Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/61/25
У Х В А Л А

12.03.2025 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, застосованого у кримінальному провадженні за № 0000019 від 06.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До Виноградівського районного суду 25.02.2025 року надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні 0000019 від 06.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, з додатками.

Клопотання обґрунтоване тим, що 06 січня 2025 року старшим слідчим СВ відділення поліції № 1 Берегівського РВП ГНУП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_5 , внесено запис до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч.З ст. 332 КК України.

Старший слідчий ОСОБА_5 , здійснюючи досудове розслідування у даній справі, звернувся до слідчого судді з клопотанням до Виноградівського районного суду про накладення арешту на речові докази у справі.

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 22.01.2025 року накладено арешт на речові докази , а саме: мобільний телефон марки "Samsung S22" з мобільними номерами № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 з ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 ; на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 27.10.2022 року та на автомобіль марки "AUDI А6",д.н.з. НОМЕР_6 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 27.10.2022 року , належить на праві власності ОСОБА_4 , мешканцю АДРЕСА_1 , без права на відчуження, розпорядження та/або користування вказаним майном.

В клопотанні слідчого та ухвалі слідчого судді зазначено, що метою накладення арешту на вищевказане майно є те, що таке майно відповідає критеріям, наведеним у ст.98 КПК України, має ознаки зазначені у п.1 ч.2 ст.167 КПК України, а саме як засіб вчинення злочину та предмет, який зберіг на собі сліди правопорушення, або для спеціальної конфіскації, погашення матеріальної шкоди тобто має значення речових доказів у кримінальному провадженні.

Як вбачається зі змісту вказаної ухвали слідчого судді в її основу покладено обґрунтування, що вказане тимчасово вилучене майно відповідає критеріям ч. 2 ст. 167 КПК України, та є необхідним для збереження речових доказів.

Ці речові докази 21.01.2025 року ОСОБА_6 добровільно видав слідчому для проведення слідчих дій. З часу вилучення мобільного телефону та автомобіля пройшло півтора місяця. У слідчого достатньо було часу для зняття інформації, яка стосується переписки, для відшукання номерів телефонів , які мають чи не мають відношення до

кримінального правопорушення. Вилучений мобільний телефон є лише матеріальним носієм інформації та сам по собі не є необхідним доказом. Тим більше, що в КПК України встановлений порядок зняття інформації з електронних інформаційних систем (ст. 264 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 113 КПК України будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Як телефон так і автомобіль ОСОБА_7 використовував в особистих цілях. Фактично це його засоби для існування , заробітку. Він займався перевозкою пасажирів на автомобілі, а для зв"язку необхідний телефон. Через кордон нікого не перевозив. Йому часто телефонують і просять підвезти за винагороду. 05 січня 2025 року йому також зателефонував на мобільний телефон мужчина , який попросив взяти пасажира з міста Хуст і довезти до центра в смт. Вилок. По дорозі він не розмовляв і не розпитував про мету поїздки пасажира. Біля супермаркета SPAR зупинився , пасажир вийшов з машини і пішов по центральній дорозі. Куди він пішов йому невідомо. Більше він його не бачив. Ці показання він надав слідчому при допиті його в якості свідка.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.

У судове засідання адвокат ОСОБА_3 , не з`явилася, однак подала до суду письмове клопотання про підтримання поданого клопотання.

Прокурор та слідчий у судове засідання не з`явилися.

З огляду на скорочені терміни розгляду клопотань такої категорії та відсутність перешкод для розгляду, слідчий суддя розглядає його у відсутності учасників та без фіксування за допомогою технічних засобів відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України.

Вирішуючи подане клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя виходить із такого.

06 січня 2025 року старшим слідчим СВ відділення поліції № 1 Берегівського РВП ГНУП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_5 , внесено запис до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч.З ст. 332 КК України.

Старший слідчий ОСОБА_5 , здійснюючи досудове розслідування у даній справі, звернувся до слідчого судді з клопотанням до Виноградівського районного суду про накладення арешту на речові докази у справі.

