333/5850/24
Провадження №1-кп/333/355/25
ВИРОК

Іменем України

11 лютого 2025 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, у порядку спеціального судового провадження, кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000814 від 20.05.2024 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мелітополь Запорізької області, громадянина України, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Починаючи з 25.02.2022 року територія міста Мелітополь Мелітопольської міської територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області є тимчасово окупованою територією представниками збройних формувань держави-агресора рф.

Продовжуючи встановлення тотального контролю та розповсюджуючи свою владу на захоплених військових шляхом територіях Мелітопольського району Запорізької області, представники збройних формувань рф, діючи за підтримки місцевих колаборантів, окупаційної адміністрації та інших лояльних до держави-агресора верств місцевого населення із числа діючих та колишніх співробітників правоохоронних органів України, створили на тимчасово окупованій території Запорізької області незаконний правоохоронний орган - «Главное управление МВД в Запорожской области» (мовою оригіналу), на захопленій матеріально-технічній базі ГУ НП в Запорізькій області, наділивши його всіма необхідними владними повноваженнями, необхідними для здійснення поліцейського контролю місцевого населення.

В подальшому, приблизно у другій половині квітня 2022 року (точна дата та час не встановлені) на захопленій матеріально-технічній базі відділу реагування патрульної поліції Мелітопольського РУП ГУ НП в Запорізькій області, розташованого за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, м. Мелітополь, вул. Олександра Невського, 14, представниками збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора було створено відповідний структурний підрозділ вказаного незаконного правоохоронного органу, а саме - «патрульно-постовую службу Мелитопольского РУВД Главного управления МВД в Запорожской области» (мовою оригіналу).

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше третьої декади квітня 2022 року громадянин України ОСОБА_3 , перебуваючи на території м.Мелітополь Мелітопольського району Запорізької області, яке з 25.02.2022 року та на час складання повідомлення про підозру є тимчасово окупованою російською федерацією територією України, діючи умисно, із власних корисливих мотивів та з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями російської федерації, маючи проросійські погляди та критичне ставлення до діючої законної влади в Україні, достовірно усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, прийняв пропозицію невстановлених під час досудового розслідування осіб із числа представників збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора та добровільно зайняв посаду поліцейського 2-го взводу патрульно-постової служби у незаконному правоохоронному органі, створеного на тимчасово окупованій території Запорізької області, а саме «Мелитопольского РУВД Главного управления МВД в Запорожской области» (мовою оригіналу), розташованого за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, м. Мелітополь, вул. Олександра Невського, 14.

В подальшому, ОСОБА_3 , перебуваючи на тимчасово окупованій території, діючи умисно, із власних корисливих мотивів, та виконуючи свої функціональні обов`язки в інтересах окупаційної влади на займаній посаді поліцейського 2-го взводу патрульно-постової служби незаконного правоохоронного органу «Мелитопольского РУВД Главного управлення МВД в Запорожской области» (мовою оригіналу), здійснював в межах своїх службових повноважень патрулювання території громади у форменому одязі з іншими співробітниками незаконного правоохоронного органу та представниками збройних формувань рф.

2. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.7 ст.111-1 КК України, - добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

3. Позиція обвинуваченого.

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia), останній показань суду не надавав, при цьому заяв, протестів та клопотань на адресу суду також від нього не надходило.

Дане кримінальне провадження здійснювалось за участю захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 .

Аналіз наявних в матеріалах справи численних документів на підтвердження завчасних належних викликів ОСОБА_3 до слідчого (прокурора), направлених йому повідомлень з приводу його прав та обов`язків, оголошеної підозри, висунутого обвинувачення та руху спеціального судового провадження свідчить про те, що він мав підстави усвідомлювати, що проти нього розпочато кримінальне провадження, отримав чи мав би отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, мав можливість бути обізнаним із усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя. Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачений мав право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомленим мовою, яку він розуміє, про характер і підставу обвинувачення; б) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати самому захисника; в) бути судженим в його присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного йому захисника безплатно для нього. Така ситуація узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права. Натомість, ОСОБА_3 скористався своїми правами на власний розсуд за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації на території України та з боку останньої.

Вказані висновки грунтуються і на правовій позиції Європейського суду з прав людини (напр., справа «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року, «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року та ін.), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження зобов`язаний обґрунтувати чи були здійсненні всі можливі, передбачені законом заходи, щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.

Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_3 , який повинен знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої над собою не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про його наміри ухилитися від зустрічі з правосуддям держави Україна. Ухилення обвинуваченого від правосуддя суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст.63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч.3 ст.323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст.2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Судом встановлено, що дане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого ОСОБА_3 (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення та судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

Тому, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , який був забезпечений державою з Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги.

