Справа № 361/7149/23
Провадження № 1-кс/361/291/25
У Х В А Л А

24.02.2025 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

представника третьої особи, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт майна, ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001121 від 10.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

14.02.2025 до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001121 від 10.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Клопотання обґрунтовано наступним: з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 13.02.2025 (додається) мені стало відомо, що ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23.08.2023 у справі № 361/7149/23 накладено арешт із забороною користування та розпорядження майном, в тому числі й на земельну ділянку з кадастровим номером :01:117:0026, яка належить ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки № 2-3469 від 24.09.2021.

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Згурівського відділу Броварської окружної прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001121 від 10.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України із забороною будь- яким суб`єктам державної реєстрації прав, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України (код ЄДРПОУ юридичної особи 00015622) та його територіальним органам, ДП Національні інформаційні системи (код ЄДРПОУ юридичної особи 39787008) виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській, міським, районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам (державним та/або приватним), іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь- які реєстраційні дії, перелік яких міститься в Законі У країни «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спрямовані на зміну, виникнення, перехід, припинення прав власності, реєстрацію обтяжень та арештів, реєструвати заяви в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо земельних ділянок з кадастровим номером: :01:111:0017, :01:111:0019, :01:111:0020, :01:111:0021, :01:117:0026 та :09:001:0001

Вважає, що арешт на земельну ділянку ОСОБА_4 є необґрунтованим, та таким в подальшому застосуванні якого відпала потреба, з огляду на те, що прокурором, під час накладення арешту не було обґрунтовано ні наявність у діяннях ОСОБА_4 складу злочину, ні належної мети для накладення арешту на вказані земельну ділянку.

Разом з тим, як вбачається з наданих матеріалів справи, сторона обвинувачення, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надала достатніх і належних доказів тих обставин, на які послалась у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

В наданих матеріалах кримінального провадження не міститься жодного доказу того, що зазначені в клопотанні земельні ділянки, в тому числі земельна ділянка ОСОБА_4 , кадастровий номер :01:117:0026, відповідає, критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відповідна постанова старшого слідчого СУ старшого лейтенанта 1. Ткаченко від 16.08.2023 про визнання цього майна речовим доказом у провадженні є формальною та не міститься достатнього обґрунтування, якому чи яким із критеріїв ч. 1 ст. 98 КПК України відповідає зазначена земельна ділянка.

Так, клопотання про арешт майна подано в рамках кримінального провадження № 0001121 від 10.04.2023 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. З ст. 190 КК України - «Шахрайство, вчинене в умовах воєнного чи надзвичайного стану, що завдало значної шкоди потерпілому».

Прокурором у клопотанні не зазначено та в судовому засіданні не встановлено, що саме ОСОБА_4 є суб`єктом даного кримінального правопорушення.

Стороною обвинувачення лише висловлено припущення щодо вчинення шахрайства внаслідок прийняття Великодимерською селищною радою Броварського району Київської області рішень від 24.10.2019 № 598, від 19.08.2021 № 477, від 23.12.2021 № 723 та від 10.02.2022 № 780, якими відведено земельні ділянки в приватну власність, з порушенням вимог пункту «б» ч. 4 ст. 83, ч. 5 ст. 116, ч. 6 ст. 118 та пункту «а» ч.І ст. 141 Земельного кодексу України.

Прокурором акцентовано увагу на тому, що невстановлені особи, шляхом обману, отримали у приватну власність земельні ділянки, які відведені у власність частково за рахунок земель смуги відведення автомобільної дороги М-01 Київ-Чернігів-Нові Яриловичі, яка надана у постійне користування Великодимерською селищною радою Управлінню магістральних автомобільних доріг № 9 (ШЕД-693) (надалі - Управління), балансоутримувачем яких являється Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області (надалі - Служба).

Проте, слід звернути увагу суду, що поняття «балансоутримувач земельної ділянки» відсутнє в законодавстві України.

В матеріалах справи відсутнє рішення визначеного чинним законодавством (на момент ймовірної передачі земельних ділянок) органу уповноваженого розпоряджатись землями комунальної власності- Великодимерської селищної ради про передачу земельних ділянок в користування Службі.

Долучена до матеріалів клопотання прокурора Інформація Держгеокадастру, викладена у відповіді на звернення ОСОБА_6 від 26.01.2023 № Т-56/0-0.19-111/6-23 та лист Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області № 877/09 211 12/04- від 06.06.2023 не можуть бути такими доказами.

Крім того, з вказаних документів неможливо ідентифікувати, які саме з перелічених земельних ділянок частково накладаються на землі, надані в постійне користування відповідно до Державних актів на право постійного користування землею 1І-КВ № 000265 та 1-КВ № 001851 Управлінню магістральних автомобільних доріг № 9 (ШЕД-693).

Відтак, за відсутності належним чином проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю), про що зазначено в самій відповіді Держгеокадастру від 26.01.2023 № Т-56/0-0.19-111/6-23, інформація про ймовірне порушення земельного законодавства

невстановленими особами носить виключно інформативний характер, а зайняття земельних ділянок, зокрема шляхом часткового накладення, не може розглядатись як таке, що пов`язане із позбавленням власника його володіння цими ділянками.

Поряд з цим, слідчий суддя не дослідив належним чином наявні в матеріалах справи копії Державних актів на право постійного користування землею ІІ-КВ № 000265 та І-КВ № 001851, які видавались Великодимерською селищною радою 25.03.1999 та Богданівською сільською радою 17.03.1999 (діяльність якої припинена в результаті приєднання до Великодимерської селищної ради в процесі децентралізації 07.04.2021) Управлінню магістральних автомобільних доріг № 9 (ШЕД-693), а не Службі відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області.

