Справа №463/1402/25
Провадження №1-кс/463/2881/25
У Х В А Л А

про скасування арешту майна

26 березня 2025 року Личаківський районний суд м. Львова

Слідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000029 від 30 січня 2025 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України

в с т а н о в и в:

власник майна ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львів від 18 лютого 2025 року у кримінальному провадженні № 0000029 від 30 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України (справі №463/1402/25) на мобільний телефон марки «iPhone 11 Pro» ІMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 .

Подане клопотання мотивує тим, що 13 лютого 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 12 лютого 2025 року проведено обшук у приміщенні відділення поліції №l Золочівського РВП ГУНІ у Львівській області, що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Броди, майдан Свободи, буд. 10, під час якого вилучено мобільний телефон марки «Iphone 11pro» золотистого кольору з чохлом леопардового окрасу, який належить їй - старшому слідчому слідчого відділення ВП №1 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 . Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 від 18 лютого 2025 року (справа №463/1402/25) накладено арешт на тимчасово вилучене майно, в тому числі зазначений мобільний телефон, шляхом заборони їх відчуження, а також розпорядження та користування ним, як речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000029 від 30 січня 2025 року. Вказує, що її не було повідомлено про розгляд клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, а тому вона не була присутня на судовому засіданні та не могла висловити свою думку з приводу накладення арешту на належне їй майно. Зазначає, що під час проведення обшуку 13 лютого 2025 року вона добровільно надала доступ до свого телефону прокурору, який проводив обшук, та в ході проведення обшуку прокурор оглянув галерею, месенджери, які встановлені на телефоні, телефонну книгу та все інше, що його цікавило, даний факт зафіксовано на відео (додаток до протоколу обшуку), а тому доцільності накладення арешту на її телефон немає. Стверджує, що у кримінальному провадженні проведено проведені усі необхідні слідчі (розшукові) дії, а також інші процесуальні дії, передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, за участю арештованого майна, зокрема було достатньо часу для огляду мобільного телефону. З огляду на те, що з моменту накладення арешту на майно сплинуло близько 1,5 місяці вважає, що вже сплинули розумні строки для проведення всіх необхідних процесуальних та слідчих дій, а відтак відпала потреба в подальшому застосуванні такого заходу, тому просить задовольнити клопотання та скасувати арешт із зазначеного вище майна.

В судове засідання 26 березня 2025 року особа, що подала клопотання - власник майна ОСОБА_3 не з`явилась, 26 березня 2025 року через систему «Електронний суд» надійшла заява останньої про розгляд клопотання про скасування арешту майна у її відсутності, згідно з якою клопотання підтримує та просить задовольнити.

Представник ТУ ДБР у м. Львові, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляді, в тому числі слідчий слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_5 , за клопотанням якого було накладено арешт, якого було особисто повідомлено про розгляд клопотання, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду не подав, а також жодних заперечень на подане клопотання до суду не скерував. За таких обставин відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України слідчий суддя вважає за можливе розглянути подане клопотання за відсутності представника особи, за клопотанням якої було арештовано майно.

Оглянувши матеріали клопотання, справи №463/1402/25, провадження №1-кс/463/1626/25, за клопотанням про арешт майна, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме: у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

У відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

При цьому згідно з п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України у разі скасування арешту тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено.

Встановлено, що Другий слідчий відділ (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0000029 від 30 січня 2025 року за підозрою. у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

14 лютого 2025 року у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова від 12 лютого 2025 року у справі №463/1402/25, провадження №1-кс/463/1495/25, в рамках вказаного кримінального провадження було надано слідчим групи слідчих та прокурорам групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000029 від 30 січня 2025 року дозвіл на проведення обшуку у приміщенні Відділення поліції №1 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області, що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Броди, вул. майдан Свободи, буд. 10, котре перебуває у власності Бродівської міської ради, з метою відшукання та вилучення речей і документів, які можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, а саме: матеріалів кримінального провадження №0000038 від 28 січня 2025 року за ч. 1 ст. 246 КК України (для вилучення їх завірених копій); неправомірної вигоди в розмірі 5000 доларів США, що буде передана заявником 13 лютого 2025 року або її частина (у випадку розподілення між співучасниками); комп`ютерної техніки, ноутбуків, накопичувачів флеш-пам`яті, жорстких дисків, переносних носіїв інформації, мобільних телефонів, які можуть містити інформацію щодо спілкування учасників злочинної схеми між собою, обговорення злочинних планів; чорнових записів, які можуть містити інформацію та відомості, які пов`язані із досудовим розслідуванням даного кримінального провадження.

З протоколу обшуку від 13 лютого 2025 року проведеного на підставі вказаної вище ухвали слідчого судді в приміщенні Відділення поліції №1 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області, що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Броди, вул. майдан Свободи, буд. 10, вбачається, що в ході такого виявлено та вилучено в тому числі мобільний телефон Iphone золотистого кольору з чохлом леопардового окрасу в заблокованому стані без паролю доступу, старшого слідчого слідчого відділення ВП №1 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 .

Постановою слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_5 від 14 лютого 2025 року вищезазначене вилучене майно визнане речовими доказами у кримінальному провадженні №0000029 від 30 січня 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 18 лютого 2025 року у справі № 463/1402/25, провадження №1-кс/463/1626/25, в рамках вказаного кримінального провадження за клопотанням слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 накладено арешт шляхом заборони користування та розпорядження, в тому числі відчуження, на майно, яке було 13 лютого 2025 року вилучено під час проведення обшуку у приміщенні відділення поліції №1 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області, що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Броди, майдан Свободи, буд. 10, в тому числі мобільний телефон Iphone золотистого кольору з чохлом леопардового окрасу в заблокованому стані без паролю доступу, старшого слідчого слідчого відділення ВП №1 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 .

Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що арешт на дане майно накладено з метою забезпечення збереження речових доказів. Завданням арешту, накладеного на майно є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна. При цьому звертаючись з клопотанням слідчий довів, що зазначене у клопотанні майно є речовими доказами, оскільки таке могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Водночас статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Так з матеріалів клопотання вбачається, що майно було вилучено ще 13 лютого 2025 року, тобто з моменту вилучення такого пройшло понад місяць. Хоч згідно з матеріалами клопотання про арешт майна вказаний мобільний телефон було вилучено в заблокованому стані без паролю доступу, однак власник майна в своєму клопотанні про скасування арешту стверджує, що під час проведення обшуку 13 лютого 2025 року нею було добровільно надано доступ до свого телефону прокурору, який оглянув вміст такого, чого органом досудового розслідування не спростовано. При цьому під час розгляду клопотання про скасування арешту майна слідчим суддею не встановлено обставин щодо повідомлення власнику майна підозри у даному кримінальному провадженні, слідчим будь-яких заперечень щодо скасування арешту майна слідчому судді не скеровано.

З врахуванням наведеного вище, того, що з моменту вилучення майна пройшло півтори місяці, що є достатнім часом для здійснення з таким необхідних слідчих дій, а також враховуючи відсутність заперечень органу досудового розслідування щодо скасування арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку, що потреба в подальшому існуванні арешту на даний час відпала, а відтак клопотання про скасування арешту майна підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 169, 174, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 18 лютого 2025 року у справі №463/1402/25, провадження №1-кс/463/1626/25, шляхом заборони користування та розпорядження, в тому числі відчуження, на мобільний телефон Iphone золотистого кольору з чохлом леопардового окрасу в заблокованому стані без паролю доступу, старшого слідчого слідчого відділення ВП №1 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1