УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , представника особи у володінні якої знаходяться документи ОСОБА_4 , розглянувши клопотання захисника ОСОБА_5 , який здійснює захист ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000019 від 16.08.2024, про тимчасовий доступ до речей і документів,

встановив:

В провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 , який здійснює захист ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000019 від 16.08.2024, про тимчасовий доступ до речей і документів.

Захисник, присутній у судовому засіданні, з урахуванням обґрунтування та підстав, викладених у клопотанні та додаткових пояснень просив його задовольнити.

Представник ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання.

Згідно норми ч. 1 ст. 107 КПК України здійснювалась фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу висновку, що клопотання не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Тимчасовий доступ до речей і документів є заходом забезпечення кримінального провадження, передбаченим п.5 ч.2 ст. 132 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.4 ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Приписи ч.5 вказаної статті також зобов`язують сторін кримінального провадження подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Загальні положення тимчасового доступу до речей і документів унормовані ст. 159 КПК України, відповідно до яких тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Частиною ч.4 ст. 163 КПК України закріплено правило про те, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання за участю сторони кримінального провадження, яка подала клопотання, та особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Неприбуття за судовим викликом особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, без поважних причин або неповідомлення нею про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання.

Згідно вимог ч.5 ст.163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Адвокат у своєму клопотанні не довів наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні. Крім того, слідчий суддя враховує можливість сторони захисту без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а саме, шляхом повного ознайомлення із матеріалами кримінального провадження.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя дійшов висновку про те, що клопотання не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 159, 160, 162, 163, 164 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Клопотання захисника ОСОБА_5 , який здійснює захист ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000019 від 16.08.2024, про тимчасовий доступ до речей і документів - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1