ЄУН № 337/1866/24
Провадження № 1-кп/337/96/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Запоріжжя, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , працевлаштованого не офіційно, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02 березня 2024 року приблизно о 18:30 годині ОСОБА_5 , знаходячись у ліфті на 6 поверсі 1 під`їзду будинку АДРЕСА_3 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану в Україні, введеного в дію указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року, шляхом ривку вихопив із правої руки ОСОБА_4 мобільний телефон «Samsung Galaxy А54» в корпусі «лайм», вартістю 15892,79 гривні і вийшов з ліфта. ОСОБА_4 намагалась затримати ОСОБА_5 і стала вимагати повернути їй телефон, проте ОСОБА_5 , утримуючи при собі викрадене майно висловив погрозу, що вдарить потерпілу, тобто застосує насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, та залишив місце вчинення злочину.

Будучи допитаним в ході судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у скоєному та підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони викладені в обвинувальному акті, не оспорював їх, від дослідження в судовому засіданні доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування, відмовився.

Також в судовому засіданні надала пояснення потерпіла ОСОБА_4 , яка підтвердила правильність викладення обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті, та їх відповідності фактичній події. Вважала за необхідне не досліджувати інші зібрані в ході досудового розслідування докази. Зазначила, що обвинувачений повернув їй мобільний телефон, та відшкодував моральну шкоду, у зв`язку з чим просить не позбавляти його волі.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою прокурора, обвинуваченого, захисника і потерпілої, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно доведеності вини ОСОБА_5 та кваліфікації його дій, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, судом роз`яснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

При встановлених обставинах, оцінивши зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного злочину в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений в умовах воєнного стану.

Питання призначення покарання судом вирішується у відповідності до загальних засад, передбачених ст. 65 КК України, де поряд із кваліфікацією дій винуватої особи враховується й ряд інших чинників.

Так прокурор в судовому засіданні просив призначити обвинуваченому мінімальне покарання, а потерпіла і сторона захисту наполягали на можливості виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства, і просили призначити покарання, саме із застосуванням положень ст.ст. 69, 75, 76 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, який є тяжким злочином; дані, які характеризують обвинуваченого: раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, на обліку в КНП «ОКЗзНПД» не перебуває, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працевлаштований не офіційно, займається будівництвом,позитивно характеризується за місцем проживання.

Обставини, які пом`якшують покарання, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також добровільне відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної шкоди. Обставин, які обтяжують покарання, встановлено не було.

Отже, при призначенні покарання обвинуваченому суд бере до уваги вищевказані обставини, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який закон відносить до категорії тяжких злочинів, фактичні обставини вчиненого, і приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 за скоєний злочин передбаченого санкцією ч.4 ст. 186 КК України покарання у виді позбавлення волі, не вбачаючи підстав для переходу до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції вказаного статті кримінального закону України.

Разом з тим, згідно п.п.1, 2 ч.1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, судом визнано щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування потерпілій матеріальної і моральної шкоди.

За наявності вказаних обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, який позитивно характеризується, злочин вчинив вперше, позиції потерпілої, що наполягає на необхідності призначення покарання саме без ізоляції від суспільства, приймаючи до уваги, що вчинене обвинуваченим суспільно небезпечне діяння не потягло тяжких наслідків,суд вважає, що при визначенні ОСОБА_5 строку покарання можливо та доцільно застосувати положення ст. 69 КК України, призначивши обвинуваченому за вчинене кримінальне правопорушення покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст. 186 КК України.

Також, хоча обвинувачений і вчинив тяжкий злочин, суд також враховує й ті обставини, що було вчинено одиничний епізод протиправного діяння, відсутність його негативних наслідків, повне відшкодування шкоди, активну позицію потерпілої, висловлену в судовому засіданні, вчинення злочину під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного похованням в той день загиблого на війні друга, що 17 грудня 2024 року у ОСОБА_5 народився син. Обвинувачений має місце постійного проживання і реєстрації, законе, хоча й неофіційно джерело заробітку, висловлює критику до своєї протиправної поведінки та щире розкаяння, неодноразово вибачався перед потерпілою, судимості не має, до кримінальної відповідальності ніколи не притягався, тобто вчинив злочин вперше, отже, до нього положення ст. ст. 75, 76 КК України раніше не застосовувалися. Ці обставини переконують суд у наявності можливості виправлення обвинуваченого без реального відбування призначеного йому покарання за вчинений злочин, але в умовах застосування до нього положень про звільнення від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, тобто з іспитовим строком. З урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, в даному випадку необхідно призначити максимальну тривалість іспитового строку для контролю за виправленням обвинуваченого.

На думку суду, вказане покарання буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так й іншими особами, тобто покарання, що призначається, досягне мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Також, окрім передбачених ч.1 ст. 76 КК України обов`язків, суд вважає за доцільне додатково покласти на ОСОБА_5 обов`язок, передбачений п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Питання про речові докази підлягає вирішенню судом відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, та роботи; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: мобільний телефон «Samsung Galaxy А54», переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , залишити їй за належністю.

Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.

Вирок може бути оскаржений в Запорізькій апеляційний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1