У Х В А Л А

підготовчого судового засідання

11.03.2025 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

у ході чергового підготовчого судового засідання з розгляду обвинувального акта, долученого до нього реєстру матеріалів досудового розслідування, у кримінальному провадженні № 0000009 від 24.04.2021, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. В.Межиричі Корецького району Рівненської області, громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , адвоката, раніше не судимого

за даними обвинувального акта, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч.3 ст. 362 ( в редакції кримінального Закону станом на 30.11.2015; 26.07.2016;07.11.2017), ч.3 ст. 365 2 ( в редакції кримінального Закону станом на 07.11.2017), ч. 4 ст. 190 ( в редакції кримінального Закону станом на 26.07.2016;07.11.2017), частинами 1 та 2 ст. 209 ( в редакції кримінального Закону станом на 30.11.2015; 26.07.2016;07.11.2017 та 07.05.2019), а також та у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частинами 2 і 3 ст. 358 КК України ( в редакції кримінального Закону станом на 12.10.2015; 26.07.2016;07.11.2017),

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку м. Львова, громадянку України, зареєстровану та фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму

За даними обвинувального акта, обвинувачену у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 - ч. 3 ст.362 КК України ( в редакції кримінального Закону станом на 12.10.2015),

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Острів Сокальського району Львівської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

За даними обвинувального акта, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.362 ( в редакції кримінального Закону станом на 26.07.2016 та 07.11.2017), ч.3 ст.365-2 ( в редакції кримінального Закону станом на 07.11.2017), ч. 2 ст. 367 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Львова, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.2 ст.358 ( в редакції кримінального Закону станом на 30.06.2016), ч.3 ст.358 КК України ( в редакції кримінального Закону станом на 30.06.2016 та 25.09.2017).

Учасники судового провадження:

Сторона обвинувачення - керівник Франківської окружної

прокуратури міста Львова Львівської області прокурор ОСОБА_7 , який підписав та затвердив обвинувальний акт та прокурор публічний обвинувач у кримінальному провадженні ОСОБА_8

Сторона захисту - адвокати ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

Потерпіла сторона: Львівська міська рада в особі представника ОСОБА_13

в с т а н о в и в:

Згідно з обвинувальним актом, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_14 , який згідно Єдиного реєстру адвокатів України та відповідно до свідоцтва № 797 від 05.04.1999, виданого Львівською обласною Кваліфікаційно - дисциплінарною комісією адвокатури (надалі Львівською обласною КДКА), є адвокатом, діючи умисно, у період з 01.04.2015 до 12.10.2015, перебуваючи на території м. Львова, організував вчинення головним спеціалістом відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції - державним реєстратором ОСОБА_4 , несанкціоновану зміну інформації, яка обробляється в автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, особою, яка має право доступу до неї, що заподіяло значної шкоди.

1). Так, ОСОБА_14 , достовірно знаючи, що будинок у центральній частині м. Львова на площі Ринок, 7 належить до будинків, які передано у власність Львівській міській територіальній громаді відповідно до рішення виконавчого комітету Галицької (Ленінської) районної ради народних депутатів м. Львова від 14.04.1987 №222, згідно якого вирішено затвердити реєстр житлових будинків, які належать місцевим радам по Ленінському району міста Львова, а Львівському міському бюро технічної інвентаризації доручено провести реєстрацію даних будинків згідно реєстру. 08.08.2005 державним реєстратором Львівського обласного державного комунального бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки зареєстровано право комунальної власності в цілому на будинок №7 на пл. Ринок у м. Львові за територіальною громадою міста Львова в особі Львівської міської ради на підставі вказаного рішення Галицького (Ленінського) райвиконкому м. Львова від 14.04.1987 №222 без будь-яких застережень щодо нежитлових приміщень та площ в цьому будинку.

