Провадження по справі № 1-кс/752/9511/24
У Х В А Л А

іменем України

"10" грудня 2024 р. слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва клопотання представника власника майна ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000988, відомості про яке внесені до ЄРДР 04.09.2024,

за участю: представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

встановив:

06 грудня 2024 року до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21.03.2024 (справа № 752/2163/24, провадження № 1-кс/752/2252/24) на мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SM-J400F», ІМЕІ 1 - НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_2 , в якому поміщено дві сім- карти із номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone 13», ІМЕІ 1 - НОМЕР_5 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_6 , в якому поміщено сім-карту із номером НОМЕР_7 ; мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone 11 Pro Max», ІМЕІ 1 - НОМЕР_8 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_9 без сім-карт; ноутбук марки «Lenovo», моделі «80XL», s/n - PF9XB8426041, із зарядним пристроєм до нього, які належать ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання представник ОСОБА_3 зазначив, що 13.03.2024 на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06.03.2024 був проведений обшук за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено вищезазначене майно, яке постановою слідчого визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000633 від 25.12.2023. Вилучені за місцем мешкання ОСОБА_4 мобільні телефони та ноутбук були досліджені під час проведення комп`ютерно-технічної експертизи, про що складено висновок експерта № СЕ-19-24/20976-КТ від 25.04.2024, вся наявна інформація завантажена на окремий носій інформації, який разом з висновком експерта було долучено до матеріалів кримінального провадження. Тобто, на даний час, органом досудового розслідування проведено всі необхідні слідчі дії та інші процесуальні дії для вилучення інформації з мобільних телефонів та ноутбуку, тим більш самі по собі електронні носії інформації не є доказами. За таких обставин, представник власника майна вважає, що потреба у подальшому застосуванні арешті зазначеного майна ОСОБА_4 , на даний час відпала. Також представник ОСОБА_3 зазначив, що ОСОБА_4 не є підозрюваним у вищезазначеному кримінальному провадженні і наявність арешту перешкоджає мирно володіти належним йому майном, розпоряджатися та користуватися ним.

У судовому засіданні ОСОБА_3 клопотання підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним змісту клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 , який здійснює процесуальне керівництво під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000988 від 04.09.2024, заперечував проти задоволення клопотання, оскільки вилучені у ОСОБА_4 мобільні телефони і ноутбук визнані речовими доказами. Той факт, що експертом під час проведення експертного дослідження було вилучено інформацію з наданих на дослідження відповідних електронних носіїв інформації, не вказує на те, що самі по собі електронні носії втратили статус речових доказів. Також вказав на те, що під час розгляду кримінального провадження по суді пред`явленого обвинувачення, може виникнути необхідність у безпосередньому дослідженні Тому просив відмовити у задоволенні клопотання.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів.

Розглянувши клопотання, дослідивши додані до нього документи, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе за наявності хоча б однієї з таких умов: вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба; вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Так, слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУНП у м. Києві здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000633 від 25.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 362 КК України за фактом несанкціонованих дій працівників Національної комісії зі стандартів державної мови з інформацією, яка обробляється в ІТС «Іспитова система для визначення рівня володіння державною мовою», що вчинено за попередньою змовою групою осіб.

В ході досудового розслідування була встановлена причетність ОСОБА_4 до вищезазначеної протиправної діяльності, у зв`язку з чим орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку за місцем його проживання.

13.03.2024 на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06.03.2024 (справа № 752/2163/24, провадження № 1-кс/752/1950/24) було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SM-J400F», ІМЕІ 1 - НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_2 , в якому поміщено дві сім карти із номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone 13»,

ІМЕІ 1 - НОМЕР_5 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_6 , в якому сім карту із номером НОМЕР_7 ; мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone 11 Pro Max», ІМЕІ 1 - НОМЕР_8 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_9 без сім карт; ноутбук марки «Lenovo», моделі «80XL», s/n - PF9XB8426041, із зарядним пристроєм до нього.

Постановою слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 від 13.03.2024 вилучені в ході обшуку речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000633 від 25.12.2023.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21.03.2024 (справа № 752/2163/24, провадження № 1-кс/752/2252/24) на вищезазначені речі накладено арешт.

В ході досудового розслідування було зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України, у зв`язку з чим прокурор вважав, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000633 від 25.12.2023 стосовно даної особи підлягає завершенню.

У той же час, в ході досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_7 діяв за попередньою змовою з іншими особами, яких не встановлено.

Тому, постановою прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 від 04.09.2024 з кримінального провадження № 0000633 від 25.12.2023 виділено в окреме кримінальне провадження № 0000988 від 04.09.2024 матеріали досудового розслідування стосовно невстановлених осіб, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 362 КК України, у тому числі і речові докази, що вилучені в ході обшуку, який відбувся 13.03.2024 за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільному телефоні марки «Samsung» моделі «SM-J400F», ІМЕІ 1 - НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_2 , в якому поміщено дві сім-карти із номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , мобільному телефоні марки «Apple» моделі «iPhone 13», ІМЕІ 1 - НОМЕР_5 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_6 , в якому сім-карту із номером НОМЕР_7 , мобільному телефоні марки «Apple» моделі «iPhone 11 Pro Max», ІМЕІ 1 - НОМЕР_8 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_9 без сім- карт, ноутбуці марки «Lenovo», моделі «80XL», s/n - PF9XB8426041.

Представник власника майна ОСОБА_3 в ході розгляду клопотання стверджував, що ОСОБА_4 був допитаний у якості свідка під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000633 від 25.12.2023. На даний час ОСОБА_4 не набув статусу підозрюваного у кримінальних провадженнях № 0000633 від 25.12.2023 й № 0000988 від 04.09.2024.

Дані обставини прокурором ОСОБА_5 в ході розгляду клопотання не заперечувалися.

У клопотанні захисник зазначає про те, що у подальшому арешті відпала потреба, а тому з огляду на принцип диспозитивності, слідчий суддя має встановити наявність або відсутність лише вказаної заявником підстави для скасування арешту.

Так, з ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21.03.2024 (справа № 752/2163/24, провадження № 1-кс/752/2252/24) встановлено, що арешт на майно, яке вилучено під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 накладено, з метою збереження речових доказів.

В обґрунтування вказаного рішення, слідчий суддя зазначив, що мобільні телефони і ноутбук, вилучені у ОСОБА_4 , можуть містити інформацію про обставин вчинення кримінального правопорушення, які предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи мету і підставу арешту, а також доводи сторони захисту, вирішуючи питання про наявність підстав для скасування арешту майна, слідчий суддя, серед іншого має встановити, чи відпала подальша потреба у збереження вилученого майна як речових доказів у цьому кримінальному провадженні.

Слідчий суддя виходить з того, що за змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 98 КПК України, речовими доказами є, зокрема, матеріальні об`єкти, які містять відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, які встановлюються під час кримінального провадження. Документи також є речовими доказами, якщо вони містять вказані вище ознаки.

При цьому, за змістом ч.3 та ч. 4 ст. 99 КПК України, оригіналом електронного документа є його відображення, якому надається таке ж значення, як документу, а копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах, виготовлені слідчим, прокурором із залученням спеціаліста, визнаються судом як оригінал документа.

Крім того, відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях, кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

За змістом вказаних положень, електронний документ не має жорсткої прив`язки до певного матеріального носія, тому один і той же документ (файл) може існувати у ідентичному вигляді на різних носіях. При цьому, всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення (аналогічна позиція міститься у постановах ККС ВС у справі № 490/10025/17 від 19.05.2020 та у справі № 677/2040/16-к від 22.10.2020).

З огляду на вказане, електронні документи є самостійними джерелами доказів, а тому, у випадку їх копіювання на інший матеріальний носій і за умови належного фіксування результатів такої дії, немає необхідності у збереженні матеріальних носіїв інформації, на яких такі електронні документи початково містились.

