ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1036/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" січня 2025 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

обвинувачена ОСОБА_6 ,

потерпіла ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) № 0003144 від 13.07.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва,

громадянки України, яка зареєстрована та проживає за

адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

встановив:

1. До Дарницького районного суду м. Києва 28 серпня 2024 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0003144 від 13.07.2024, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

1.1 Висунуте обвинувачення ОСОБА_6 суд вважає доведеним та відповідно до якого вона обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що вона 12 липня 2024 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. А. Вербицького, 12, в ході словесного конфлікту з ОСОБА_7 , на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи з необережності, передбачаючи можливість настання шкідливих наслідків своїх дій та легковажно розраховуючи на їх відвернення, не маючи на меті спричинити потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження і не передбачаючи їх настання, наблизилась до потерпілої, схопила за волосся, від чого ОСОБА_7 не втрималась на ногах, оскільки втратила рівновагу та впала на лівий бік, а ОСОБА_6 впала на потерпілу зверху. Внаслідок падіння ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки: перелом акроміального кінця лівої ключиці.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

2. Під час судового розгляду судом були допитані потерпіла, свідок сторони обвинувачення та обвинувачена.

2.1 У судовому засіданні була допитана потерпіла ОСОБА_7 , яка надала суду показання про те, що 12 липня вона вийшла на вулицю, щоб зустрітись із своїми друзями. Вона проходила поряд із сквером на вул. Вербицького та побачила свого знайомого, якому сказала піти з нею. Вони пішли в магазин, а потім сіли окремо на лавочку. Вони почали розмовляти і прийшла ОСОБА_6 і почались звинувачення, що їй щось не подобається. Вона не зрозуміла суть її питання і вона їй відповіла, що вони розмовляють, на що їй обвинувачена відповіла, що нікуди звідси не піде та взяла її за волосся. Надалі вона встала і обвинувачена її штовхнула, від чого вона впала, а на неї зверху впала обвинувачена, внаслідок чого вона отримала тяжку травму - перелом ключиці. У цей час хлопці підбігли та відтащили її. Вона не могла тоді підняти руку і їй викликали швидку, потім зателефонували в поліцію.

Відповідаючи на питання учасників судового розгляду, доповнила, що тоді у неї волосся була зав`язано у хвостик, вона не встигла також вчепитись у волосся обвинуваченої. Обвинувачена її штовхнула, тому вона не втрималась. З нею тоді поряд був ОСОБА_9 , на інших лавочках були люди, але далеко. Люди швидко до них підбігли, яких вона знає наглядно. ОСОБА_6 до них підійшла на відстань кроку - пів кроку. ОСОБА_6 перша схопила за волосся потерпілу. Вона не збиралась чіплятися за волосся обвинуваченої. Схопила за волосся і штовхнула, нахилила і штовхнула тулубом. Спочатку обвинувачена була від неї на крок - пів кроку, а коли схопила за волосся, то вже була ближче. Лавочка у момент поштовху була зліва, і смітник поряд з лавочкою. Вона не втрималась на ногах через те, що її тримали за волосся. Вживала у той день алкогольні напої, а саме пиво. Обвинувачена тримала її за волосся, через це вона не втрималась і впала, а обвинувачена через те, що тримала її за волосся впала на неї. Вона впала на бік. Все відбувалось дуже швидко і дуже злякалась, бо почула, що у неї щось хруснуло. Обвинувачена була зверху, коли вони впали, вся подія тривала біля хвилини.

2.2 Під час судового розгляду був допитаний свідок ОСОБА_9 , який під час свого допиту повідомив суд, що наглядно знайомий з обвинуваченою, з потерпілою також знайомий. Того дня він сидів у парку зі своїми знайомими, йому зателефонувала ОСОБА_11 і він з нею пішов у Велмарт, далі повернулись і сіли на лавочку, розмовляли. Потім підійшла ОСОБА_6 і почалась між ними суперечка. ОСОБА_6 після суперечки взяла за волосся потерпілу і впала на неї. Після цього у ОСОБА_11 був перелом ключиці.

