Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/5813/25
Провадження №1-кп/523/1235/25
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

09.04.2025 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, кримінальне провадження №0000185 від 15 лютого 2025 року із звинувачення,

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Шамкір, Азербайджанської Республіки, громадянина Азербайджанської Республіки, з середньою освітою, розлученого, утримуючого дві малолітні дитини, офіційно не працевлаштованого, не судимого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в:

Близько 09 години 45 хвилин 15 лютого 2025 року ОСОБА_10 , у світлий час доби, під час опадів у вигляді снігу, керуючи автомобілем «ВАЗ 21073», н/з НОМЕР_1 , здійснював рух у Пересипському районі м. Одеси, по проїзній частині вул. Миколаївська дорога, на якій організовано двосторонній рух і яка має по дві смуги для руху транспортних засобів зустрічних напрямків, а також дві смуги, на яких напрямок руху може змінюватися на протилежний, що розташовані в центрі проїзної частини та які позначені з обох боків дорожньою розміткою 1.9 Розділу 34 «Дорожня розмітка» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР України), при ввімкнених сигналах червоного кольору у реверсивних світлофорах, з боку вул. Лузанівська в напрямку вул. Південна дорога. В салоні керованого ним автомобіля, на задньому пасажирському сидінні, перебували ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під час руху із швидкістю близько 60 км/год, що перевищувала дозволену швидкість в межах населеного пункту, на ділянці проїзної частини вул. Миколаївська дорога, навпроти буд.№315, Ахмедов Айдин, проявляючи кримінальну противоправну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, не переконався в безпеці свого руху, не обрав безпечну та допустиму швидкість руху, не врахував погодні умови, дорожню обстановку, стан проїзної частини, власні практичні навички керування транспортними засобами, а також особливості завантаження та технічного стану автомобіля, щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно ним, діючи в порушення вимог пунктів 1.5, п. 2.3«б», 12.1 12.4, 12.9«б», 31.4.5«г» (в частині порушення правил встановлення виду шин на одну вісь транспортного засобу) ПДР України, уважним не був, постійно не стежив за дорожньою обстановкою та неправильно її оцінив, своєчасно не вжив заходів до зниження швидкості руху керованого ним автомобіля до безпечної та допустимої на вищезазначеній ділянці дороги, не впорався із керуванням автомобіля, втратив контроль за його керуванням, внаслідок чого автомобіль у некерованому стані бічного заносу (бічного ковзання), виїхав за межі проїзної частини, на праве узбіччя, де відбувся наїзд правою бічною стороною кузова автомобіля «ВАЗ 21073», н/з НОМЕР_1 , на придорожнє дерево.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної події пасажиру ОСОБА_11 було спричинено тяжкі тілесні ушкодження, які складають єдиний комплекс поєднаної травми, у вигляді: а) відкритої черепно мозкової травми: садна голови, вогнищевого крововиливу в м`яких тканинах голови, багатоуламкових переломів кісток склепіння та основи черепу, розривів твердої мозкової оболонки, розмозження головного мозку, б) закритої травми грудної клітки: забою легень, перелому 1-го правого ребра; в) травми кінцівок: множинних саден верхніх і нижніх кінцівок; що призвело до смерті ОСОБА_11 .

Обвинувачений вину у вчиненому діянні визнав повністю та показав, що в ранковий час 15 лютого цього року він, керуючи автомобілем «ВАЗ 21073» по вул. Миколаївська дорога, в м. Одесі, перевищив дозволену швидкість (близько 60 км/год), не врахував сніжне покриття та літні покришки на колесах, не ворався із керуванням, що призвело до заносу автомобіля та зіткнення із деревом. Відразу після настання події він з`ясував, що його пасажир жінка отримала тілесні ушкодження, від яких померла. Про вчинену необережність обвинувачений жалкує, щиро кається, заявляє про повне добровільне відшкодування родині загиблої майнової та моральної шкоди.

Отримавши показання обвинуваченого, що повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, за клопотанням прокурора, підтриманим потерпілою, її представником, обвинуваченим та захисником, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів.

