Справа № 461/1889/25
Провадження № 1-кс/461/1627/25
УХВАЛА

25.03.2025 року, слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

заявника ОСОБА_3 (в режимі ВКЗ)

представника заявника ОСОБА_4

слідчої ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , на рішення слідчого щодо зупинення досудового розслідування, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування своїх доводів адвокат вказує, що 02.01.2025 року у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000040 від 06.02.2024 повідомлено про підозру ОСОБА_3 .

03.01.2025 року досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000040 від 06.02.2024 закінчено, прокурором направлено до суду обвинувальні акти відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , та того ж дня прийнято рішення про виділення досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_3 в окреме провадження, якому присвоєно № 0000021 від 03.01.2025 року.

17.01.2025 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 від 03.01.2025 року, зупинено та підозрюваного ОСОБА_3 оголошено в міжнародний розшук.

Заявник зазначає, що вказана постанова слідчого винесена передчасно та є незаконною, необґрунтованою, винесеною формально, без вжиття необхідних заходів та вчинення слідчих дій, а значить підлягає скасуванню.

Захисник вказує, що в матеріалах кримінального провадження відсутні документи, які б підтверджували факт оголошення ОСОБА_3 в розшук, зокрема, повідомлення Генерального секретаріату Інтерпол або НЦБ Інтерпол в Україні про оголошення підозрюваного в розшук та/або документи, передбачені розділом ІХ КПК України (міжнародне співробітництво), що свідчить про формальність постанови, в частині факту оголошення в розшук. Перед оголошенням ОСОБА_3 у розшук органом досудового розслідування не вжито жодних слідчих дій для встановлення його місцезнаходження після повідомлення про підозру.

Окрім того, ОСОБА_3 виїхав на постійне місце проживання до Республіки Польща ще 21.06.2022 року, тобто перебуває за межами України ще до набуття статусу підозрюваного. З переліку матеріалів вбачається, що слідчим складено три повістки про виклик ОСОБА_3 , які датовані одною датою, однак відсутнє будь-яке підтвердження, як про їх надсилання, так і підтвердження про їх отримання або ознайомлення з їх змістом іншим шляхом.

Додатково зазначає, що після отримання ОСОБА_3 інформації про повідомлення йому про підозру, останній уклав договір про надання правової допомоги із захисником. Після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, слідчому було надіслано клопотання про проведення слідчої (розшукової) дії, а саме допиту підозрюваного ОСОБА_3 у режимі відеоконференції під час досудового розслідування, що спростовує доводи про ухилення підозрюваного від органу досудового розслідування.

З урахуванням вищевикладеного вважав, що такі дії органу досудового розслідування порушують гарантії дотримання розумних строків, у зв`язку із чим підозрюваний ОСОБА_3 перебуває у стані безпідставного та необґрунтованого процесуального примусу, а тому просив слідчого суддю скаргу задовольнити.

У судовому засіданні підорюваний та його захисник просили скаргу задовольнити з підстав викладених у ній. Підозрюваний зазначив, що виїхав та проживає у Республіці Польща ще до початку досудового розслідування кримінального провадження. Має постійне місце проживання у м. Вроцлав, що підтверджується відповідним договором оренди. Вказав, що від органів досудового розслідування не переховується та має намір брати участь у слідчих діях в режимі відеоконференції. При цьому, до закінчення воєнного стану до України повертатись наміру не має.

Слідчий в судовому засіданні просила у задоволенні скарги відмовити. Зазначила, що органом досудового розслідування, відповідно до положень КПК України, було вжито всіх необхідних засобів для встановлення місця знаходження ОСОБА_3 перед його оголошенням в розшук. Зокрема, нею тричі скеровувались повістки про виклик останнього за адресою його реєстрації, однак ОСОБА_3 до органу досудового розслідування не з`явився, поважних причин неявки не вказав. Зазначила, що в матеріалах кримінального провадження наявні належні та допустимі докази виїзду останнього за межі України. За таких обставин, у зв`язку із тим, що місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_3 не відоме та наявна інформація про те, що такий перебуває за кордоном, слідчим за погодженням з прокурором, винесено постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення останнього в міжнародний розшук.

Вивчивши матеріали скарги та кримінального провадження, заслухавши доводи сторін, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, прийшов до наступного висновку.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту внаціональному органі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади. Вказана конституційна норма

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Частиною 2 ст. 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч.1ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування потерпілим, його представником, чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Згідно ч.1ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені ч.1ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП у Львівській області знаходяться матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000021 від 03.01.2025 року.

02 січня 2025 року, в межах кримінального провадження №0000040 від 06.02.2024, ОСОБА_3 , у порядку визначеному ст. ст. 276, 278 повідомлено про підозру у вчиненні інкримінованих йому злочинів шляхом скерування повідомлення за адресою його проживання у зв`язку із неможливості вручення особисто ОСОБА_3 , після чого матеріали досудового розслідування відносно ОСОБА_3 було виділено в окреме провадження № 0000021 від 03.01.2025.

До повідомлення про підозру ОСОБА_3 , слідчим в порядку ст. ст. 133, 135 КПК України, здійснювались виклики останнього, які були скеровані поштовим шляхом через сектор документообігу СУ ГУНП у Львівській області, що підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження повістками про виклик останнього на 20.12.2024 року, 23.12.2024 року та 26.12.2024 року.

Крім того, відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 14.01.2025 року, остання повідомила, що являється сестрою ОСОБА_9 , яка в свою чергу є матір`ю ОСОБА_3 . За результатами проведеного допиту, ОСОБА_8 вказала, що з початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, ОСОБА_3 перебуває у Республіці Польща. Крім цього, остання підтвердила факт отримання поштового відправлення у якому містилось письмове повідомлення про підозру ОСОБА_3 та пам`ятка про процесуальні права та обов`язки підозрюваного (оскільки вона проживає за адресою реєстрації ОСОБА_3 )

Аналогічні за змістом показання надав свідок ОСОБА_10 , який є співмешканцем ОСОБА_8 .

Відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 17.01.2025 року, останній повідомив, що працює в компанії ТОВ «Нова Пошта» на посаді водія лізингового авто та в його функціональні обов`язки входить вручення поштових відправлень. На початку січня 2025 року ним проводилась доставка поштового відправлення №4230 на адресу, м. Харків, пр. Дзюби, буд. 34. Повідомив, що 04.01.2025 об 11 годині 36 хвилин він здійснив доставку вказаного поштового відправлення, зокрема по приїзду за вказаною адресою, він зателефонував за номером телефону, який йому повідомив відправник. Після цього вийшов чоловік, який представився як, ОСОБА_10 , та отримав поштовий конверт. При цьому останній не повідомив, ким він являється гр. ОСОБА_3 , лише сказав що знає його. Також свідок зазначив, що за проханням відправника, повідомив отримувача, що поштовий конверт із документами був направлений з Національної поліції України.

На виконання доручення слідчого, наданого в порядку ст. 40 КПК України, органом досудового розслідування отримано рапорт оперуповноваженого УСР у Львівській області ДСР НП України, з якого вбачається, що ОСОБА_3 , згідно перевірки системи «Аркан», 21.06.2022 виїхав за межі території України через ПП «Шегині». Відомостей про перетин кордону останнім в зворотному напрямку немає.

Відомості про перетин кордону ОСОБА_3 21.06.2022 також підтверджується відповіддю з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України та рапортом оперуповноваженого відділу УСБУ у Львівській області, згідно якого ОСОБА_3 у червні 2022 року, виїхав з України до Республіки Польща для постійного проживання.

17.01.2025 року, у зв`язку із тим, що місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_3 невідоме, та в органу досудового розслідування наявна інформація про те, що такий покинув територію України та перебуває у Республіці Польща, слідчим, за погодженням з прокурором, винесено постанову про зупинення вказаного кримінального провадження та оголошено в міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_3 , на підставі ч. 3 ст. 280, ч. 1 ст. 281 КПК України.

Під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Згідно ч. 1 ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо оголошено в розшук підозрюваного.

Згідно ст. 40 КПК України слідчий (детектив) уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом. Слідчий (детектив), здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Повідомлення про підозру ОСОБА_3 відбулось у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, у відповідності до ст.ст. 111, 135 КПК України, за місцем реєстрації останнього.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що КПК України пов`язує набуття процесуального статусу підозрюваного, місцезнаходження якого не встановлено, саме з вжиттям заходів з вручення повідомлення про підозру, а не з фактичним отриманням повідомлення про підозру.

