КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2024 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком на 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації на реєстрацію, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно з вироком суду, 06.09.2024 приблизно о 10 год. 30 хв. ОСОБА_6 перебувала у приміщенні магазину ТОВ «ФОРА», № 351, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, Золочівська ОТГ, урочище Млиново, вул. Олександрівська 56, де у останньої виник злочинний умисел на таємне викрадення майна, а саме мобільного телефону «Samsung SM - А145F Galaxy А14LТЕ 4/64Gb», який лежав на вітрині прилавку у приміщенні вищевказаного магазину.

Реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_6 , в умовах воєнного стану, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись у тому, що за її діями ніхто не спостерігає, а також поруч немає представників вказаного магазину та відвідувачів, шляхом вільного доступу з вітрини полиці торгівельного магазину викрала телефон «Samsung SM - А145F Galaxy А14LТЕ 4/64Gb».

Після чого, ОСОБА_6 , вказаний телефон поклала до власної сумки та попрямувала до каси обслуговування, щоб розрахуватися за придбані товари, які знаходилися у візку.

В подальшому остання покинула приміщення магазину з викраденим майном, чим спричинила матеріальну шкоду ТОВ "ФОРА" №351, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3337 від 19.09.2024 на суму 4626, 23 грн.

В апеляційній скарзі заступник керівника київської обласної прокуратури ОСОБА_8 просить вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Прокурор вважає вирок щодо ОСОБА_6 незаконним, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Зокрема, звертає увагу на те, що судом належним чином допит обвинуваченої ОСОБА_6 проведено не було та не здійснено уточнення дій, що їй інкримінуються. Обвинувачена під час судового розгляду, хоча і визнала повністю вину та погодилась з кваліфікацією її дій та інкримінованими обставинами вчинення кримінального правопорушення, однак під час надання показань в суді першої інстанції фактично не погодилась з висунутим обвинуваченням, оскільки вказала, що наміру красти телефон не мала, взяла його, щоб в подальшому дати оголошення для встановлення власника, принесла додому і забула за нього. Через деякий час приїхали працівники поліції, які його вилучили.

На думку прокурора, обвинувачена заперечувала факт вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а також наявність умислу на таємне викрадення мобільного телефону та корисливий мотив її протиправних діянь.

У зв`язку з цим прокурор вважає, що суд першої інстанції не здійснив належного допиту обвинуваченої відповідно до вимог ст. 351 КПК України, що виключає покладення в обґрунтування вироку її показань, як доказу винуватості в інкримінованому злочині.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 суд, керуючись вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України, при дослідженні доказів обмежився допитом обвинуваченої, а інші докази не досліджував.

Частиною третьою статті 349 КПК України передбачено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З журналу судового засідання убачається, що прокурор запропонував суду застосувати порядок дослідження доказів, передбачений ч. 3 ст. 349 КПК України, і суд встановив такий порядок.

При цьому суд, в порушення вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, не з`ясовував у обвинуваченої чи правильно вона розуміє зміст фактичних обставин провадження, встановлених досудовим розслідуванням, чи не має сумнівів у добровільності її позиції, а також не роз`яснив наслідків розгляду справи у такому порядку.

З технічного запису перебігу судового засідання убачається, що на запитання суду, чи зрозуміло їй суть розгляду справи у спрощеному порядку, обвинувачена відповіла, що вона нічого не зрозуміла.

Під час допиту в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 фактично заперечила наявність у неї умислу на заволодіння телефоном, оскільки пояснила, що помітила на прилавку в магазині телефон та вирішила його взяти, щоб у подальшому дати оголошення для встановлення власника. При цьому, телефон принесла додому і за нього забула. Оголошення не давала, а через деякий час приїхали працівники поліції, які вилучили телефон.

Такі показання обвинуваченої у суді першої інстанції свідчать про те, що вона неправильно зрозуміла зміст фактичних обставин провадження щодо наявності корисливого мотиву при вчиненні дій з телефоном його привласненням, а тому суду належало дослідити інші докази, надані стороною обвинувачення для з`ясування обставин провадження і постановлення відповідного вироку.

Проте, суд обмежився показаннями обвинуваченої ОСОБА_6 , які суперечили фактичним обставинам кримінального правопорушення, встановленими органом досудового розслідування та викладеними та в обвинувальному акті.

Порушення вимог ч. 3 ст. 349 КПК України у провадженні щодо ОСОБА_6 є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки таке порушення перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Істотне порушення вимог кримінального процесуального закону згідно з п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Колегія суддів, приймаючи до уваги доводи апеляції прокурора щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, дійшла до висновку про скасування вироку відносно ОСОБА_6 з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 359/10622/24

Провадження №11-кп/824/2611/2025

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9

Доповідач ОСОБА_1