Виключенням з цього правила можуть бути, зокрема, ситуації, коли матеріальні носії інформації являють собою електронні інформаційні системи або їх частини і їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження; такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення, чи є засобом, або знаряддям його вчинення, або зберегли на собі його сліди, у зв`язку з чим доказове значення мають не тільки електронні файли, що на них містяться але й безпосередньо самі носії; відтворення та/або дослідження електронних файлів неможливе з інших носіїв інформації, відмінних від тих, на яких вони були створені або встановлені, а тому їх збереження необхідне для забезпечення подальшого безпосереднього дослідження відповідних доказів у ході судового розгляду.

У таких випадках подальше збереження матеріальних носіїв інформації вважатиметься виправданим.

Так з долучених до клопотання документів встановлено, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19.03.2024 надано дозвіл на тимчасовий доступ до інформації, яка містить відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, особистого листування, фото,-відео галереї, телефонної книги, яка міститься на електронних пристроях, які вилучені в ході обшуку, який відбувся 13.03.2024 за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільному телефоні марки «Samsung» моделі «SM-J400F», ІМЕІ 1 - НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_2 , в якому поміщено дві сім-карти із номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , мобільному телефоні марки «Apple» моделі «iPhone 13», ІМЕІ 1 - НОМЕР_5 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_6 , в якому сім-карту із номером НОМЕР_7 , мобільному телефоні марки «Apple» моделі «iPhone 11 Pro Max», ІМЕІ 1 - НОМЕР_8 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_9 без сім- карт, ноутбуці марки «Lenovo», моделі «80XL», s/n - PF9XB8426041.

Постановою слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 від 25.03.2024 у кримінальному провадженні № 0000633 від 25.12.2023 призначено судову комп`ютерно-технічні експертизу з метою вилучення інформації, які містяться на вищезазначених електронних пристроях.

Вилучені за місцем мешкання ОСОБА_4 мобільні телефони та ноутбук були досліджені під час проведення комп`ютерно-технічної експертизи, про що складено висновок експерта № СЕ-19-24/20976-КТ від 25.04.2024, вся наявна інформація завантажена на окремий носій інформації, який разом з висновком експерта було долучено до матеріалів кримінального провадження.

Враховуючи, що інформація, яка містилася на вилучених у ОСОБА_4 мобільних пристроях і ноутбуці була завантажена експертом на окремий носій інформації під час проведення комп`ютерно - технічної експертизи, тобто мета досудового розслідування у зв`язкою з якою вживався такий захід забезпечення, як арешт майна, була досягнута органом досудового розслідування.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що на даний час самі по собі мобільні телефони і ноутбук, які були вилучені під час обшуку у ОСОБА_4 доказового значення не мають, а отже не відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а тому у подальшому арешті мобільних телефонів і ноутбука відпала потреба.

Прокурор, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, не навів доказів того, що подальше утримання органом досудового розслідування вилучених носіїв інформації виправдовує потреби досудового розслідування.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

З врахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що представником ОСОБА_3 в ході розгляду клопотання доведено, що на даний час відпала потреба у подальшому застосуванні арешту мобільних телефонів і ноутбука, які були вилучені місцем проживання ОСОБА_4 відпала потреба.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 307, 309 КПК України, -

постановив:

клопотання представника власника майна задовольнити.

Скасувати арешт майна у кримінальному провадженні №0000988 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.362 КК України,, накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21.03.2024 (справа № 752/2163/24, провадження № 1-кс/752/2252/24) з мобільного телефону марки «Samsung» модель SM-J400F, IMEI 1 - НОМЕР_1 , IMEI 2 - НОМЕР_2 з двома сім картками мобільного оператора НОМЕР_3 та НОМЕР_4 ; мобільного телефону марки «Apple» модель «iPhone 13», IMEI 1 - НОМЕР_5 , IMEI 2 - НОМЕР_6 з карткою мобільного оператора НОМЕР_7 ; з мобільного телефону марки «Apple» модель «iPhone 11 Pro Max», IMEl 1- НОМЕР_8 , IMEI 2 - НОМЕР_9 ; ноутбуку марки «Lenovo» модель 80XL, s/n - PF9ХB8426041, з зарядним пристроєм, яке було вилучене під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 .

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 16.12.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1