Докази наявності зареєстрованого права користування вказаними землями за Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи в Державному земельному кадастрі в матеріалах справи відсутні.

Отже, власником земель комунальної власності, на які Управлінню магістральних автомобільних доріг № 9 (ШЕД-693) в 1999 році були видані, зазначені в клопотанні прокурора, Державні акти на право постійного користування землею являється Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області, яка одночасно була розпорядником вказаних земель відповідно до повноважень, визначених ст. 122 Земельного кодексу України.

Поряд із цим, звертаємо увагу суду й на той факт, що за результатами пошуку відомостей про Управління магістральних автомобільних доріг № 9 (ШЕД-693) в у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) інформацію не знайдено, що свідчить про її припинення або виключає ймовірність існування взагалі.

У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не визначено правонаступництво Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області Управлінню магістральних автомобільних доріг № 9 (ШЕД-693), що спростовує твердження прокурора про набуття Службою права постійного користування землею на підставі Державних актів на право постійного користування землею ІІ-КВ № 000265 від 25.03.1999 та І-КВ № 001851 від 17.03.1999.

В своєму клопотанні прокурор припускає, що рішення Великодимерської селищної ради від 24.10.2019 № 598, від 19.08.2021 № 477, від 23.12.2021 № 723 та від 10.02.2022 № 780, прийняті з порушенням пункту «а» ч.І ст. 141 Земельного кодексу України, тобто відсутності добровільної відмови користувача від права користування земельною ділянкою.

Однак, однією підстав припинення права користування земельною ділянкою відповідно до норм пункту «в» ч.1 ст. 141 Земельного кодексу України також є «припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій, крім перетворення державних підприємств у випадках, визначених статтею 120-1 цього Кодексу».

Зважаючи на викладене, право постійного користування землею Управління магістральних автомобільних доріг № 9 (ШЕД-693) згідно Державних актів на право постійного користування землею ІІ-КВ № 000265 та І-КВ № 001851 цілком ймовірно припинено на підставі пункту «в» ч.1 ст. 141 Земельного кодексу України, а докази того, що Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області являється законним користувачем вказаних земель відсутні.

Таким чином, в матеріалах клопотання прокурора про арешт майна не має документів, які

б доводили факт того, що Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області є правонаступником Управління магістральних автомобільних доріг № 9 (ШЕД-693) у спірних відносинах (тобто не доведено факт порушення прав законного землекористувача під час передачі земель Великодимерської територіальної громади); відсутнє рішення Великодимерської селищної ради та акт приймання передачі, як обов`язкові документи, що доводять факт передачі спірних земель у користування Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області на підставі Державних актів на право постійного користування землею ІІ-КВ № 000265 від 25.03.1999 та І-КВ № 001851 від 17.03.1999.

Тому, твердження прокурора про те, що передача у власність земельних ділянок Великодимерською селищною радою ймовірно відбулася з порушенням пункту «а» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України, тобто за відсутності добровільної відмови від права користування земельною ділянкою так званого «балансоутримувача земельної ділянки» - Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області, - є безпідставними та необґрунтованими.

Поряд із цим, звертаємо увагу суду на той факт, ОСОБА_4 на платній основі, а не шляхом обману, як то стверджує сторона обвинувачення, набув право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:117:0026, згідно Договору купівлі-продажу земельної ділянки № 2-3469 від 24.09.2021, посвідченого державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7 , а не на підставі жодного із вище зазначених рішень Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області та не в умовах воєнного чи надзвичайного стану, який введено в Україні Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 5:30 24 лютого 2022 року.

Відтак, в матеріалах клопотання про накладення арешту відсутні докази того, що земельна ділянка ОСОБА_4 з кадастровим номером :01:117:0026 являється об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 190 КК України і, як наслідок, не може бути арештована.

В клопотанні прокурора не вказано на те, що земельна ділянка придбана за оплатним договором ОСОБА_4 у незаконний спосіб, ним не оспорювалось право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку і втручання в право власності останнього на мирне володіння майном розцінюється як свавілля правоохоронних органів та суду.

Відтак, земельна ділянка ОСОБА_4 з кадастровим номером :01:117:0026 жодним чином не може відповідати ознакам речового доказу в рамках кримінального провадження № 0001121 від 10.04.2023.

В судове засідання з`явився представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 який підтримав клопотання та просив його задовольнити. Зазначив, що йому довірителю жодних підозр не вручення, слідчих дій не проводиться. Такий тривалий арешт порушує конституційне право на володіння законно набутим майном.

В суде засідання представник Броварської окружної прокурати Київської області не з`явився. Прокуратура належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання, письмові докази, вислухавши думку представника власника майна слідчий суддя приходить до наступного.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження-судом.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (відповідно до рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льоннрот проти Швеції», п. п. 69 і 73, Series A N 52). Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Однак слідчий суддя приймає до уваги те, що підозра жодній особі не пред`явлена, обвинувальний акт до суду не подано і на даний час досудове розслідування у згадано кримінальному провадженні ще триває, а тому тривалий арешт майна порушує права власника майна ОСОБА_4 .

Таким чином, слідчий суддя доходить висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне користування заявником належним їй майном, що суперечить загальним засадам володіння особою майном, вимогам законодавства, зокрема: ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (справи «Баландіна проти України», «Батрак проти України», «Панов проти України»).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001 121 від 10.04.2023 задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 23.08.2023 у справі № 361/7149/23 на земельної ділянки з кадастровим номером :01:117:0026, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 212, яка належить на праві власності ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення щодо неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_8