Справа № 569/5584/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Управління Служби безпеки України в Рівненській області лейтенанта юстиції ОСОБА_5 , яке погоджено прокурором відділу Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, -

в с т а н о в и в:

Слідчий, у рамках кримінального провадження № 0000048 від 16.02.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, звернувся до суду із вказаним клопотанням, у якому просить обрати стосовно підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що відповідно до Конституції України - Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Відповідно до постанови Верховної Ради України «Про звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором» від 27.01.2015 № 129-VIII, російську федерацію визнано державою агресором, яка проводить агресію на території України з кінця лютого 2014 року.

Також, факт тимчасової окупації російською федерацією території України та здійснення збройної агресії проти України підтверджено у преамбулі Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII. У вказаній преамбулі зазначено, що збройна агресія російської федерації розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності, а 24.02.2022 переросла в повномасштабне збройне вторгнення на суверенну територію України.

Наслідком такої збройної агресії російської федерації проти України стала тимчасова окупація частини території України.

Планування, фінансування та реалізація російською федерацією військової агресії на території України організовується, спрямовується, здійснюється силами, насамперед, головного управління генерального штабу збройних сил російської федерації, збройних сил російської федерації (далі - ЗС рф), найманців, а також силових відомств російської федерації.

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року який діє і по цей час.

Громадянка України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи факт наявної збройної агресії рф проти України, а також суспільну небезпеку своїх дій, направлених на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України, сповідуючи ідеї «руського миру», в порушення вимог Конституції та законів України, усвідомлюючи, що так звана «Адміністрація Бахчисарайського району АР Крим» відповідно до положень ст. 64 Женевської Конвенції 1949 року є незаконно створеним органом, діючи добровільно, у невстановлений органом досудового розслідування час, але не пізніше 03.10.2019, добровільно перейшла на бік ворога в умовах збройного конфлікту та прийняла участь у конкурсі на посаду «главы администрации Бахчисарайского района Республики Крым», за результатами якого перемогла і відповідно до «Решения Бахчисарайского районного совета Республики Крым 5 сесии 2 созыва №23 от 30.10.2019» 30.10.2019 була призначена на вказану посаду, яку займає по сьогоднішній день.

В подальшому, перебуваючи на зазначеній посаді, ОСОБА_6 здійснювала активну участь в організації публічних заходів політичного характеру на підтримку держави-агресора рф, а в 2024 році, не пізніше 17.03.2024 забезпечувала організацію та проведення голосування на виборах президента рф на виборчих дільницях, розташованих в Бахчисарайському районі АР Крим.

Таким чином, ОСОБА_6 , реалізуючи свої повноваження на вищезазначеній посаді, своїми умисними діями сприяє становленню, утриманню та зміцненню окупаційної влади рф, шляхом безпосередньої участі у функціонуванні псевдодержавного органу рф на тимчасово окупованій території України, з метою недопущення здійснення контролю українською владою на території Бахчисарайського району Автономної Республіки Крим, тим самим вчинивши дії на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності та державній безпеці України.

Надалі, прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Рівненської обласної прокуратури у встановленому КПК України порядку, а саме - шляхом розміщення 06.03.2024 на сайті Офісу Генерального прокурора та 08.03.2023 у газеті «Урядовий кур`єр» відповідних повісток, здійснено виклик ОСОБА_6 на 12 березня 2025 року задля вручення останньому оригіналу повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, та проведення із ним слідчих (процесуальних) дій, однак ОСОБА_6 не з`явилася і причини неявки не повідомила.

12.03.2025 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, яке вручено у спосіб, передбачений вимогами КПК України.

Оскільки підозрювана ОСОБА_6 за викликами не з`явилася та жодним чином не повідомила про причини неявки, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що підозрювана переховується від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території з метою уникнення кримінальної відповідальності.

20.03.2025 ОСОБА_6 оголошено у розшук, проведення якого доручено оперативним співробітникам Управління стратегічних розслідувань в Рівненській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.

Відповідно до відповіді на доручення Управління стратегічних розслідувань в Рівненській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 08.03.2025, на даний час ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України в с. Вилине, Бахчисарайського р-ну., АР Крим, що дає достатні підстави вважити, що остання переховується від органу досудового розслідування з метою уникнення відповідальності.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами, а саме: протоколами огляду від 08.03.2024; протоколом огляду від 09.05.2024; протоколом огляду від 11.06.2024; протоколом огляду від 14.03.2025; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.03.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 08.03.2025; а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Таким чином, громадянка України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 12 до 15 років з конфіскацією майна .