Таким чином суд вважає доведеним, що ОСОБА_10 , близько 09 години 45 хвилин 15 лютого 2025 року, у світлий час доби, під час опадів у вигляді снігу, керуючи автомобілем «ВАЗ 21073», н/з НОМЕР_1 , здійснював рух у Пересипському районі м. Одеси, по проїзній частині вул. Миколаївська дорога, на якій організовано двосторонній рух і яка має по дві смуги для руху транспортних засобів зустрічних напрямків, а також дві смуги, на яких напрямок руху може змінюватися на протилежний, що розташовані в центрі проїзної частини та які позначені з обох боків дорожньою розміткою 1.9 Розділу 34 «Дорожня розмітка» ПДР України, при ввімкнених сигналах червоного кольору у реверсивних світлофорах, з боку вул. Лузанівська в напрямку вул. Південна дорога. В салоні керованого ним автомобіля, на задньому пасажирському сидінні, перебували ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Під час руху із швидкістю близько 60 км/год, що перевищувала дозволену швидкість в межах населеного пункту, на ділянці проїзної частини вул. Миколаївська дорога, навпроти буд.№315, Ахмедов Айдин, проявляючи кримінальну противоправну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, не переконався в безпеці свого руху, не обрав безпечну та допустиму швидкість руху, не врахував погодні умови, дорожню обстановку, стан проїзної частини, власні практичні навички керування транспортними засобами, а також особливості завантаження та технічного стану автомобіля, щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно ним, діючи в порушення вимог пунктів 1.5, п. 2.3«б», 12.1 12.4, 12.9«б», 31.4.5«г» (в частині порушення правил встановлення виду шин на одну вісь транспортного засобу) ПДР України, уважним не був, постійно не стежив за дорожньою обстановкою та неправильно її оцінив, своєчасно не вжив заходів до зниження швидкості руху керованого ним автомобіля до безпечної та допустимої на вищезазначеній ділянці дороги, не впорався із керуванням автомобіля, втратив контроль за його керуванням, внаслідок чого автомобіль у некерованому стані бічного заносу (бічного ковзання), виїхав за межі проїзної частини, на праве узбіччя, де відбувся наїзд правою бічною стороною кузова автомобіля «ВАЗ 21073», н/з НОМЕР_1 , на придорожнє дерево.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної події пасажиру ОСОБА_11 було спричинено тяжкі тілесні ушкодження, які складають єдиний комплекс поєднаної травми, у вигляді: а) відкритої черепно мозкової травми: садна голови, вогнищевого крововиливу в м`яких тканинах голови, багатоуламкових переломів кісток склепіння та основи черепу, розривів твердої мозкової оболонки, розмозження головного мозку, б) закритої травми грудної клітки: забою легень, перелому 1-го правого ребра; в) травми кінцівок: множинних саден верхніх і нижніх кінцівок; що призвело до смерті ОСОБА_11 .

Вчинені ОСОБА_13 дії суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Процесуальні витрати, пов`язані із загальною вартістю проведених експертиз, в загальному розмірі 13994,64 грн, відповідно до положення ч.2 ст.124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Ст.50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Згідно із ст.65 цього ж Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Виправлення як мета покарання - це той наслідок, якого прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу. Виправлення засудженого - це ті певні зміни в його особистості, які утримують його в подальшому від вчинення нових злочинів. З моральної точки зору, виправлення засудженого і є кінцевою метою покарання. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винуватого, які підлягають обов`язковому врахуванню.

При призначенні покарання обвинуваченому суд визнає його щире каяття, добровільне відшкодування спричиненої шкоди, а також публічне вибачення в суді в якості обставин, які пом`якшують покарання, а також констатує про відсутність обставин, які б обтяжували покарання.

Суд також враховує дані про ОСОБА_9 , як про особу, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, утримує дві малолітні дитини, неофіційно працює реалізатором на ринку, позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку в спеціалізованих медичних установах, має посвідку на постійне проживання в Україні.

На підставі викладеного, тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого, наявності вищезазначених обставин, які пом`якшують покарання, з урахуванням особи винуватого, його ставлення до вчиненого, а також узгодженої позиції прокурора та потерпілої про незастосування до обвинуваченого суворого основного покарання, суд як виключення, вважає можливим виправлення ОСОБА_9 без реального відбуття основного покарання у виді позбавлення волі, із встановленням іспитового строку, у зв`язку із чим, до останнього необхідно застосувати положення ст.ст.75 і 76 КК України.

Разом з тим, суд зазначає про грубий характер допущених ним порушень ПДР України, а також їх наслідки у вигляді загибелі особи, у зв`язку із чим необхідно позбавити ОСОБА_9 права керування транспортними засобами.

Долю долучених до матеріалів кримінального провадження речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України, із скасуванням накладеного на транспортний засіб арешту.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) рокии.

Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 ст.76 цього ж кодексу зобов`язати ОСОБА_9 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави процесуальні витрати на суму 13994 (тринадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто чотири) грн 64 коп.

Застосований до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати.

ОСОБА_9 звільнити з під варти в залі суду.

Після набрання вироком законної сили визнаний в якості речового доказу автомобіль марки «ВАЗ-21073», н/з НОМЕР_1 , повернути ОСОБА_14 .

Арешт, накладений на автомобіль марки «ВАЗ-21073», н/з НОМЕР_1 , - скасувати.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси впродовж 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий ОСОБА_1