Відповідаючи на питання учасників судового розгляду, доповнив, що подія була влітку, після 6-ї вечора, у парку Інтернаціоналістів. Першою почала конфлікт обвинувачена, конфлікт почався через те, що її попросила відійти потерпіла. Обвинувачена почала перша штовхатися і схопила за волосся потерпілу. Потерпіла обвинувачену за волосся не хапала, штовхнула її тулубом. Обвинувачена впала на потерпілу зверху. Коли падала, мабуть, не тримала вже за волосся. Потім всі розійшлись. Потерпіла з самого початку не скаржилась. А потім дізнався, що вона поїхала на Червоний хутір. Він спочатку був в компанії, втрьох, зі своїм товаришем. Потерпіла спочатку сиділа, потім її схопила за волосся і вона встала, потім вони впали, вони обоє штовхались перед падінням, потерпіла більше намагалась звільнити своє волосся, яке тримала обвинувачена. Потерпіла не чіплялась за лавку, вона впала від штовханини. У той день він випив один літр пива і потерпіла так само. Потерпіла намагалась звільнити своє волосся, намагалась убрати руку обвинуваченої, але за руки останню не хапала. Потерпіла піднялась, тому що попросила обвинувачену не заважати їм. Обвинувачена штовхнула потерпілу і вони впали разом.

2.3 Обвинувачена ОСОБА_6 під час свого допиту вказала, що 12 липня 2024 року, приблизно о 6-ій вечора, була в сквері сама, розпивала спиртні напої. Потім до них підійшла ОСОБА_11 , а вона була зі своїм цивільним чоловіком вже, та біля неї тоді також був ОСОБА_9 , якого забрала потерпіла. Далі вона підійшла до них, до іншої лавочки, де вони присіли, і нахилившись до потерпілої, схопила її волосся та разом впали. Як саме падали не пам`ятає, з якої саме сторони лавочки. Потім хлопці їх розборонили і вона пішла. У подальшому їй зателефонували і повідомили, що на неї потерпіла написала заяву. Вони тоді просто впали. Ніхто цього не хотів. І вона вибачається перед потерпілою, що нанесла їй травму.

Відповідаючи на питання учасників судового розгляду, доповнила, що вона сама пішла до потерпілої, яка сиділа із ОСОБА_9 . Потерпіла сиділа і вона до неї нахилилась, вчепилась їй за волосся. Мабуть, потерпіла через це піднялась, бо було боляче, а далі вони впали. Вона не пам`ятає сам момент падіння. Спочатку вони були втрьох, а потім потерпіла забрала ОСОБА_9 , тму надалі вона до них підійшла, коли вони вже сіли окремо з потерпілою. Вона не заперечує висунуте обвинувачення, що могла необережно спричинити потерпілій такі тілесні ушкодження. Має на утриманні неповнолітню доньку, 16 років. Їй соромно за те, що так трапилось, намагалась примиритись із потерпілою.

3. Суду також на підтвердження висунутого обвинувачення були надані письмові докази, а саме:

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.07.2024, усна заява від ОСОБА_7 у день події щодо спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ;

- протокол огляду місця події від 12.07.2024 із долученою фототаблицею огляду місцевості;

- протокол слідчого експерименту від 09.08.2024 за участі потерпілої ОСОБА_7 , із долученим відеозаписом його проведення;

- висновок експерта від 21.08.2024 № 042-1270-2024, відповідно до висновків якого під час первинно відомого звернення за медичною допомогою 12.07.2024 (під час огляду лікарем(-ми) травмпункту з КНП «КМКЛ № 1»), з урахуванням даних, які віддзеркалюють наступне проведення інструментальних досліджень, є підстави стверджувати, що у ОСОБА_7 клінічними лікарями було виявлено таке тілесне ушкодження - закрита травма грудної клітки: перелом акроміального кінця лівої ключиці. Виходячи з того, що у звичайному клінічному перебігу, відновлення порушеної анатомічної цілісності травмованої кістки (байдуже, чи було проведено оперативне втручання чи було обрано консервативну тактику лікування) та початок відновлення порушеної функції травмованої ділянки (по місцю утворення виявленого перелому, враховуючи функціональне навантаження травмованої ділянки грудної клітки) у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк понад 21 добу. Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров`я як загальновизначеного судово-медичного критерію визначення ступеня тяжкості, а тому є підстави виявлене тілесне ушкодження відносити до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості відповідно до пп. 1.5.2, 2.2.1/в та 4.6 Правил. Враховуючи відомі часові дані, обставини події, характер виявленого тілесного ушкодження, є підстави вважати, що виявлене тілесне ушкодження утворилося за рахунок дії тупого/тупих, твердого/твердих предмету/предметів у строк, вказаний у описовій частині постанови, тобто 12.07.2024. аналіз даних, зібраних органом досудового розслідування дає підстави вважати, що під час проведення слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_7 було частково відтворено ймовірно-спроможний спосіб утворення виявленого тілесного ушкодження, що знайшло своє відображення на таймері запису 04:56-05:24;