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 22.01.2025 року накладено арешт на речові докази , а саме: мобільний телефон марки "Samsung S22" з мобільними номерами № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 з ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 ; на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 27.10.2022 року та на автомобіль марки "AUDI А6",д.н.з. НОМЕР_6 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 27.10.2022 року , належить на праві власності ОСОБА_4 , мешканцю АДРЕСА_1 , без права на відчуження, розпорядження та/або користування вказаним майном.

В клопотанні слідчого та ухвалі слідчого судді зазначено, що метою накладення арешту на вищевказане майно є те, що таке майно відповідає критеріям, наведеним у ст.98 КПК України, має ознаки зазначені у п.1 ч.2 ст.167 КПК України, а саме як засіб вчинення злочину та предмет, який зберіг на собі сліди правопорушення, або для спеціальної конфіскації, погашення матеріальної шкоди тобто має значення речових доказів у кримінальному провадженні.

Ці речові докази 21.01.2025 року ОСОБА_6 добровільно видав слідчому для проведення слідчих дій. З часу вилучення мобільного телефону та автомобіля пройшло півтора місяця. У слідчого достатньо було часу для зняття інформації, яка стосується переписки, для відшукання номерів телефонів , які мають чи не мають відношення до кримінального правопорушення. Вилучений мобільний телефон є лише матеріальним носієм інформації та сам по собі не є необхідним доказом. Тим більше, що в КПК України встановлений порядок зняття інформації з електронних інформаційних систем (ст. 264 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 113 КПК України будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Як телефон так і автомобіль ОСОБА_7 використовував в особистих цілях. Фактично це його засоби для існування , заробітку. Він займався перевозкою пасажирів на автомобілі, а для зв"язку необхідний телефон. Через кордон нікого не перевозив. Йому часто телефонують і просять підвезти за винагороду. 05 січня 2025 року йому також зателефонував на мобільний телефон мужчина , який попросив взяти пасажира з міста Хуст і довезти до центра в смт. Вилок. По дорозі він не розмовляв і не розпитував про мету поїздки пасажира. Біля супермаркета SPAR зупинився , пасажир вийшов з машини і пішов по центральній дорозі. Куди він пішов йому невідомо. Більше він його не бачив. Ці показання він надав слідчому при допиті його в якості свідка.

У відповідності до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.

Відповідно до ч.ІІ ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч.2ст.173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння,що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3,4ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цьогоКодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.

Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права

У відповідностідо ч.1 ст.100 КПК України,речовий доказ,який був наданий /

стороні кримінального провадження або був вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбаченихстатгями 160-166,170-174 цього Кодексу.

Місце зберігання автомобіля, який знаходиться під відкритим небом, без будь-якого захисту від дощу, снігу і належного контролю, захисту, охорони зі сторони працівників поліції, що приводить досить часто до корозії автомобіля.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Згідно з практикою Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСі» проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108. п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Крім того, звертаю увагу , що суд у даній ситуації може врахувати положення ст.100 КПК України , якою передбачено можливість передання на відповідальне зберігання речових доказів власнику, тому вбачається можливим в подальшому застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, можна скасувати накладений на нього арешт в частині заборони користування даним майном та передати це майно його власнику на відповідальне зберігання.

Нiхто не може бути протиправно позбавлений права власностi.Правоприватної власностi є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із встановлених під час розгляду клопотання обставин вбачається, що арештоване майно не були і не могли бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, вони не могли зберегти на собі його сліди чи містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, окрім того ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні має статус свідка, йому підозра не висунута, вилучені кошти та речі, як встановлено в судовому засіданні є спільною сумісною власністю подружжя, а тому клопотання підлягає до часткового задоволення.

Керуючись статтями 169, 174, 372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити частково.

Передати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 ,- мобільний телефон марки "Samsung S22" з мобільним номером № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 з ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 27.10.2022 року та автомобіль марки "AUDI А6",д.н.з. НОМЕР_6 , на які були накладено арешт згідно до Ухвали слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 22.01.2025 року, на відповідальне зберігання, із позбавленням права розпорядження майном, відповідно до норм ст.388 КПК України та зобов`язати ОСОБА_4 , на першу вимогу слідчого, прокурора надати вищезазначене майно для проведення досліджень

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Копію ухвали вручити (направити) прокурору, слідчому, володільцям майна, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Слідчий суддя ОСОБА_1