Справа № 308/1383/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000433, від 13.09.2024 про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Закарпатської області, Іршавського району, с. Арданово, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освітою середньою, непрацюючого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, одруженого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 240 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Із клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів вбачається, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження №0000433 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.09.2024 за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 240 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , в період часу точного досудовим слідством не встановлено, але не пізніше 22.11.2023 по 13.02.2024, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у порушення встановлених правил охорони та використання надр, переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного збагачення, організував та очолив стійке злочинне об`єднання організовану групу, до складу якої включив ОСОБА_8 , якому відвів роль співорганізатора, ОСОБА_4 , та ОСОБА_9 , яким відвів роль видобувачів корисної копалини загальнодержавного значення, які у порушення вимог ст. ст. 19, 24, 28, 51, 56 Кодексу України «Про надра», здійснювали на території родовища «Арданівське», розташованого в Берегівському районі Закарпатської області, з географічними координатами 48.3429028, 22.9511221, незаконний видобуток твердої гірської породи андезиту, який відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» № 827 від 12.12.1994 відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення.

Організована група характеризується наявністю організатора (керівника) злочинного об`єднання, розробленого єдиного плану вчинення злочинів, відомого всім учасникам групи, стійкими зв`язками і розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, наявністю загальних правил поведінки, підготовкою до вчинення злочинів, а також отриманням матеріальних благ від такої кримінально-протиправної діяльності.

Всі члени організованої групи дотримувалися єдиних для всіх правил поведінки, діяли згідно розробленого злочинного плану з чітким розподілом функцій, підпорядковувалися керівнику організованої злочинної групи, здійснювали свої злочинні дії виключно з його відома, беззаперечно виконували всі його вказівки.

При цьому, учасники вказаної організованої злочинної групи, для досягнення злочинної мети, діяли згідно заздалегідь розробленого організатором плану, відомого всім іншим його учасникам, суть якого полягала у вчиненні триваючого тяжкого злочину, кінцевим результатом якого було незаконне збагачення всіх учасників організованої групи шляхом збуту незаконно видобутого андезиту та його реалізації підприємцям, а також фізичним особам в межах Закарпатської області та за її межами. При цьому, кожен з них робив свій внесок у вчинення злочинів, згідно з покладеною функцією, усвідомлюючи, що вчиняє злочини спільно з іншими учасниками відповідно до визначеного напрямку діяльності та розуміючи, що обумовлена злочинна мета може бути досягнута лише в результаті спільної діяльності всіх учасників групи.

Відповідно до розробленого ОСОБА_7 злочинного плану, ролі та функції учасників організованої групи були розподілені наступним чином:

ОСОБА_7 , діючи як організатор та керівник організованої групи, здійснював загальне керівництво групою, фінансував витрати, які виникали під час незаконного видобування андезиту, визначав час видобування андезиту, його упакування та подальшу реалізацію, координував діяльність групи, забезпечував високий рівень організованості, дотримання певних правил поведінки, дисципліни та чіткої субординації, визначав особу, яка координує дії учасників групи у разі його відсутності чи на певних етапах, здійснював планування злочинної діяльності, визначав конкретну роль учасників у вчиненні кримінальних правопорушень. Віддавав вказівки здійснювати видобуток корисної копалини андезиту учасникам групи за допомогою підручних інструментів, молотків, зубил, лопат, які використовували заздалегідь переобладнані автомобілі марки УАЗ зеленого кольору, без номерних знаків та марки УАЗ жовтого кольору, без номерних знаків для перевезення незаконно видобутого андезиту до місць його подальшого зберігання та реалізації. Використовував для зберігання незаконного видобутого андезиту земельну ділянку з кадастровим номером :07:001:0012, яка на праві власності належить йому та розташована за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку за адресою: Берегівський район, с. Арданово, 394, яка на праві власності належить ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

ОСОБА_7 надавав покупцям особистий картковий рахунок свого брата ОСОБА_8 , який отримував грошові кошти від замовників у вигляді передоплати та під час остаточної реалізації надр. Відповідні кошти ОСОБА_8 переводив у готівку, шляхом зняття коштів з банкоматів на території Закарпатської області та передавав ОСОБА_7 , який визначав частки заробітку кожного учасника організованої групи, а частину отриманих коштів використовував на організацію подальшої злочинної діяльності. Регулярне фінансування організованої групи свідчить про стійкість відповідної групи, розподіл ролей між організатором та виконавцями.