- постанова про визнання речовими доказами від 07.08.2024 завіреної ксерокопії запису № 6649 у Журналі реєстрації амбулаторних пацієнтів травмпункту КНП «КМКЛ № 1» на 4 арк від 12.07.2024 про звернення ОСОБА_7 та ретгенографію лівого плечового суглобу;

- дані про особу обвинуваченої: копію паспорта громадянина України, довідки щодо не притягнення до відповідальності, а також те, що не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра.

3.1 Вказані докази були оголошені прокурором під час судового розгляду та досліджені судом.

3.2 Під час їх дослідження сторона захисту не висловила будь-яких зауважень щодо неналежності або недопустимості цих доказів, та вказала, що не заперечує проти їх долучення до матеріалів провадження.

3.3 Суд приймає вказані докази на підтвердження встановлених судом обставин, зокрема письмові докази на підтвердження підстав розпочати досудове розслідування - протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.07.2024, усна заява від ОСОБА_7 у день події щодо спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

З аналогічних підстав суд приймає як належні й допустимі докази, які стосуються встановлення органом досудового розслідування фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, зокрема протокол огляду місця події, протокол слідчого експерименту від 09.08.2024 за участі потерпілої ОСОБА_7 , із долученим відеозаписом його проведення. Відповідно і висновок експерта від 21.08.2024 № 042-1270-2024, за яким встановлено, що під час первинно відомого звернення за медичною допомогою 12.07.2024 (під час огляду лікарем(-ми) травмпункту з КНП «КМКЛ № 1»), з урахуванням даних, які віддзеркалюють наступне проведення інструментальних досліджень, є підстави стверджувати, що у ОСОБА_7 клінічними лікарями було виявлено таке тілесне ушкодження - закрита травма грудної клітки: перелом акроміального кінця лівої ключиці. Виходячи з того, що у звичайному клінічному перебігу, відновлення порушеної анатомічної цілісності травмованої кістки (байдуже, чи було проведено оперативне втручання чи було обрано консервативну тактику лікування) та початок відновлення порушеної функції травмованої ділянки (по місцю утворення виявленого перелому, враховуючи функціональне навантаження травмованої ділянки грудної клітки) у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк понад 21 добу. Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров`я як загальновизначеного судово-медичного критерію визначення ступеня тяжкості, а тому є підстави виявлене тілесне ушкодження відносити до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості відповідно до пп. 1.5.2, 2.2.1/в та 4.6 Правил. Враховуючи відомі часові дані, обставини події, характер виявленого тілесного ушкодження, є підстави вважати, що виявлене тілесне ушкодження утворилося за рахунок дії тупого/тупих, твердого/твердих предмету/предметів у строк, вказаний у описовій частині постанови, тобто 12.07.2024. аналіз даних, зібраних органом досудового розслідування дає підстави вважати, що під час проведення слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_7 було частково відтворено ймовірно-спроможний спосіб утворення виявленого тілесного ушкодження, що знайшло своє відображення на таймері запису 04:56-05:24.

Суд приймає й інші письмові докази, зокрема постанову про визнання речовини доказами медичної документації потерпілої.

Суд бере до уваги прийняті рішення органу досудового розслідування щодо встановлених даних про особу обвинуваченої.

4. Суд може ухвалити обвинувальний вирок лише у тому випадку, коли винуватість обвинуваченої особи доведено поза розумним сумнівом, тобто, дотримуючись засади змагальності й виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, сторона обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна та безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Так, однією з загальних засад кримінального провадження є безпосередність дослідження показань (п. 16 ч. 1ст. 7 КПК України). Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом (ст. 23 КПК України).

