Житомирський апеляційний суд
Справа №296/2094/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/257/25
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі судове провадження №296/2094/25 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 26 березня 2025 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Станишівка, Житомирського району, Житомирської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні має неповнолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25.04.2025 року включно, із визначенням розміру застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 грн.,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а у разі необхідності застосувати запобіжний захід до останнього у виді цілодобового домашнього арешту. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що ні в клопотанні слідчого, ні в ухвалі слідчого судді не зазначені ризики, передбачені ст.177 КПК України, а тому безпідставно застосовано до підозрюваного найсуворійший запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженим прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_10 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В обгрунтування клопотання слідчій послався на те, що СУ ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000373 від 09.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.4 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб, діючи за попередньою змовою, здійснює незаконне придбання, зберігання, перевезення, з метою збуту та збут наркотичного засобу «амфетамін на території Житомирської області.

Під час досудового розслідування встановлено, що до вказаного злочину причетний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який спільно з іншими особами, здійснює незаконне придбання, виготовлення, пересилання з метою збуту та у подальшому незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів наркозалежним особам м.Житомира та інших областей, використовуючи поштові відділення ТОВ «Нова Пошта».

25.02.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

25.03.2025 ОСОБА_7 на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира (справа №296/2952/25) затримано.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, підтверджується доказами, які містяться в матеріалах клопотання, а саме : протоколом обшуку від 25.02.2025, протоколами за результатами проведення НСРД від 10.02.2025,, 11.11.2025, 13.11.2025, протоколами за результатами проведення візуального спостереження за особою від 30.01.2025, 03.02.2025,10.02.2025, висновками експерта від 18.02.2025 19.02.2025, 23.01.2025 та іншими доказами.

Необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обгрунтовується наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме : можливість останнього переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним за інкримінований злочин, можливість вчиняти спроби знищити, сховати, спотворити речові докази, які наразі не перебувають у розпорядженні органу досудового розслідування, можливість незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних в даному кримінальному провадженні з метою зміни показів останніми, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, спілкуватися з іншими особами, ймовірно причетними до злочинної діяльності, у тому числі дистанційно, використовуючи досягнення науки і техніки у сфері інформаційних та телекомунікаційних технологій, і попереджати останніх про докази, які перебувають у розпорядженні органів слідства, про необхідність знищити та приховати інші докази, про існування яких стороні обвинувачення наразі не відомо (п.п.3,4 ч.1 ст.177 КПК України); а також продовжити кримінальне правопорушення, в якому ОСОБА_7 підозрюється, оскільки характер та послідовність вчинених ОСОБА_7 дій, свідчать про те, що вчинення даного роду кримінальних правопорушень є основним способом отримання джерел доходів для прожиття.

Заслухавши доповідача, доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 слідчим суддею в повній мірі дотримано вимоги ст.ст 177, 178, 183, 194, 197 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею було встановлено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, підтверджується зібраними доказами, копії яких містяться в матеріалах клопотання слідчого.

Таким чином, посилання сторони захисту під час апеляційного розгляду про необґрунтованість підозри є безпідставними. При цьому, колегія суддів зауважує, що в апеляційній скарзі захисника відсутні доводи щодо необгрунтованості підозри.

Також, слідчим суддею враховано особу підозрюваного ОСОБА_7 , який не працює, на утриманні має неповнолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 ,одружений, а також доведеність прокурором високого ступеню ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, ризик можливого переховування обґрунтований тим, що під тяжкістю можливого покарання підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення обгрунтований тим, що на даний час ще не встановлено повне коло осіб причетних до вчинення злочину, а також не всі речові докази виявлено та вилучено.

Ризик, незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні обгрунтований тим, що він може вчиняти спроби спілкуватися з іншими особами, ймовірно причетними до злочинної діяльності, у тому числі дістанційно, з метою зміни показів останніми для уникнення кримінальної відповідальності.

Ризик можливого перешкоджання кримінальному провадженню обґрунтований тим, що ОСОБА_7 може безпідставно не з`являтися за викликом до слідчого та суду, затягуючи досудове та судове провадження, а також тим, що повне коло осіб причетних до вчинення злочину органом досудового розслідування не встановлено, а тому він зможе дистанційно повідомляти останнім про докази, які перебувають у розпорядженні органів слідства.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчинення кримінального правопорушення у якому підозрюється, обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 офіційно не працює та постійного джерела доходів не має.

За таких обставин, колегія суддів повністю погоджується з висновками слідчого судді про те, що з огляду на тяжкість покарання, передбаченого за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , даних про особу останнього, та доведеність прокурором наявності ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки.

Отже, доводи апелянта про те, що клопотання слідчого та оскаржувана ухвала не містить ризиків, передбачених ст.177 КПК України та їх обгрунтування, колегія суддів вважає безпідставними.

Доводи апелянта про те, що до ОСОБА_7 може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання та апеляційним судом не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу. Не наведено доводів, які б вказували на належну процесуальну поведінку підозрюваного в разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу і в апеляційній скарзі.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не можуть бути визнані колегією суддів достатніми для скасування оскаржуваного судового рішення, яке є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 26 березня 2025 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25.04.2025 року включно, із визначенням розміру застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 грн. без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :