Справа № 472/1100/23
Провадження №1-в/472/4/25
УХВАЛА
про відмову в задоволенні подання
07 лютого 2025 року селище Веселинове
Миколаївської області
Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря
судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
представника органу пробації - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №3 у селищі Веселинове Миколаївської області подання в.о. начальника Вознесенського районного сектору №1 філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 про пом`якшення призначеного покарання та виключення з вироку епізоду крадіжки у зв`язку із декриміналізацією вчиненого діяння стосовно засудженого:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Веселинове Миколаївської області, громадянина України, освіта неповна середня, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 04.03.2024 року Веселинівським районним судом Миколаївської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки та з покладенням обов`язків відповідно до ст.76 КК України,
03 грудня 2024 року до суду надійшло подання в.о. начальника Вознесенського районного сектору №1 філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 про пом`якшення призначеного покарання та виключення з вироку окремого епізоду крадіжки у зв`язку із декриміналізацією вчиненого діяння за вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 04 березня 2024 року, за яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, в якому ставиться питання про пом`якшення призначеного засудженому покарання та виключення з вироку епізоду крадіжки від 06.11.2023 року у зв`язку із усуненням законом караності діяння.
Подання мотивоване тим, що на обліку Вознесенського районного сектору №1 філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях з 05 квітня 2024 року перебуває ОСОБА_5 . Відповідно до вироку сума матеріального збитку, який спричинив ОСОБА_5 за одним з епізодів крадіжки за 06.11.2023 року не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановленого у 2023 році. Таким чином, в.о. начальника ОСОБА_6 просить пом`якшити засудженому призначене покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння та виключити з вироку посилання на епізод крадіжки від 06.11.2023 року.
В судовому засіданні представник Вознесенського районного сектору №1 філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 подання підтримала та просила його задовольнити.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 висловила думку про те, що подання в.о. начальника Вознесенського районного сектору №1 філії Державної установи "Центр пробації" ОСОБА_4 не підлягає задоволенню, оскільки чинним законодавством не передбачено звільнення від призначеного покарання за окремими епізодами крадіжок, а ОСОБА_5 було призначено одне покарання за ч. 4 ст. 185 КК України.
Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає за можливе провести судове засідання без його участі, оскільки це не погіршує його становище.
Заслухавши пояснення представника Вознесенського районного сектору №1 філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 , думку прокурора ОСОБА_3 , вивчивши матеріали особової справи та матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 04 березня 2024 року ОСОБА_5 засуджено за ч.4 ст.185, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
Згідно з вироком від 04 березня 2024 року ОСОБА_5 06.11.2023 року вчинив крадіжку будівельної тачки марки "Квітка Pro" на суму 1399,30 гривень.
Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Такий же принцип неявно гарантований і ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.
Законом № 3886-IX у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статті 185, 190, 191 КК України фактично містять відсилку до ст. 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.
Таким чином, кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян безпосередньо вплинула на суть таких кримінально караних діянь, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він указаний законодавцем у ст. 51 КУпАП.
Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 неоподатковувані мінімуми доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.
Тобто, для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 КК України, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, обговорювана зміна «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні ст. 5 КК України.
Таким чином, зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта неоподатковуваного мінімуму доходів громадян для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 неоподатковувані мінімуми доходів громадян.
У той же час суд наголошує, що визначення суми, яка дорівнює 2 неоподатковуваним мінімумам доходів громадян, здійснюється виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діяв на час вчинення відповідного діяння.
Вказана позиція узгоджується з правовою позицією, викладеною в Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21.
Неоподатковуваний мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги на 2023 рік складав 1342 грн. Тобто два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 1342 грн х 2 = 2684,00 грн.
ОСОБА_5 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК за вчинення в 2023 році таємного викрадення чужого майна (крадіжку) на суму 1399,30 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.
Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Таким чином, оскільки вартість викраденого майна на час вчинення діяння не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то до цього діяння мала б застосовуватися ст. 5 КК України.
Разом з тим, відповідно до п. 20 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК України, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.
З огляду на вищенаведене, суд не має повноважень звільняти ОСОБА_5 від призначеного покарання за вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 04.03.2024 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за окремим епізодом крадіжки, вчиненої ОСОБА_5 06.11.2023 року на суму 1399,30 гривень, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, оскільки судом не призначалось окремо покарання за кожним з епізодів крадіжок.
Що стосується пом`якшення призначеного покарання, то суд не знаходить підстав для пом`якшення ОСОБА_5 призначеного покарання, оскільки за вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 04 березня 2024 року йому було призначено мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 4 ст. 185 КК України - п`ять років позбавлення волі.
Тобто, фактично подання, яке було направлено до суду містить вимогу про зміну вироку Веселинівського районного суду Миколаївської області від 04.03.2024 року, який набрав законної сили, що неможливо на стадії виконання вироку та суперечить положенням ст. 74 КК України.
З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що подання органу пробації не підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, суд
Відмовити повністю в задоволенні подання в.о. начальника Вознесенського районного сектору №1 філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 про пом`якшення призначеного покарання та виключення з вироку Веселинівського районного суду Миколаївської області від 04.03.2024 року окремого епізоду крадіжки у зв`язку із декриміналізацією вчиненого діяння стосовно засудженого ОСОБА_5 .
На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду.
Суддя Веселинівського районного суду
Миколаївської області ОСОБА_1