Номер провадження 11-кп/816/666/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Шахрайство
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши, у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми, у режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 січня 2025 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190 КК України, ОСОБА_12 - у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 190 КК України.

у підготовчому судовому засіданні, прокурор у кримінальному провадженні звернулась до суду з клопотанням, в якому просила продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці та визначити заставу у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 грн., у разі внесення якої, покласти на останнього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: - прибувати до суду за викликом; - повідомляти суд про зміну місця проживання або роботи; - не відлучатися з населеного пункту, де проживає без дозволу суду; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України; - утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками та іншими обвинуваченими у провадженні; - носити електронний засіб контролю.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 січня 2025 року, клопотання прокурора у кримінальному провадженні про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 було задоволено частково.

Продовжено ОСОБА_7 строк тримання під вартою строком до 18 березня 2025 року включно та визначено останньому заставу у розмірі вісімдесяти прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 грн.

Не погодившись з таким судовим рішенням, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 звернулись до апеляційного суду з апеляційними скаргами.

За результатом апеляційного розгляду обвинувачений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю.

Захисник у поданій апеляційній скарзі просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити за необґрунтованістю.

Свої вимоги обвинувачений обґрунтовує тим, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом не було враховано тих обставин, що ризики, про які йшлося у клопотанні прокурора, взагалі нічим не обґрунтовані, докази на їх підтвердження, у вигляді додатків до клопотання, надані не були, крім того, подати свої заперечення на вказане клопотання він був позбавлений можливості.

Водночас, як вказує апелянт, ризик можливого переховування від осуду не існує у зв`язку з тим, що на даний час у державі діє воєнний стан і виїзд чоловіків призовного віку за кордон заборонений. При цьому, судом не було враховано, що він проживає з дружиною, яка є переселенкою з Луганської області та має онкозафворювання, а також з батьками, і його рідні потребують його підтримки та допомоги, а тому, і з цих підстав він нікуди тікати не збирається.

Також, як вказує апелянт, надуманим та безпідставним є і ризик того, що він може незаконно впливати на свідків та потерпілих, з метою зміни їх показань на свою користь, оскільки доказів того, що він до вказаних осіб застосовував чи мав намір застосувати такі дії, надано не було.

Що стосується ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити те, у якому підозрюється, то як вказує апелянт, він неодноразово наголошував, що його, під тиском, працівники СІЗО змушували вчиняти злочини, надали мобільний телефон, а коли він від цього відмовився, телефон забрали і на шість суток помістили його до дисциплінарного ізолятору. На даний час по вказаному факту здійснюється досудове розслідування і це кримінальне провадження має відношення до кримінального провадження за його обвинуваченням, яке є, фактично, сфабрикованим, в якому до нього було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, хоча, з метою забезпечення йому безпеки, слід було б перевести його до іншого закладу або застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Крім того, апелянт посилається і на незадовільний стан свого здоров`я, що з вересня і на даний час він перебуває у місцях позбавлення волі, тобто, у ДУ «Сумський слідчий ізолятор», в якому належної медичної допомоги не отримує, на його скарги з приводу цього уваги ніхто не звертає, що є катуванням та порушенням як ст. 3 Європейської конвенції захисту прав людини та ст.ст.3,17,28,29,49 Конституції України. Також, апелянт зауважує, що й досі досудовим слідством не встановлено наявність у нього психіатричного захворювання.

При цьому, обвинувачений вказує, що у вироку Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 вересня 2021 року, ухваленого відносно нього, суд зазначив, що він має вкрай незадовільній стан, характеризується задовільно за місцем проживання, проте, на час розгляду клопотання, цих обставин вже не існує, і виходить, що перебуваючи постійно під вартою, він вилікувався та отримав незадовільну характеристику, що стало підставою для продовження йому строку дії запобіжного заходу.

За таких обставин, на думку обвинуваченого, при задоволенні клопотання прокурора, суд не врахував дійсно важливих обставин, та безпідставно продовжив йому строк дії запобіжного заходу з помилковим посиланням, у тому числі, і на відсутність міцних соціальних зв`язків, при тому, що у нього велика родина і він постійно спілкується зі своїми рідними, які його періодично відвідують, шлють посилки та допомагають. Крім того, апелянт зазначає, що у разі застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, він буде працевлаштований і цьому допоможе саме його брат.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, захисник посилається на те, що 18 жовтня 2024 року слідчим суддею Зарічного районного суду м. Суми до підозрюваного ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, і не зважаючи на те, що у Ковпаківському районному суді м. Суми ще не проведено підготовче судове засідання, прокурор у кримінальному провадженні звертається саме до вказаного суду з клопотанням про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу, яке, з огляду на вказане, мав розглядати слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми, а Ковпаківський районний суд м. Суми на це повноважень не мав.

Крім того, захисник вказує і на те, що при розгляді клопотання прокурора, даним судом були допущені і інші порушення, а саме, судове засідання відбувалось без участі потерпілих, які належним чином про час, день та місце його проведення повідомлені не були, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Також, захисник зазначає, що при розгляді клопотання прокурора, судом взагалі не було враховано відсутність доказів як на підтвердження обґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри, так і на підтвердження ризиків, на які вказував у клопотанні прокурор. Крім того, не було враховано наявність у ОСОБА_7 матері, дружини, постійного місця проживання, що він має незадовільний стан здоров`я як і його близькі, і суд не зазначає, чому до останнього неможливо застосувати більш м`які запобіжні заходи.

