Cправа №505/248/25
Провадження №1-кп/505/587/2025
УХВАЛА

Іменем України

04.02.2025 року м. Подільськ

Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінального провадження за обвинуальним актом по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.27 ч.3 ст.307, ч.1 ст.321 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2,3 ст.307 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, за допомогою онлайн-сервісу ВКЗ адвокатом ОСОБА_8 з використанням власних технічних засобів, клопотання начальника Подільського відділу Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Любомирка, Котовського району, Одеської області, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 09.11.2009 Болградським районним судом Одеської області за ст.304, ч.5 ст.186, ч.4 ст.187, ст.70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком 10 років з конфіскацією майна;

- 14.05.2015 Овідіопольським районним судом Одеської області за ч.1 ст.309, ст.71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців з конфіскацією майна. Звільнився 05.01.2017 по відбуттю строку покарання;

- 14.10.2024 вироком Приморського районного суду м. Одеса за ч.2 ст.307 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком 6 років з конфіскацією майна,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.27 ч.3 ст.307, ч.1 ст.321 КК України,-

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Котовськ, Одеської області, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2,3 ст.307 КК України, -

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт.Демурине Межівського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Начальник Подільського відділу Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотаннями про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою заходу щодо обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на строк до 07.04.2025 року із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання та просив про застосування у відношенні обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк до 04.04.2025 року із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у виді застави, посилаючись на те, що 06.02.2025 року закінчується термін дії ухвал суду від 09.12.2024 року про продовження строку запобіжного заходу, однак на даний час відсутні підстави для застосування до обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання прокуроа про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважав доцільним застосувати щодо ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, а саме, домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважав доцільним застосувати щодо нього більш м`який запобіжний захід, а саме, домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважав доцільним застосувати щодо нього більш м`який запобіжний захід, а саме, домашній арешт.

Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважала доцільним застосувати щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід а саме, домашній арешт.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку прокурора, захисників, пояснення обвинувачених, суд дійшов наступного висновку.

Так, судом встановлено, що 17.01.2025 року до Котовського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.02.2024 за №-0000131 відносно обвинувачених ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.27 ч.3 ст.307, ч.1 ст.321 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2,3 ст.307 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

01.06.2024 року ухвалами слідчого судді Котовського міськрайсуду Одеської області відносно підозрюваних ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 28.07.2024 року, який неодноразово був продовжений слідчим суддею. Останній раз 09.11.2024 року ухвалами слідчого судді Котовського міськрайсуду Одеської області підозрюваним ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 06.02.2025 року. Отже, строк обраного запобіжного заходу закінчується 06.02.2025 року.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує свої доводи, суд дійшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) гарантує основоположне право на свободу та недоторканість, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п.1 ст.5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Тобто, суд повинен розглядати питання, чи взяття особи під варту конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.27 ч.3 ст.307, ч.1 ст.321 КК України, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.307 КК України, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, з яких за найтяжче кримінальне правопорушення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, а тому у відповідності з вимогами п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час судового розгляду встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились.

Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно враховувати вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до статті 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи. Встановлюючи обґрунтованість підозри слід виходити з того, що «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів». У справі «Летелье проти Франції» вказано, особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

У справі «Яблонський проти Польщі» №33492/96, пункт 83, від 21.12.2000 року, Суд зауважує, що відповідно до пункту 3 статті 5 органи влади, приймаючи рішення про те, чи слід звільняти чи затримувати особу, зобов`язані розглянути альтернативні заходи забезпечення його появи на суді. Дійсно, ця стаття передбачає не лише право на «судовий розгляд упродовж розумного строку або звільнення до розгляду», але також передбачає, що «звільнення може бути обумовлено гарантіями його явки до суду».

При цьому, відповідно до практики ЄСПЛ у справах «Штепа проти України» від 24.10.2019 за заявою №16349/17, «Войкін проти України» від 27.03.2018 за заявою №47889/08, ухвали про неприйнятність « ОСОБА_9 проти України» від 05.07.2018 повторне зазначення в ухвалі тих самих ризиків з обґрунтуванням продовження їх існування не становитиме порушення права на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити інші дії, вичерпний перелік яких визначений даною нормою процесуального права.

Суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Судом враховано вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинувачених ОСОБА_4 ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування запобіжного заходу домашній арешт, альтернативного триманню під вартою, як такого, що недостатній для запобігання ризиків та забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

При цьому, застосування до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом враховується те, що останні обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливого тяжких злочинів та тією обставиною, що інкримінований злочин вчинений за попередньою змовою групою осіб. Хоча досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню завершене, натомість ризики, які бралися судом до уваги при обранні їм запобіжного заходу у виді тримання під вартою не відпали, а тому є підстави вважати, що вони можуть, переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються. При цьому, суд оцінює і суспільну небезпечність кримінальних правопорушень у вчиненні яких ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 обвинувачуюься. Отже, вирішуючи клопотання про застосування до ОСОБА_4 ОСОБА_6 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує конкретні обставини даної справи та обставини, які були раніше встановлені під час розгляду клопотання про обрання міри запобіжного заходу та його продовженні. При цьому, суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст.177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст.5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи матеріали кримінального провадження, які свідчать, що інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинувачених, суд приходить до висновку, що обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Згідно ч.3 ст.183 КПК України - слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Визначаючи розмір застави в даному конкретному випадку, вважаю, що розумним, співмірним, справедливим та ефективним розміром застави для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні резонансного злочину, буде застава в розмірі 700 (сімсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає в сумі 2 119 600 (два мільйона сто дев`ятнадцять шістсот) гривень.

Визначаючи розмір застави в даному конкретному випадку, вважаю, що розумним, співмірним, справедливим та ефективним розміром застави для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні резонансного злочину, буде застава в 170 (сто сімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає в сумі 514 760 (п`ятсот чотирнадцять тисяч сімсот шістдесят) гривень 00 копійок гривень.

Визначаючи розмір застави в даному конкретному випадку, вважаю, що розумним, співмірним, справедливим та ефективним розміром застави для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні резонансного злочину, буде застава в 170 (сто сімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає в сумі 514 760 (п`ятсот чотирнадцять тисяч сімсот шістдесят) гривень 00 копійок гривень.

Крім цього, застосовуючи до обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, які можуть бути ними внесені у будь-який момент, вважаю за необхідне відповідно до ст. 194 ч.5 КПК України покласти на них ряд обов`язків.

Згідно ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів із залишенням визначеного розміру застави на підставі п.2 ч.5 ст.182 КПК України, який зможе запобігти названим вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Враховуючи, що згідно ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не може перевищувати 60 (шістдесяти) днів, тому ОСОБА_4 , ОСОБА_10 і ОСОБА_5 необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 04.04.2025 року.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 186, 189, 196, 197, 199, 205, 309 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника Подільського відділу Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у виді застави - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.27 ч.3 ст.307, ч.1 ст.321 КК України запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 04 квітня 2025 року з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали судді про застосування відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 04 квітня 2025 року.

Розмір застави, яку може бути внесено як самим обвинуваченим ОСОБА_4 , так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), становить 700 (сімсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025 року, що складає в сумі 2 119 600 (два мільйона сто дев`ятнадцять тисяч шістсот) гривень 00 копійок (700 х 3028 грн. = 2 119 600 грн. ).

Обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народження наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, слідчого судді, прокурора, суду;

- не відлучатися з населеного пункту в якому проживає, а саме: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Випасне;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні з приводу обставин та подій пов`язаних з вказаним кримінальним провадженням.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.2,3 ст.307 КК України запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 04 квітня 2025 року з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали судді про застосування відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 04 квітня 2025 року.

Розмір застави, яку може бути внесено як самим обвинуваченим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), становить 170 (сто сімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025 року, що складає в сумі 514 760 (п`ятсот чотирнадцять тисяч сімсот шістдесят) гривень 00 копійок (170 х 3028 грн. = 514760 грн.).

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, слідчого судді, прокурора, суду;

- не відлучатися з населеного пункту в якому проживає, а саме: Одеська область, місто Подільськ;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні з приводу обставин та подій пов`язаних з вказаним кримінальним провадженням.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 04 квітня 2025 року з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали судді про застосування відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 04 квітня 2025 року.

Розмір застави, яку може бути внесено як самим обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), становить 170 (сто сімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025 року, що складає в сумі 514 760 (п`ятсот чотирнадцять тисяч сімсот шістдесят) гривень 00 копійок (170 х 3028 грн. = 514760 грн.).

Обвинувачений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, слідчого судді, прокурора, суду;

- не відлучатися з населеного пункту в якому проживає, а саме: Одеська область, місто Подільськ;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні з приводу обставин та подій пов`язаних з вказаним кримінальним провадженням.

Копію ухвали вручити прокурору, захисникам, обвинуваченим та направити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Апеляційна скарга на ухвалу суду, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя