УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду Волинської області кримінальне провадження №0000107 від 28.02.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Усичі Луцького району Волинської області, громадянина України, із середньою освітою, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він 27 лютого 2024 року, приблизно о 21:00, в м. Устилуг Володимирського району Волинської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , під час словесної суперечки з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючись прямим умислом, спрямованим на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно завдав не менше дванадцяти ударів кулаком правої руки в ділянки голови і тіла ОСОБА_4 , внаслідок чого ОСОБА_6 . ОСОБА_4 заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження (за ознаками стійкої втрати непрацездатності 10%-33% втрати працездатності) злами зубів травматична ампутація 11,12,13,42,43 зубів (перелом), легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я: гематоми та рвана рана обличчя, легкі тілесні ушкодження: синці кінцівок.

Вказані дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України, як нанесення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 заявила про те, що вона відмовляється від обвинувачення щодо ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та просить провадження у справі закрити. Жодних претензій до ОСОБА_6 вона не має.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_5 підтримав заяву потерпілої та просив її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні також просили закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення.

Заслухавши думку прокурора, яка не заперечувала проти закриття кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст.122 КК України, суд дійшов таких висновків.

Згідно п. 7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Якщо обставини, передбачені п. 7 частини першої цієї статті, виявляються під час судового розгляду, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження (ч.7 ст.284 КПК України).

У відповідності до ч. 4 ст. 26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України кримінальне провадження за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження без обтяжуючих обставин), може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого і відноситься до кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення.

При цьому, на переконання суду, зазначення в обвинувальному акті обтяжуючої покарання ОСОБА_6 обставини (вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння), передбаченої у статті 67 КК України, не виключає це кримінальне провадження із переліку проваджень, які здійснюються у формі приватного обвинувачення, з огляду на таке.

Відповідно до правового висновку ВС України, висловленого у постанові від 08.10.2015 у справі №5-132кс15, доктринально, законодавчо та в судово-слідчій практиці термін «обтяжуючі обставини» використовується у двох значеннях як комплексне поняття: обставини, що передбачені у статтях Особливої частини КК як ознаки складу злочину, які впливають на його кваліфікацію, тобто «кваліфікуючі» ознаки складу злочину, передбачені у диспозиції відповідної статті; обтяжуючі обставини, які не позначаються на кваліфікації вчиненого, а впливають виключно на обрання судом відповідного виду та розміру покарання, зазначені у частині першій статті 67 КК України.

Граматичний та системно-структурний аналіз, юридична техніка приписів статті 477 КПК України свідчать про таке. Пункт перший частини першої статті 477 КПК України передбачає спочатку вказівку на певну частину і статтю Особливої частини КК, тобто визначається, за якою нормою кваліфікується діяння, а потім у дужках розкриваються ознаки того складу злочину, який у цій частині статті передбачений. Частина перша статті 122 КК України у диспозиції передбачає склад злочину без кваліфікуючих ознак.

Крім того, в статті 477 КПК в цілому законодавець використав перелік норм лише Особливої частини КК України, а посилання на Загальну частину цього Кодексу, зокрема статтю 67 КК України, немає.

Наведене свідчить про те, що викладене законодавцем у статті 477 КПК України застереження у дужках щодо обтяжуючих обставин при вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого провадження здійснюється у формі приватного обвинувачення, стосується викладених у диспозиції статті Особливої частини КК України кваліфікуючих ознак конкретного правопорушення.

Згідно із правовим висновком ВСУ, висловленим у постанові від 18.05.2017 у справі №5-79кс(15)17, застереження у статті 477 КПК України щодо обтяжуючих обставин стосується викладених у диспозиції статті Особливої частини КК кваліфікуючих ознак конкретного правопорушення і не розповсюджується на передбачені частиною 1 статті 67 КК України обставини, які обтяжують покарання.

Таким чином, зазначені в обвинувальному акті обтяжуючі покарання ОСОБА_6 обставини, не є обтяжуючими обставинами у розумінні застереження у статті 477 КПК України, зазначеного в дужках біля ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки не позначається на кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення, а впливає виключно на обрання судом відповідного виду та розміру покарання.

Оскільки потерпіла добровільно відмовилася від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, не пов`язане з домашнім насильством, тому суд дійшов висновку про наявність в цьому випадку правових підстав для закриття провадження.

Керуючись ч. 4 ст. 26, п. 7 ч. 1 ст. 284, ст. 477 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити кримінальне провадження №0000107 від 28.02.2024 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1