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи обізнаним, що стосовно нього розпочато кримінальне провадження, винесено повідомлення про підозру та обвинувальний акт спрямовано до суду, у судові засідання не з`явився, незважаючи на судові повістки (оголошення), надані до газети «Урядовий кур`єр», на сайті суду та на сайті Офісу Генерального прокурора.

Позиція сторони захисту.

Захисник не мав можливості зв`язатися з обвинуваченим і узгодити з ним правову позицію щодо висунутого обвинувачення. Разом з тим вважає, що стороною обвинувачення не було доведено добровільність зайняття ОСОБА_3 посади у незаконному правоохоронному органі, а звідси немає доказів його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України. За такого захисник просив суд виправдати обвинуваченого.

4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення.

Суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, за викладених у вироку обставинах у межах висунутого обвинувачення, повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню і дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.

Так, судом визнано загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню в межах даного кримінального провадження, що тимчасова окупація з боку російської федерації частини території України (у т.ч. м. Мелітополя Мелітопольського району Запорізької області), яка розпочалася із збройної агресії 20 лютого 2014 року та повномасштабного вторгнення збройних сил російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року, а також анексія з боку російської федерації частини території України є загально відомими фактами, які не потребують окремого судового доказування.

Допитаний у судовому засіданні 29 січня 2025 року свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що в квітні 2022 року він влаштувався на роботу в «Мелитопольськое РУВД главного управления МВД в Запорожской области» (мовою оригіналу) на посаду інспектора патрульно-постової служби. Даний правоохоронний орган був створений окупаційною владою. В цьому незаконно створеному правоохоронному органі працював також ОСОБА_3 . Він неодноразово з ним зустрічався на оперативних нарадах, при спільному патрулюванні. ОСОБА_3 зайняв посаду добровільно, проходив так звану «фільтрацію», здавав тест ДНК і т.п. ОСОБА_3 на службі займався патрулюванням, проводив огляд громадян, затримував. У нього був формений одяг, пістолет, газовий балончик. ОСОБА_3 невеликого зросту, вік біля 40 років, коротко стрижений.

Допитаний у судовому засіданні 10 лютого 2025 року свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що на момент окупації Мелітопольського району він мешкав у м.Мелітополь, біля автовокзалу. Виїхав з тимчасової окупації у травні 2022 року. Доволі часто бачив патрулі біля автовокзалу. Вони були одягнуті у формений одяг чорного кольору з білими пов`язками на руках. Місцеві мешканці казали, що це так звана «народна поліція», створена окупаційною владою, які неодноразово затримували осіб, допитували їх. З ОСОБА_3 особисто не знайомий, але впізнав його по фотографіях як особу, яку бачив у складі патруля в квітні 2022 року.

Крім показів свідків, судом досліджені наступні докази, що підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.

Із протоколу огляду від 01.04.2024 року, проведеного старшим слідчим 1-го відділення СВ Управління Служби безпеки України в Запорізькій області за участю спеціаліста, судом встановлено, що об`єктом огляду є інформація, розміщена у Всесвітній мережі Інтернет, яка містить дані, що стосуються створення незаконних правоохоронних органів на тимчасово окупованій території Запорізької області, а також протиправної діяльності громадян України, які добровільно зайняли посади в даних незаконних правоохоронних органах, а саме щодо «Главное управление Министерства внутренних дел российской федерации по Запорожской области» (мовою оригіналу) (том 1 а.с.128-132).

До протоколу додаються диск типу DVD-R від 01.04.2024 року, який досліджено у судовому засіданні і встановлено, що інформація, яка на ньому міститься, відповідає змісту протоколу від 01.04.2024 року (том 1 а.с.133).

Із протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.12.2023 року, проведеного слідчим 1-го відділення СВ Управління Служби безпеки України в Запорізькій області, судом встановлено, що свідок ОСОБА_6 на фотознімках впізнав особу на фото №3 як чоловіка, який працював інспектором ППС у першому взводі окупаційної поліції у м.Мелітополь на тимчасово окупованих територіях Запорізької області, до ППС прийшов працювати на початку квітня 2022 року і продовжував працювати на момент 30.06.2022 року. Згідно з довідкою до фототаблиці на фотографії №3 зображений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1 а.с.134-136, 137).

Із протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.04.2024 року, проведеного старшим слідчим 1-го відділення СВ Управління Служби безпеки України в Запорізькій області, судом встановлено, що свідок ОСОБА_7 на фотознімках впізнав особу на фото №3 як чоловіка, якого він бачив в кінці квітня - на початку травня 2022 року неподалік місцевого базару, який розташований біля автостанції м.Мелітополь №2, про якого він давав покази. Вказану особу свідок бачив приблизно три рази. Він був одягнутий в одяг чорного кольору, мав білі пов`язки на руці і нозі. Згідно з довідкою до фототаблиці на фотографії №3 зображений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1 а.с.138-140, 141).