Окрім зазначеного, захисник зауважує і на тому, що видаляючись до нарадчої кімнати, суд не розглянув клопотання про направлення обвинувального акту, разом з усіма додатками по кримінальному провадженню до Зарічного районного суду м. Суми за територіальною підсудністю, відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК України, враховуючи, що грошові кошти, отримані шахрайським шляхом, як зазначено в обвинувальному акті, прийшли на карту, яка перебувала у ОСОБА_13 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться на території саме Зарічного районного суду м. Суми. Крім того, досудове розслідування закінчено ГУНП в Сумській області, за процесуальним керівництвом Сумської обласної прокуратури, яка, також, розташована на території Зарічного району м. Суми, а тому, справа не підсудна Ковпаківському районному суду м. Суми.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку апеляційних доводів та вимог, прокурора, яка вважала ухвалу суду законною та обґрунтованою, просила залишити її без зміни, апеляційні скарги - без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На думку колегії суддів при вирішенні питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу, судом першої інстанції вищезазначені вимоги Закону були дотримані в повному обсязі.

Так, з матеріалів, які надійшли до апеляційного суду вбачається, що у провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190 КК України, ОСОБА_12 - у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 190 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження, прокурор звернулась до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн., яке вмотивовано тим, що у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України останній обвинувачується обґрунтовано та що ризики, передбачені ч.ч.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час застосування вказаного запобіжного заходу, і на даний час залишаються актуальними.

Перевіряючи доводи поданого прокурором клопотання на предмет існування заявлених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд дійшов вірного висновку про їх наявність, та що вони не зменшились, з врахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження.

При цьому, на спростування доводів обвинуваченого з приводу того, що вказані ризики жодним чином не доведені, як і не доведено те, що до нього неможливо застосувати інший, більш м`який запобіжний захід, колегія суддів зауважує, що судом було враховано, що ОСОБА_7 є особою, яка неодноразово, а саме, 18 раз, засуджувалась за вчинення тяжких корисливих злочинів, а на даний час обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який, у разі визнання винуватості, останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна та даному кримінальному провадженні, безпосередньо у судовому засіданні, свідки та потерпілі ще не допитані.

Саме за наявності вказаного, суд і дійшов висновку, що при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_7 матиме можливість переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання, незаконно впливати на свідків та потерпілих, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, або продовжити те, в якому обвинувачується та задовольнив клопотання прокурора.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів та вважає оскаржуване рішення про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, цілком обґрунтованим та вмотивованим.

При цьому, доводами апеляційних скарг правильність такого висновку жодним чином не спростовано, оскільки апелянтами не наведено додаткових обставин, які залишились поза увагою суду, та за яких можливо було б дійти висновку про недоцільність продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Що стосується посилань захисника на те, що дане провадження не підсудне Ковпаківському районному суду м. Суми, то вони є безпідставними та такими, що суперечать положенням ст. 32 КПК України, враховуючи пояснення прокурора, яка зазначала про те, що згідно обвинувального акту, місцем вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину та місцем заволодіння останнім шахрайським шляхом грошових коштів потерпілих є ДУ «Сумський слідчий ізолятор», який знаходиться в межах територіальної юрисдикції саме Ковпаківського районного суду м. Суми.

Крім того, безпідставними є і доводи захисника щодо проведення судового засідання при розгляді питання продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу без участі потерпілих, які належним чином про це повідомлені не були, з огляду на те, що як зазначила прокурор, усі потерпілі подали до суду заяви, в яких просили здійснювати розгляд вказаного клопотання прокурора у їх відсутність і ці заяви наявні в матеріалах кримінального провадження.

При цьому, обставинам, на які вказує в апеляційній скарзі ОСОБА_7 , а саме, що кримінальне провадження за його обвинуваченням є, фактично, сфабрикованим, при вирішення питання продовження строку дії запобіжного заходу оцінка не надається, за врахуванням того, що встановлення винуватості чи невинуватості особи у вчиненні злочинів, з врахуванням зібраних у справі доказів, здійснюється судом, який у даній справі буде приймати рішення за результатом її розгляду по суті пред`явленого обвинувачення.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на незадоволений стан здоров`я, оскільки матеріалами, які надійшли на розгляд апеляційному суду не підтверджено те, що в силу своєї хвороби ОСОБА_7 не може перебувати в умовах ізоляції від суспільства.

Що стосується доводів обвинуваченого про те, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом не було враховано наявність у нього хворої дружини, а також того, що у нього велика родина і він постійно спілкується зі своїми рідними, які його періодично відвідують, шлють посилки та допомагають, то вони не є тими беззаперечними обставинами, за яких продовжувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не було б підстав, і на думку колегії суддів, в даному випадку, неможливість застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, прокурором у клопотання доведена у повному обсязі.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст. 182 КПК України, судом першої інстанції було визначено розмір застави, у разі сплати якої ОСОБА_7 буде звільнений з під варти та перебуватиме на волі.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст. 404,405,407,418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 січня 2025 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави - залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 та на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4