ОСОБА_8 , діючи як співорганізатор організованої групи, згідно заздалегідь розробленого організатором плану, координував дії учасників групи, здійснював планування злочинної діяльності, особисто здійснював безпосередній видобуток корисної копалини андезиту за допомогою підручних інструментів (молотків, зубил, лопат), використовував заздалегідь переобладнані автомобілі марки УАЗ зеленого кольору, без номерних знаків та марки УАЗ жовтого кольору, без номерних знаків, якими користувались ОСОБА_9 та ОСОБА_4 для перевезення незаконно видобутого андезиту до місць його подальшого зберігання та реалізації.

Також ОСОБА_8 особисто отримував грошові кошти від замовників у вигляді передоплати та під час остаточної реалізації надр на особистий картковий рахунок. Відповідні кошти ОСОБА_8 переводив у готівку, шляхом зняття коштів з банкоматів на території Закарпатської області та передавав ОСОБА_7 , який визначав частки заробітку кожного учасника організованої групи.

ОСОБА_4 , діючи як виконавець організованої групи, згідно заздалегідь розробленого організатором плану, здійснював безпосередній видобуток корисної копалини андезиту за допомогою підручних інструментів (молотків, зубил, лопат), використовував свій заздалегідь переобладнаний автомобіль марки УАЗ зеленого кольору, без номерних знаків, для перевезення незаконно видобутого андезиту до місць його подальшого зберігання та реалізації.

ОСОБА_9 , діючи як виконавець організованої групи, згідно заздалегідь розробленого організатором плану, здійснював безпосередній видобуток корисної копалини андезиту за допомогою підручних інструментів (молотків, зубил, лопат), використовував свій заздалегідь переобладнаний автомобіль марки УАЗ жовтого кольору, без номерних знаків, для перевезення незаконно видобутого андезиту до місць його подальшого зберігання та реалізації.

Таким чином, в період часу точного досудовим слідством не встановлено, але не пізніше 22.11.2023, в с. Арданово, Берегівського району, ОСОБА_7 створена організована група, до складу якої окрім нього увійшли ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , злочинною метою якої стала протиправна діяльність, направлена на незаконне добування корисних копалин. Співорганізатор ОСОБА_8 та члени організованої групи ОСОБА_4 , ОСОБА_9 мали цілеспрямований характер та корисливу спрямованість, усвідомлюючи при цьому, що невиконання будь-ким із них своїх злочинних обов`язків позбавляло б можливості реалізовувати заплановані протиправні наміри. Дані обставини вимагали від кожного з учасників певного часу, старанного багатобічного готування для здійснення злочинів, узгодження дій між всіма учасниками, відданості та відповідальності кожного в умисній спільній діяльності, направленій на досягненні організатором ОСОБА_7 та співорганізатором ОСОБА_8 цілей.

Так, ОСОБА_4 , діючи як виконавець створеної та очолюваної ОСОБА_7 організованої групи, до складу якої окрім них двох входили співорганізатор ОСОБА_8 та виконавець ОСОБА_9 , знаючи про існування родовища «Арданівське» з каменем андезит, який являється корисною копалиною загальнодержавного значення, яке розташоване в Берегівському районі з географічними координатами 48.3429028, 22.9511221, та реалізуючи злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення за рахунок збуту незаконно видобутого будівельного каменю (андезиту), не маючи передбачених законодавством України дозвільних документів на видобування корисних копалин загальнодержавного значення та повноважень на проведення таких робіт, діючи всупереч вимогам ст.13 Конституції України, ст.ст.19, 24, 28, 51, 56 Кодексу України «Про надра», ст.ст.3, 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше з 22.11.2023 по 13.02.2024 року, поза межами населеного пункту с. Арданово Берегівського району (географічні координати 48.3429028, 22.9511221) на території родовища «Арданівське» за допомогою металевих совкових лопат, металевих зубил, молотків, металевих ломів шляхом відокремлення гірської породи з її природного середовища, здійснили незаконне видобування, будівельного каменю - андезиту, який відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення, який у подальшому завантажили у вантажний відсік, спеціально переобладнаних для перевезення каменю транспортних засобів марки УАЗ, без номерних знаків, один жовтого, другий зеленого кольору, та перевезли для зберігання на територію земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_7 . Ринкова вартість станом на 16.02.2024 року 42 (сорока двох) метрів кубічних (1400 м2) каменю твердої гірської породи андезит, станом на 16.02.2024, становить: 630000,00 грн. з ПДВ (шістсот тридцять тисяч грн. 00 коп.).

За таких обставин, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України, тобто незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення, вчиненому організованою групою.

20.01.2025 ОСОБА_4 вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, вчинене за організованою групою.

Наявність обґрунтованої підозри, повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_4 підтверджується наступними зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: протоколами допитів свідків; протоколами обшуків; протоколами проведення оглядів; висновками судових експертиз; протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Вказані докази є вагомими та дають обґрунтовані підстави для підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Повідомлення про підозру ОСОБА_4 повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990, п. 32, Series А, N 182).

При цьому, слід зауважити, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

Згідно ч.2 ст.181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

На думку сторони обвинувачення докази, які зібрані на даному етапі слідства є достатніми для обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження є наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення відповідного ступеню тяжкості.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке належать до категорії тяжкого злочину і за які йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому в сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст. 177 КПК України). Злочин, який інкримінується ОСОБА_4 , а саме ч.4 ст.240 КК України є тяжкий та передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

2. Незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні (п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, які вже встановлені, та осіб, які володіють відомостями щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Крім цього, ОСОБА_4 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у позапроцесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни даних слідству показань.

З метою запобігання вчинити підозрюваним ОСОБА_4 будь якої з вищеописаних дій, виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме обрання йому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

Таким чином, з урахуванням характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному ОСОБА_4 , обставин вчинення правопорушення, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, сторона обвинувачення вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відповідає меті, з якою він застосовується.

Даний запобіжний захід позбавляє можливості підозрюваного перешкодити кримінальному провадженню, ухилитися від органів досудового розслідування та суду, а також мати можливість незаконно впливати на учасників провадження як на стадії досудового розслідування так і під час судового розгляду.Відповідно п.3 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є визначальною підставою для обрання йому найбільш суворого запобіжного заходу у виді взяття під варту.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному згідно з клопотанням є попередження можливості продовження підозрюваним злочинної діяльності, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та судута незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні.

Підставою застосування запобіжного заходу згідно з клопотанням слідчого є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може вдатися до спроб будь-яким чином перешкодити кримінальному провадженню.

Відтак, зважаючи на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень та доведення прокурором і слідчим обставин, які свідчать про існування ризиків, що дають достатні підстави слідчому судді для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а саме те, що підозрюваний може вчинити нові кримінальні правопорушення, а також враховуючи тяжкість покарання, та зважаючи на необхідність виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий суддя вважає за необхідне задоволити клопотання та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певну частину доби, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищезазначеним ризикам.

Керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 181, 184, 186, 193, 194, 196 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 240 КК України - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 19 години 00 хвилин до 08 години 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , на строк до 14 березня 2025 року включно.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виконувати обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на першу вимогу.

Також роз`яснити підозрюваному що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Строк дії зазначеної ухвали до 14.03.2025 року включно.

Апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1