Так, виходячи із положень ст. 135 КПК України, можна дійти висновку, що дотримання прав особи, яка тимчасово не проживає за місцем реєстрації, не повідомляє про зміну місця свого проживання або переховується від органів досудового розслідування полягає в тому що про надходження цих процесуальних документів особа може дізнатися не тільки від правоохоронних органів чи суду, а й з інших, доступних для неї джерел.

З матеріалів кримінального провадження № 0000021 від 03.01.2025 року вбачається, що ОСОБА_3 набув статусу підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні, що є обов`язковою підставою для оголошення особи в розшук, оскільки органом досудового розслідування вжито заходів для вручення йому повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри.

Пунктом 2 частини 1 статті 280 КПК України передбачено, що досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо оголошено в розшук підозрюваного.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.

За правилами ч. 2 ст. 281 КПК України, про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином, можна зробити висновок, що підставами для оголошення особи в розшук є: 1) відсутність під час досудового розслідування відомостей про місцезнаходження або 2) перебування такої особи за межами України та її неявка без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик.

У зв`язку із наведеним, дії слідчого щодо зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного в розшук в одній постанові відповідають положенням ч.2 ст. 281 КПК України.

Разом з цим, вищевикладене свідчить про те, що момент, з якого особа вважається такою, що оголошена у розшук (міжнародний розшук), відповідає часу винесення постанови про оголошення особи у міжнародний розшук. Скерування зазначеної постанови з відповідними матеріалами кримінального провадження до Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України, Міністерства внутрішніх справ та Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України для організації розшуку підозрюваного є організаційним етапом такого розшуку і є наслідком виникнення такого юридичного факту як оголошення особи у міжнародний розшук.

Відтак доводи сторони захисту про відсутність матеріалах кримінального провадження документів, які б підтверджували факт оголошення ОСОБА_3 в розшук, зокрема, повідомлення Генерального секретаріату Інтерпол або НЦБ Інтерпол в Україні про оголошення підозрюваного в розшук та/або документів, передбачених розділом ІХ КПК України (міжнародне співробітництво) є безпідставними.

Вирішуючи питання щодо переховування підозрюваного ОСОБА_3 від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності, слідчий суддя враховує судову практику, в тому числі вищої судової інстанції України, яка під ухиленням від слідства або суду визначає будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що вчинила певний злочин і здійснила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду (ухвала Верховного Суду України від 19.03.2015 у справі №5?1кс15).

При з`ясуванні того, які дії особи мають визначатись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба врахувати, крім усього іншого, процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтися до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

Слідчий суддя погоджується із зазначеним визначенням такої дії, як ухилення. Разом з цим вважає, що факт ухилення від слідства буде і тоді, коли особа перебуває поза межами території України і не з`являється на виклик органу слідства без поважних причин та умисно створює видимість наявності об`єктивних причин неможливості такої явки.

Обов`язок підозрюваного прибувати за викликом до слідчого передбачений п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України.

Слідчий суддя вважає доведеним, що підозрюваний ОСОБА_3 , який обізнаний про наявність стосовно нього кримінального провадження, переховується від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності, на що вказує його перебування за межами України з 2022 року, у зв`язку з чим протягом періоду проведення даного досудового розслідування він не з`являється за викликами до органу досудового розслідування.

Крім того, слідчий суддя враховує, що в період війни з Російською Федерацією, на території Львівської області активні бойові дії не ведуться, а відтак відсутні об`єктивні перешкоди приїзду ОСОБА_3 за викликом слідчого для встановлення всіх фактичних обставин кримінального провадження.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що слідчим з дотриманням передбачених КПК України вимог, прийнято рішення про зупинення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, а тому підстави для скасування вказаної постанови слідчого про зупинення досудового розслідування відсутні.

У зв`язку з цим, оскільки постанова слідчого про зупинення досудового розслідування відповідає вимогам ст. 110 КПК України, а заявником не наведено вагомих підстав для визнання такого рішення слідчого необґрунтованим, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.. 9, 280, 281, 303-306, 309 КПК України слідчий суддя-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , на рішення слідчого щодо зупинення досудового розслідування,-відмовити..

Повний текст ухвали проголошено 31 березня 2025 року о 16 год. 00 хв.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1