Викладене вище вказує на те, що підозрювана ОСОБА_6 ухиляється від явки на виклик прокурора, оголошена у розшук та перебуває у с. Вилине, Бахчисарайського р-ну., АР Крим, тобто на території, яка відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», внесена до вказаного переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

Покликаючись на викладене, слідчий вказує на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, а також запобігти ризикам передбачених п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливо без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

Прокурор в судовому засіданні повністю підтримав клопотання, просив його задоволити з викладених у ньому підстав, вказавши про те, що підозрювану оголошено у розшук та з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності переховується від органів досудового розслідування, що свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, тому просив клопотання задовольнити з викладених у ньому підстав.

Захисник підозрюваної в судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання слідчого вказавши на необґрунтованість підозри та заявлених ризиків, а тому просила відмовити у його задоволенні.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених до нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно вплинути на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Як встановлено слідчим суддею, СВ УСБУ в Рівненській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000048 від 16.02.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

У рамках вказаного кримінального провадження, 12.03.2025 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, яке вручено у спосіб, передбачений вимогами КПК України.

У подальшому, зважаючи на те, що підозрювана переховується від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території у с. Вилине, Бахчисарайського р-ну., АР Крим, 20.03.2025 оголошено в державний розшук.

Під час розгляду клопотання, слідчим суддею встановлено наявність ризиків передбачених у п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень.

Так, враховуючи той факт, що на даний час у зазначеному провадженні не встановлено всіх фактичних обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення, яке характеризуються латентністю його вчинення, складністю та вичерпною можливістю збирання доказів у зв`язку з окупацією російською федерацією території на якій вчинено злочин, співпраці підозрюваного з окупаційними органами влади, у зв`язку з чим необхідний тривалий період часу для пошуку фактичних обставин, які можуть бути використані під час судового розгляду як докази, а перебування підозрюваного на волі призведе до неможливості повного та об`єктивного досудового розслідування з вищенаведених причин, оскільки остання може перешкоджати досудовому розслідуванню шляхом впливу на свідків та інших осіб з метою приховування вказаної протиправної діяльності шляхом схиляння останніх до надання органу досудового розслідування неправдивих показань, повідомлення інших осіб, які причетні до вчинення інших злочинів пов`язаних з окупацією території України, про факти які їй стали відомі у ході слідства, а також впливати іншим чином.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо та показання учасників кримінального провадження отримує усно, що не виключає ризику впливу ОСОБА_6 на свідків після дачі ними показань у ході досудового розслідування до початку судового розгляду.

Враховуючи особливу складність даного кримінального провадження, наявність факту вчинення зазначеного кримінального правопорушення на території тимчасово непідконтрольній Україні, а також факт переходу на сторону ворога, що свідчити про наявність в ОСОБА_6 документів, які дають право перебувати та проживати на території російської федерації, яка здійснює контроль на тимчасово окупованих територіях України та інших документів створених нею, при проведенні відповідної протиправної діяльності, які підозрювана може знищити.

Таким чином, викладене дає обґрунтовані підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а тому необхідним є застосування саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, у даному кримінальному провадженні наявний значний суспільний інтерес, з огляду на той факт, що ОСОБА_6 пред`явлена підозра за вчинення злочину проти основ національної безпеки України, а тому безпосередньо стосується запиту громадянського суспільства на дотримання вимог Конституції України щодо збереження суверенітету та територіальної цілісності України.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_6 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Водночас, відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, застосовується запобіжних захід, визначений пунктом 5 частини першої статті 176 КПК України тримання під вартою.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Разом з тим, відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Як встановлено слідчим суддею, 20.03.2025, відповідно до вимог ст. 281 КПК України, підозрювану ОСОБА_6 оголошено в державний розшук, у зв`язку з її перебуванням на тимчасово окупованій території України, провадження по справі зупинено.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Наведені обставини, а також те, що 21.03.2025 слідчим суддею Рівненського міського суду Рівненської області у даному кримінальному провадженні надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у зв`язку з переховуванням підозрюваної на тимчасово окупованій території України, що відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, є підставою для розгляду даного клопотання за відсутності підозрюваного.

Враховуючи викладене те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 цього Кодексу, а також в ході розгляду клопотання прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною вказаного кримінального правопорушення. Окрім того, обґрунтованими є доводи сторони обвинувачення про необхідність запобігання спробам останньої ухилитися від органів досудового слідства, оскільки її оголошено у розшук.

Таким чином, із врахуванням ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 без визначення розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 186, 193, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Після затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доставити до органу досудового розслідування, який здійснює кримінальне провадження.

Не пізніше сорока восьми годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, доставити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Рівненського міського суду Рівненської області для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали не зазначати.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подача апеляційної скарги не зупиняє дію ухвали суду.

Слідчий суддя