Провадження по справі 1-в/635/906/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року с-ще Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у зв`язку з набранням чинності Законом України №3886- ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,-

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у зв`язку з набранням чинності Законом України №3886- ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,-

Від засудженого ОСОБА_4 до суду надійшла заява про розгляд клопотання без його участі.

Представник ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Прокурор подав заяву, в якій зазначив, що проти задоволення клопотання засудженого не заперечує, просив розглядати за його відсутності.

Відповідно до ч. 5 ст. 539КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року, а саме у 2024 році - 3028 грн, у 2023 -2684 грн, у 2022 - 2481 грн, у 2021 році - 2270 грн, у 2020 році - 2102 грн., у 2019 1921 грн., у 2018 1762 грн. та віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

Судовим розглядом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» за вироком Дергачівського районного суду Харківськох області від 07 травня 2020 року.

За вироком Дергачівського районного суду Харківськох області від 07 травня 2020 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 315, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 317, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання: за ч.1 ст.263 КК України у виді трьох років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 315 КК України у виді семи років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 307 КК України у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч. 2 ст. 317 КК України у виді п`яти років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч. 2 ст. 309 України у виді чотирьох років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 185 КК України у виді двох років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 357 КК України у виді двох років обмеження волі; за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді одного року позбавлення волі. У відповідності до ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_4 призначено покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна. У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 29 січня 2020 року, більш суворим призначеним за даним вироком, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 25 червня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 07 травня 2020 року.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 січня 2021 року задоволено клопотання адміністрації державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства відповідно до ст. 74 КК України. Відповідно до ухвали вважати ОСОБА_4 засудженим за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 07 травня 2020 року за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 315, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 317, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та визначити покарання: за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі (раніше призначене); за ч. 2 ст. 315 КК України у виді 7 років позбавлення волі (раніше призначене); за ч. 2 ст. 307 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна (раніше призначене); за ч. 2 ст. 317 КК України у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна (раніше призначене); за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 5 років обмеження волі; за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі (раніше призначене); за ч. 3 ст. 357 КК України у виді 2 років обмеження волі (раніше призначене); за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі (раніше призначене). На підставі ч. 1 ст. 70, ч.1 ст.72 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 29 січня 2020 року, більш суворим призначеним за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Цим вироком ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодами вчиненими у січні 2019 року, якими завдано матеріальних збитків на суму 300 грн, 350 грн, 500 грн, 08.02.2019 на суму 1000 грн, 20.02.2019 на суму 200 грн та 250 грн, у березні 2019 року на суму 300 грн, 04.03.20219 на суму 200 грн, 06.03.2029 на суму 250 грн, 12.03.2019 на суму 1800 грн, в середині березня 2019 на суму 300 грн, тобто розмір викраденого складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (саном на 01.01.2019 1921 грн).

Цим же вироком ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом від 06.08.2019, яким завдано матеріальних збитків на суму 241,40 грн, тобто розмір викраденого складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 29 січня 2020 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст.309 КК України та призначено покарання, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 14 серпня 2019 року та остаточно призначено покарання у виді 5 (п`яти) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі.

Вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 14 серпня 2019 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 186, ч.3 ст.185 КК України і призначено йому покарання: за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 186 КК України - 5/п`ять/ років позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України - 4/чотири/роки 6/шість/ місяців позбавлення волі. Відповідно до ст. 70 КК України призначено покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначивши остаточне покарання 5/п`ять/ років позбавлення волі. На підставі ст.71КК України призначити покарання за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 02.08.2018 та остаточно призначити покарання 5 /п`ять/ років 3 /три/ місяці позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі.

Згідно вироку Дергачівського районного суду Харківської області від 14 серпня 2019 року ОСОБА_4 18.10.2019 вчинив крадіжку на суму 325 грн, що складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (саном на 01.01.2019 1921 грн).

Вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 04 червня 2018 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового терміну в 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Вказаним вироком ОСОБА_4 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України за вчинення 15.02.2018 злочину, яким завдані збитки потерпілому у сумі 382 грн, тобто розмір викраденого складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (станом на 01.01.2018 1762 грн).

