Справа № 455/196/25
Провадження № 1-кп/455/118/2025
ВИРОК
Іменем України

05 березня 2025 року м.Старий Самбір

СТАРОСАМБІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Старосамбірського районного суду Львівської області кримінальне провадження №0000034 від 19.01.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Добромиль Старосамбірського району Львівської області, громадянка України, українка, освіта професійно-технічна, раніше не судима, має на утриманні малолітню дитину, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 (далі за текстом - Обвинувачена),

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 27, частиною 1 статті 358 та частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України (далі за текстом КК України),

ВСТАНОВИВ:

1. ФОРМУЛЮВАННЯ ОБВИНУВАЧЕННЯ, ВИЗНАНОГО СУДОМ ДОВЕДЕНИМ, ОБСТАВИНИ ВЧИНЕННЯ КРИМІНАЛЬНОГО ПРАВОПОРУШЕННЯ

У вересні 2024 року (точна дата та точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи злочинні наслідки і бажаючи їх настання, маючи злочинний умисел, що посягає на встановлений порядок оформлення документів, які видаються державною установою, з метою отримання права на керування транспортним засобом, виступила пособником у вчиненні підробки «Посвідчення водія», а саме: перебуваючи в м. Самбір, Львівської області, надала невстановленій досудовим розслідуванням особі персональні дані про себе та власне фотозображення, які були використані для підробки у невстановленому місці та невстановлений час «Посвідчення водія» серії BXО № 638819 від 19.03.2024 виданого Територіальним сервісним центром № 1242, про надання їй права керування транспортним засобом категорії «В», в якому були використані реквізити «Територіальний сервісний центр 1242», а фактично остання у ТСЦ №1242 не зверталась, та вищевказаний документ їй не видавався, який остання отримала у жовтні 2024 року (точна дата та точний час досудовим розслідуванням не встановлено) за адресою: м. Добромиль, вул. Грушевського, 3, Самбірського району Львівської області у відділенні Нова Пошта №1.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене частиною 5 статі 27, частиною 1 статті 358 Кримінального кодексу України - пособництво у підробленні посвідчення та іншого офіційного документа, яке видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і яке надає права, з метою його використання.

18 січня 2025 року близько 22 годині 15 хвилин, ОСОБА_4 , достовірно знаючи та усвідомлюючи, що «Посвідчення водія» серії НОМЕР_1 від 19.03.2024 видане Територіальним сервісним центром № 1242, про надання їй права керування транспортним засобом категорії «В», в якому було використані реквізити «Територіальний сервісний центр 1242», є підробленим та містить завідомо недостовірні відомості, щодо надання їй права на керування транспортним засобом категорії «В», перебуваючи на узбіччі центральної автодороги у с. Княжпіль, Самбірського району Львівської області, використала вищевказаний, завідомо підроблений документ, шляхом його пред`явлення та надання працівникам поліції ВП №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України - використання завідомо підробленого документа.

В сукупності ОСОБА_4 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені частиною 5 статті 27, частиною 1 статті 358 КК України пособництво у підробленні посвідчення та іншого офіційного документа, яке видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і яке надає права, з метою його використання, та частиною 4 статті 358 КК України - використання завідомо підробленого документа.

2. ПОЗИЦІЯ СТОРОНИ ЗАХИСТУ

Обвинувачена в судовому засіданні пояснила, що розуміє зміст та характер пред`явленого їй обвинувачення, вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнала повністю, погодилась давати показання.

3. ОБСЯГ ДОСЛІДЖУВАНИХ СУДОМ ДОКАЗІВ

На підставі частини 3 статті 349 КПК України за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким з не оспорюються, обмежитись допитом Обвинуваченої, а також дослідженням документів, які характеризують його особу.

При цьому, судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає. Також судом роз`яснено учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

4. ДОПИТ ОБВИНУВАЧЕНОЇ

Допитана в судовому засіданні Обвинувачена вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнала повністю, щиро каялась, в ході допиту повністю підтвердила вищевикладені фактичні обставини кримінального правопорушення.

5. ВІДОМОСТІ ПРО ОСОБУ ОБВИНУВАЧЕНУ

Обвинувачена раніше до кримінальної відповідальності не притягалась, під динамічним спостереженням лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину.

6. ВИСНОВКИ СУДУ

Судом встановлено, що діяння, у вчиненні яких обвинувачується Обвинувачена дійсно мали місце, ці діяння містять склад кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 27, частиною 1 статті 358 та частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України. Обвинувачена винна у вчиненні кримінальних правопорушень та підлягає покаранню за їх вчинення.

Обставинами, що пом`якшують покарання Обвинуваченої є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання Обвинуваченій не встановлено.

7. ПРИЗНАЧЕННЯ ПОКАРАНЯ

7.1. Загальні засади призначення показання

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (частини 1 та 2 статті 50 КК України).

Суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (частина 1 статті 65 КК України).

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень (2 статті 65 КК України).

При призначенні покарання співучасникам кримінального правопорушення суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує характер та ступінь участі кожного з них у вчиненні кримінального правопорушення (частина 5 статті 68 Кримінального кодексу України).

7.2. Призначення покарання Обвинуваченій за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 27, частиною 1 статті 358 КК України

З урахуванням положень частини 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 358 КК України класифікується як кримінальний проступок.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характер та ступінь участі Обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, а саме пособництво у вчиненні кримінального правопорушення, вищевикладені відомості про особу Обвинуваченої, сукупність обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, суд дійшов висновку, що для досягнення мети, визначеної частиною 2 статті 50 КК України, Обвинуваченій слід призначити покарання в межах санкції частини 1 статті 358 КК України - штраф у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100,00 грн.

7.3. Призначення покарання Обвинуваченій за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 358 КК України

З урахуванням положень частини 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 358 КК України класифікується як кримінальний проступок.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, вищевикладені відомості про особу Обвинуваченої, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність сукупність обставин, що його обтяжують, суд дійшов висновку, що для досягнення мети, визначеної частиною 2 статті 50 КК України, Обвинуваченій слід призначити покарання в межах санкції частини 4 статті 358 КК України - штраф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.

7.4. Призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень

При сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань (частина 1 статті 70 КК України).

Оскільки Обвинуваченою вчинено декілька кримінальних правопорушень, покарання слід визначити за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням та остаточно призначити Обвинуваченій покарання штраф у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100,00 гривень.

8. ВИРІШЕННЯ ІНШИХ ПИТАНЬ ПРИ УХВАЛЕННІ ВИРОКУ

Запобіжний захід Обвинуваченій не обирався, остання свої процесуальні обов`язки виконувала належним чином, враховуючи положення статті 177 КПК України щодо мети і підстав для застосування запобіжних заходів, суд не вбачає підстав для застосування таких заходів до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов не заявлено, процесуальні витрати відсутні, долю речових доказів слід вирішити в порядку статті 100 КПК України.

9. СУДОВЕ РІШЕННЯ

Керуючись статтями 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 27, частиною 1 статті 358 та частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України та призначити їй покарання:

- за частиною 5 статті 27, частиною 1 статті 358 Кримінального кодексу України штраф у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100,00 грн;

- за частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України штраф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.

З урахуванням положень статті 70 Кримінального кодексу України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання штраф у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100,00 гривень.

2. Речовий доказ: "Посвідчення водія" НОМЕР_2 від 19.03.2024, видане Територіальним сервісним центром №1242 на ім`я ОСОБА_4 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Строк і порядок набрання вироком законної сили та його оскарження

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд Львівської області.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

Суддя ОСОБА_1