Із протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.04.2024 року, проведеного старшим слідчим 1-го відділення СВ Управління Служби безпеки України в Запорізькій області, судом встановлено, що свідок ОСОБА_8 на фотознімках впізнав особу на фото №3 як чоловіка, якого він бачив в кінці квітня - на початку травня 2022 року неподалік місцевого базару, який розташований біля автостанції м.Мелітополь №2, про якого він давав покази. Вказану особу свідок бачив приблизно три рази. Він був одягнутий в одяг чорного кольору, мав білі пов`язки на руці і нозі. Згідно з довідкою до фототаблиці на фотографії №3 зображений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1 а.с.142-144, 145).

Із протоколу огляду від 22.06.2024 року, проведеного старшим слідчим 1-го відділення СВ Управління Служби безпеки України, судом встановлено, що об`єктом огляду є протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем №59/5/5/1-597т від 03.03.2023 року та додатку до нього DVD-R диску відносно ОСОБА_9 (том 1 а.с.153-245). Серед відомостей, що містяться у вказаному документі, виявлено відомість заробітної плати за квітень 2022 року для співробітників незаконно створеного правоохоронного органу на тимчасово окупованій території Запорізької області - «Главное управление МВД в Запорожской области» (мовою оригіналу), де серед іншого під порядковим номером №69 зазначено посаду, прізвище, ім`я, по батькові та суму грошового забезпечення в російських рублях: «Полицейский ППС ОСОБА_10 45000,00» (мовою оригіналу). Також виявлено документ - відомість заробітної плати за травень 2022 року для співробітників незаконно створеного правоохоронного органу на тимчасово окупованій території Запорізької області - «Главное управление МВД в Запорожской области» (мовою оригіналу), де серед іншого під порядковим номером №81 зазначено посаду, прізвище, ім`я, по батькові та суму грошового забезпечення в російських рублях: «Полицейский ППС ОСОБА_10 45000,00» (мовою оригіналу) (том 1 а.с.246-255).

Із протоколу огляду від 22.06.2024 року, проведеного старшим слідчим 1-го відділення СВ Управління Служби безпеки України, судом встановлено, що об`єктом огляду є протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем №59/14/314 від 05.04.2024 року та додатку до нього DVD-R диску відносно ОСОБА_11 (том 2 а.с.9-17). Під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем за номером мобільного телефону ОСОБА_11 , який добровільно зайняв посаду у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Мелітопольського району, виявлено чат «ППС Мелитополь», де наявне листування представників незаконно створеного правоохоронного органу Мелітопольського району Запорізької області. 30.04.2022 року, о 10-16 год. акаунт під назвою «PriZe» запропонував залишити анкетні дані, після чого о 10-19 год. особа підписана « ОСОБА_12 » відреагувала на повідомлення « ОСОБА_10 НОМЕР_1 ». Після цього особа підписана « ОСОБА_12 » в зазначеному чаті залишив повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_3 о 10-53 год., ІНФОРМАЦІЯ_4 о 20-43 год., ІНФОРМАЦІЯ_4 , о 21-43 год. 27.05.2022 року о 16-32 год. акаунт « ОСОБА_13 » завантажив в чат фото «Список личного состава ППС Мелитопольского РУВД», з якого встановлено наступне: «2 взвод, ОСОБА_10 НОМЕР_1 ». 29.05.2022 року о 12-48 год. особа підписана «ОСОБА_15» розмістила в чаті « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». 06.06.2022 року, о 09-18 год. акаунт під назвою « ОСОБА_13 » запропонував залишити повідомлення про список транспортних засобів для пропусків, після чого о 17-24 год. особа підписана « ОСОБА_12 » відреагувала на повідомлення « ОСОБА_10 ВАЗ 21063 НОМЕР_2». 17.06.2022 року, о 15-15 год. акаунт « ОСОБА_13 » запропонував залишити повідомлення про прізвище і кількість дітей до 18 років, після чого о 16-40 год. особа підписана «ОСОБА_12» відповіла на повідомлення «ІНФОРМАЦІЯ_6» (том 2 а.с.18-27).

У судовому засіданні також досліджені документи, що характеризують особу ОСОБА_3 .

Крім того, під час судового слідства було досліджено докази щодо руху кримінального провадження, зокрема, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань в кримінальному провадженні №0000814 від 20.05.2024 року (том 1 а.с.43-44), повідомлення про підозру (том 1 а.с.45-50), постанова про оголошення в державний, міждержавний та міжнародний розшук підозрюваного (том 1 а.с.69-70), ухвалу суду про дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування (том 1 а.с.75-78). Також були досліджені докази направлення обвинуваченому відповідних повідомлень і викликів через засоби масової інформації, сайт офісу Генерального прокурора України.

Зміст даних документів не містить доказів винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України. Однак, інформація, яка визначена у документах, свідчить про дотримання норм кримінального процесуального законодавства під час здійснення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню.

У ході судового слідства суд дослідив всі докази, надані сторонами обвинувачення і захисту, із дотриманням принципу змагальності і свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості.

5. Висновок суду щодо винуватості обвинуваченого.

Аналізуючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_3 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенню в межах висунутого обвинувачення за викладених у вироку обставинах повністю підтверджена дослідженими в ході судового слідства доказами.

Так, зі змісту досліджених судом письмових доказів, документів отриманих під час здійснення негласних слідчих (розшукових) дій, показів свідків встановлено, що обвинувачений, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх діянь та бажаючи настання негативних наслідків, громадянин України ОСОБА_3 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше третьої декади квітня 2022 року, перебуваючи на території м.Мелітополь Мелітопольського району Запорізької області, яке з 25.02.2022 року є тимчасово окупованою російською федерацією територією України, прийняв пропозицію невстановлених під час досудового розслідування осіб із числа представників збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора та добровільно зайняв посаду поліцейського 2-го взводу патрульно-постової служби у незаконному правоохоронному органі, створеного на тимчасово окупованій території Запорізької області, а саме «Мелитопольского РУВД Главного управления МВД в Запорожской области» (мовою оригіналу), розташованого за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, м. Мелітополь, вул. Олександра Невського, 14, що передбачає отримання ним заробітної платні і свідчить, в свою чергу, про наявність корисливого мотиву, і у подальшому, виконуючи свої функціональні обов`язки в інтересах окупаційної влади на займаній посаді, здійснював в межах своїх службових повноважень патрулювання території громади у форменому одязі з іншими співробітниками незаконного правоохоронного органу та представниками збройних формувань рф, З показів свідків і досліджених письмових доказів встановлено, що при виконанні своїх обов`язків в незаконному правоохоронному органі ОСОБА_3 будь-якого примусу психологічного чи фізичного характеру з боку інших осіб не зазнавав.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення, який є громадянином України, і кваліфікує дії останнього за ч.7 ст.111-1 КК України, як добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

6. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

7. Мотиви призначення судом покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, об`єктом якого стали суспільні відносини, пов`язані зі збройною агресією росії та національною безпекою України, особу винного, який раніше не судимий, має малолітню дитину, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, конкретні обставини справи, враховуючи також, що обвинувачений вчинив даний злочин умисно, усвідомлюючи свої дії, які полягли у колабораційній діяльності, тобто у добровільному зайняті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі з додатковим покаранням у виді позбавлення права обіймати будь-які посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронних органах та в органах, що надають публічні послуги на певний строк.

Призначаючи покарання суд враховує, що згідно ч.1 ст.59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого і, що згідно з ч.2 ст.52 КК України конфіскація майна відноситься до додаткових видів покарання.

При цьому, визначаючи розмір призначеного покарання, суд враховує той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 як громадянин України вчинив злочин в період встановленого в Україні воєнного стану, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України, і що свідчить про те, що злочин має підвищену суспільну небезпечність, вчинила цей злочин умисно з прямим умислом, а тому суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої неможливе без реального відбування покарання.

Також з огляду на вчинення ОСОБА_3 суспільно-небезпечного кримінального правопорушення у сфері злочинів проти основ Національної безпеки України, а також відсутність обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, суд, при призначенні покарання ОСОБА_3 , не вбачає підстав для застосування положень ст.ст.69, 75 КК України.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Таким чином, з урахуванням матеріалів справи та особи обвинуваченого, суд, враховуючи обставин справи, які не лише характеризують особу винного і вчинений ним злочин, а й дають змогу суду переконатися, що ОСОБА_3 як особа, відповідно до своїх моральних якостей і втраченого почуття обов`язку перед державою та суспільством не заслуговує на довіру та не може виправитися без застосування до нього саме покарання у виді позбавлення волі на певний строк, так як серед суспільства є тим індивідом, який несе особливу небезпеку для оточуючих, а також для інтересів держави, а тому суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронних органах та в органах, що надають публічні послуги з конфіскацією майна всього належного йому майна. Саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню ОСОБА_3 .

Призначення вказаного покарання, також буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, тяжкості скоєного, обставинам кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, а також не тільки меті покарання передбаченого ст.50 КК України, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.

8. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , суд, вважає за необхідне обраний слідчим суддею Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 21.06.2024 року запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, залишити до набрання вироком законної сили.

По справі цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст.349, 368, 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_14 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронних органах та в органах, що надають публічні послуги, строком на 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією всього належного йому.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту фактичного його затримання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_3 залишити без змін у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 11 червня 2024 року на майно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 17789565 - шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним майном, з огляду на призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді конфіскації майна, слід залишити незмінним до приведення вироку до виконання в частині конфіскації всього належного йому майна на користь держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити захиснику і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суду м.Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя ОСОБА_1