г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1815/25
Номер провадження 1-кс/213/223/25
У Х В А Л А

Іменем України

15 квітня 2025 року слідчий суддя Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного, захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі клопотання Слідчого СВ ВП №7 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , поданого в межах кримінального провадження №0000122, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного за ч. 4 ст. 185 КК України:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянин України, з професійно-технічною освітою, одружений, дітей не має, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, стрілець 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 16.06.2020 Бердянським районним судом Запорізької області за ст. 185 ч.2, 186 ч.2, 70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 30.05.2023 року на підставі ст. 81 КК України, невідбутий строк 1 рік 3 дні; крім цього 11.03.2024 року відносно ОСОБА_6 направлений обвинувальний акт до Інгулецького районного суду м. Кривий Ріг, за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України; 30.03.2025 року відносно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 122 КК України направлений обвинувальний акт до Інгулецького районного суду м. Кривий Ріг,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, вказав про існування ризиків за п.п.1,3,5 ч.1 ст 177 КПК України.

Підозрюваний та захисник заперечували проти задоволення клопотання, зазначили, що підозра необгрунтована та він не вчиняв дане кримінальне правопорушення. Ризики вказані прокурором не обгрунтовані, умови запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту (у іншому провадженні) ОСОБА_6 не порушував. Підозрюваний має дружину та бажає продовжувати військову службу. Просили залишити підозрюваному домашній арешт.

Заслухавши сторони, дослідивши клопотання та надані матеріали, слідчий суддя дійшов наступного.

У провадженні СВ ВП №7 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження за №0000122 від 07.04.2025 за ознаками ч. 4 ст. 185 КК України.

15.04.2025р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

З`ясовано, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення з огляду на матеріали, додані до клопотання слідчого, які достатньо дають підстави дійти висновку, що дана особа могла б скоїти інкриміноване їй кримінальне правопорушення, тобто ймовірно є підстави допустити її причетність до його вчинення.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є запобіжним заходом.

Відповідно до ст. 177 цього Кодексу метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу судом враховуються вимоги ст.178 КПК України, а саме: тяжкість покарання за інкримінований злочин, а саме за ст. 185 ч.4 КК України караються позбавленням волі на строк від 5 років. Кримінальне правопорушення відноситься до тяжких злочинів. Підозрюваний одружений, дітей не має, має місця реєстрації, має місце проживання, військовослужбовець за контрактом, на даний час в суді розглядаються кримінальні провадження за ч.5 ст 407, ч.1 ст 122 КК України. Суд враховує вік та стан здоров`я підозрюваного, який раніше судимий. Характеризується посередньо.

Судом встановлені ризики за ст. 177 КПК України: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, може чинити тиск на свідків чи потерпілого.

Ризик переховування обґрунтовується відсутністю у підозрюваного соціальних зв`язків, які б гарантували виконання ним процесуальних обов`язків. Розуміючи, що може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, може ухилитись від слідства та суду, крім того в країні воєнний стан, що збільшує таку ймовірність.

З правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в справі «W проти Швеції» від 26 січня 1993 року, слідує, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпеки цієї особи та не дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірність її поведінки, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду.

Ризик незаконного впливу на свідків чи потерпілого обґрунтовується тим, що підозрюваний перебуваючи на волі, зможе вільно спілкуватися і впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, котрі надали викривальні покази відносно нього і видали речові докази, так як є з ними раніше знайомим.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, підтверджується тим, що підозрюваний неодноразово судимий, - знову підозрюється у вчиненні умисного злочину; є висока імовірність, що може вчинити чи продовжити кримінальне правопорушення.

З практики ЄСПЛ вбачаються, принципи конвенційного прецедентного права, як підстави для відмови в звільненні особи з-під варти, а саме ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСППЛ «Штегмюллер проти Австрії» від 10.11.1969 року; ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя ( рішення ЄСППЛ «Вемгофф проти Німеччини» від 27.06.1968 року).

Стороною захисту не спростовано вказані ризики. Доказів наявності тісних соціальних зв`язків, що б спростували або зменшили зазначені ризики, суду не надано.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Таран проти України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою повинен бути необхідним за конкретних обставин. Тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ Тимошенко проти України, для того, щоб позбавлення свободи вважалося несвавільним - запобіжний захід повинен бути необхідним за даних обставин.

Суд зазначає, що на даний час, коли по справі не зібрані всі докази, не проведено всі слідчі дії, та за існування вказаних ризиків, наявні аргументи тільки "проти" звільнення, тобто "за" обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки даний захід є необхідним за вказаних обставин.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і особистого зобов`язання не зможуть запобігти вказаним ризикам, оскільки він матиме змогу ухилитись від слідства та суду, крім того інкриміноване кримінальне правопорушення вчинене в період перебування підозрюваного під домашнім арештом, тобто такий запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам. Особиста порука не може бути застосована, оскільки суду не повідомлено про наявність осіб, які б заслуговували на довіру та поручились за підозрюваного.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є запобіжним заходом, який у відповідності до ч.1 ст. 183 КПК України є винятковим, та застосовується лише в разі неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Суд вважає клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню. Клопотання сторони захисту не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.107,131,176-178,182, 183-187,193-194.196-197 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах кримінального провадження № 0000122, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Криворізька установа виконання покарань №3» строком на 60 (шістдесят) днів. Визначити часом закінчення строку дії даної ухвали 13.06.2025р.

Визначити розмір застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 242240 гривень, в разі сплати якого вважати обраним ОСОБА_6 запобіжний захід заставу. В разі внесення застави суд вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язок повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця свого проживання; не відлучатися із м. Кривого Рогу без дозволу слідчого, прокурора; з`являтись на виклики суду та слідчого, прокурора. У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з під варти внаслідок внесення застави, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Клопотання підозрюваного про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишити без задоволення. Виконання ухвали покласти на ВП № 7 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області. Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Дата виготовлення повного тексту ухвали 15.04.2025р.

Слідчий суддя ОСОБА_1