Принцип безпосередності дослідження доказів спрямований передусім на забезпечення права сторін на перехресний допит особи, яка дає показання, що дає стороні можливість з`ясувати всі обставини, які вона вважає важливими для вирішення справи, уточнити показання свідка та поставити під сумнів ті чи інші повідомлення особи або її репутацію. Щодо сторони захисту, то це право забезпечується також і пунктом «d» частини 3 статті 6 Європейської конвенції про захист людських прав та засадничих свобод, щодо якого Європейський суд з прав людини зазначав, що до того, як визнати особу винуватою, усі докази проти неї мають зазвичай бути представлені в її присутності під час публічного розгляду з метою надати можливість для спростування. Виключення з цього принципу є можливими, але не можуть порушувати права захисту, які, як правило, вимагають, щоб обвинуваченому була надана адекватна та відповідна можливість викликати та допитати свідка проти нього, або коли свідок надає показання, або на наступних етапах провадження.

Статтею 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними в ч. 1 ст. 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

Сторона обвинувачення, на яку покладено тягар доведення висунутого обвинувачення, забезпечила участь для допиту сторонами провадження свідка кримінального провадження, сторона обвинувачення також оголосила й прокоментувала результати проведення слідчого експерименту та зібрані письмові докази (зокрема оголосила висновок експерта щодо механізму заподіяного тілесного ушкодження, що відповідав демонстрації на слідчому експерименті потерпілою), отже подала суду істотні докази та достатні пояснення стосовно обставин вчинення обвинуваченою ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

Таким чином, суд, дотримуючись вимог ст. 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 128 КК України є доведеною, що ніяк не можна вважати припущенням суду, а є сукупністю вагомих підстав для прийняття відповідного процесуального рішення.

5. Отже, підсумовуючи щодо викладених обставин провадження, проаналізованих письмових доказів, наданих стороною обвинувачення, показань обвинуваченої, потерпілої та свідка, то кримінально-правову кваліфікацію дій обвинуваченої суд вважає правильною та кваліфікує її дії як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

6. При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

6.1 Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_6 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого нею кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, її ставлення до вчиненого (фактичні обставини провадження не заперечувала, вину визнала повністю), дані про особу обвинуваченої, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, під наглядом лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, молодого віку, з вищою освітою, має постійне місце проживання та сім`ю, неповнолітню дитину на утриманні, працює неофіційно.

6.2 Обставинами, які пом`якшують покарання, є повне визнання вини.

Незважаючи на те, що сторона захисту вказала на щире каяття, за наслідками цього судового розгляду судом не було встановлено дійсного, щирого розкаяння у вчиненому, критичної оцінки того, що відбулось й усвідомлення тих наслідків для здоров`я потерпілої, що настали.

6.3 У судових дебатах прокурор вказала на вчинення кримінального правопорушення обвинуваченою ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння, що має бути враховано судом як обставина, яка обтяжує покарання.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості про обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання.

У свою чергу положеннями п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

Обов`язок доказування наведених обставин покладається на прокурора (ч. 1 ст. 92 КПК України), а судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта (ч. 1 ст. 337 КПК України).

За змістом частини 3 ст. 337 КПК України передбачено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Отже, врахувати при призначенні покарання таку обставину, яка обтяжує покарання, як вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, як про це просив прокурор у судових дебатах, незважаючи на те, що вказівка на цю обставину відсутня в обвинувальному акті, у суду жодних на те підстав немає.

Отже, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

6.4 Отже, з урахуванням викладеного, того, що обвинувачена вперше притягується до кримінальної відповідальності, має сім`ю, неповнолітню дитину, працює, за наявності обставини, яка пом`якшує покарання та відсутності обставин, які обтяжують покарання, суд призначає покарання в межах санкції статті, за якою визнає винним, та вбачає підстави до застосування мінімального покарання серед альтернативно передбачених.

Під час досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_6 не обирався.

7. Щодо інших питань, які вирішуються судом під час ухвалення вироку

Цивільний позов потерпілою не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів у провадженні слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення та керуючись статтями 100, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, та призначити покарання у виді громадських робіт на строк сто п`ятдесят годин.

Під час досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_6 не обирався.

Цивільний позов потерпілою не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Після набрання вироком законної сили речові докази у кримінальному провадженні, а саме: завірену ксерокопію запису № 6649 у Журналі реєстрації амбулаторних пацієнтів травмпункту КНП «КМКЛ № 1» на 4 арк від 12.07.2024 про звернення ОСОБА_7 та ретгенографію лівого плечового суглобу, зберігати у матеріалах провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_14