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст.3, ч. 2 ст.4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1ст. 5 КК України).

Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено правовий висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Таким чином, кримінальні правопорушення, вчинені за епізодами у січні 2019 року, якими завдано матеріальних збитків на суму 300 грн, 350 грн, 500 грн, 08.02.2019 на суму 1000 грн, 20.02.2019 на суму 200 грн та 250 грн, у березні 2019 року на суму 300 грн, 04.03.20219 на суму 200 грн, 06.03.2019 на суму 250 грн, 12.03.2019 на суму 1800 грн, в середині березня 2019 на суму 300 грн та передбачене ч. 2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України (на суму 241,40 грн), за вчинення яких ОСОБА_4 був засуджений вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 07 травня 2020, наразі не можуть вважатися кримінально караними, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за заволодіння яким наразі передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Також не може вважатися кримінально караним правопорушення вчинене ОСОБА_4 18.10.2019 кримінальне правопорушення на суму 325 грн згідно вироку Дергачівського районного суду Харківської області від 14 серпня 2019 року.

Цим же вироком ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України за вчинення крадіжки, якою завдано матеріальних збитків на суму 7892 грн та 21382 грн. Виходячи з розміру вартості викраденого у 2019 році засудженим майна (7892 грн та 21382 грн) суд приходить до висновку, що усунення кримінальної караності вчиненого ОСОБА_4 наведеного вище діяння не відбулося.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність частини діянь, за вчинення яких засуджено ОСОБА_4 , усунута, суд приходить до висновку про те, що на підставі ч.2 ст.74 КК України засудженого необхідно звільнити від призначеного покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст.185 КК України, що призначене вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 07 травня 2020 року у виді одного року позбавлення волі та по окремим епізодам за вказаним вироком за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме за епізодами вчиненими у січні 2019 року, яким завдано матеріальних збитків на суму 300 грн, 350 грн, 500 грн, 08.02.2019 на суму 1000 грн, 20.02.2019 на суму 200 грн та 250 грн, у березні 2019 року на суму 300 грн, 04.03.20219 на суму 200 грн, 06.03.2029 на суму 250 грн, 12.03.2019 на суму 1800 грн, в середині березня 2019 на суму 300 грн.

Також підлягає звільненню від призначеного покарання за за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 14 серпня 2019 року за ч.3 ст. 185 КК України та за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 04 червня 2028 року за ч. 3 ст. 185 КК України.

Таким чином, суд, на підставі ст. 58 Конституції України, ст.5,ч.2 ст.74 КК України, Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та керуючись ст.ст.336, 537, 539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного йому вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 04 червня 2018 року за ч.3 185 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

На підставі ч. 2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного йому вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 14 серпня 2018 року за ч.3 185 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

На підставі ч. 2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного йому вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 07 травня 2020 року за ч.2 ст.15- ч. 2 ст.185 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

На підставі ч. 2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 07 травня 2020 року за епізодами крадіжки майна вчиненими у січні 2019 року, якими завдано матеріальних збитків на суму 300 грн, 350 грн, 500 грн, 08.02.2019 на суму 1000 грн, 20.02.2019 на суму 200 грн та 250 грн, у березні 2019 року на суму 300 грн, 04.03.20219 на суму 200 грн, 06.03.2029 на суму 250 грн, 12.03.2019 на суму 1800 грн, в середині березня 2019 на суму 300 грн, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 07 травня 2020 року за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 315, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 317, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та визначити покарання: за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі (раніше призначене); за ч. 2 ст. 315 КК України у виді 7 років позбавлення волі (раніше призначене); за ч. 2 ст. 307 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна (раніше призначене); за ч. 2 ст. 317 КК України у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна (раніше призначене); за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 5 років обмеження волі; за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі (раніше призначене); за ч. 3 ст. 357 КК України у виді 2 років обмеження волі (раніше призначене). На підставі ч. 1 ст. 70, ч.1 ст.72 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 29 січня 2020 року, більш суворим призначеним за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Суддя ОСОБА_1