Втім, ОСОБА_14 , маючи умисел на вчинення організації несанкціонованої зміни інформації, яка обробляється в автоматизованих системах мережах або зберігається на носіях такої інформації, а саме в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (надалі Державного реєстру прав), звернувся до особи, яка має право доступу до такої інформації, відповідно до Державного реєстру прав - головного спеціаліста відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 , а саме 12.10.2015 року, у приміщенні реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, що знаходиться що по вул. Городоцькій, 299 у м. Львові, надав останній наступні документи, в частині яких були вказані неправдиві відомості про те, що йому, ОСОБА_14 , було достовірно відомо ( ОСОБА_4 належним чином не перевірила повноваження щодо представлення ОСОБА_14 інтересів заявників), а саме:

-?? заяви про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_5 , складену нібито від імені ОСОБА_15 та ОСОБА_16 12.10.2015 року, які вказаними особами не підписувались та особисто реєстратору ОСОБА_4 не подавались;

- засвідчені написами «з оригіналом вірно», копії особистих документів, що посвідчують особи, а саме паспортів громадянина України, виданих на ім?я ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 та копій карток фізичних осіб - платників податків вказаних осіб;

- завірену написом «з оригіналом вірно» копію повністю за змістом підробленого розпорядження голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 259 від 09.06.2008, відповідно до якого районною адміністрацією нібито вирішено: оформити за ОСОБА_16 - власником квартири АДРЕСА_5 , право власності на комори в підвалі під літерою І площею 53,9 кв. м. та під літерою ІІ площею 2,6 кв. м., що розташовані за вказаною адресою; в розпорядженні також зазначено, що квартира ОСОБА_16 буде складатися з комори в підвалі площею 33,5 кв. м., комірки під літерою ХІ площею 4,6 кв. м., комори в підвалі під літерою І площею 53,9 кв. м. та під літерою ІІ площею 2,6 кв. м., загальна площа квартири 25,3 кв. м., у той час коли розпорядження вказаного змісту Галицькою районною адміністрацією м. Львова ніколи не приймалось;

- свідоцтво № НОМЕР_1 від 14.05.2015 Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради про право власності ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 на квартиру АДРЕСА_5 площею 25,3 кв. м., комірку під літерою XI площею 4,6 кв. м., комору в підвалі площею 33,5 кв. м., згідно якого вказана квартира з коморою та підвальним приміщенням зазначеної площі була приватизована згаданими громадянами нібито за Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду»;

-?? технічний паспорт, складений ФОП ОСОБА_6 24.09.2015 на квартиру АДРЕСА_5 площею 25,3 кв. м., комору в підвалі під літерою V площею 33,5 кв. м., комірку літерою XI площею 4,6 кв. м., а також комори в підвалі під літерою V (номер вказаний помилково, малась на увазі літера І) площею 53,9 кв. м. та під літерою І площею 2,6 кв. м.;

- ??акт обстеження комісії ЛКП «Старий Львів» від 23.09.2015, квартири АДРЕСА_5 , згідно якого мешканці вказаної квартири нібито займають та користуються коморами в підвалі під літерою І площею 53,9 кв. м. та під літерою ІІ площею 2,6 кв. м. (вказаними нежитловими приміщеннями ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ніколи не користувались) та, що комора в підвалі під літерою V площею 33,5 кв. м. та комірка літерою XI площею 4,6 кв. м. також належать до даної квартири і були раніше приватизовані.

У подальшому, головний спеціаліст відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 , за обставин, коли ОСОБА_14 забезпечив здійснення оплати за надання послуг державного реєстратора, діючи в інтересах ОСОБА_14 , 12.10.2015, приблизно о 17:22 год., перебуваючи по АДРЕСА_6 , всупереч вимогам ч.ч.3, 5 ст.10, ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.п.15, 28 згаданого вище Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, усвідомлюючи, що між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно громадян ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 на квартиру АДРЕСА_5 , щодо комор та підвалів, за вказаною адресою, є суттєві суперечності, а саме:

-?? жоден наданий ОСОБА_14 державному реєстратору документ щодо приміщень комор в підвалі під літерою І площею 53,9 кв. м. та під літерою ІІ площею 2,6 кв. м. за згаданою адресою не є правовстановлюючий, не підтверджує право власності громадян ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ;

-?? представлена ОСОБА_14 підроблена копія розпорядження голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 259 від 09.06.2008 містить помилкове написання прізвища у назві розпорядження: « ОСОБА_18 » замість « ОСОБА_18 », у цьому документі відсутні вказівки на ім?я та прізвище особи, що видала розпорядження, що розпорядження датоване 09.06.2008 з вказівкою про нібито оформлення за ОСОБА_16 , як власника квартири АДРЕСА_5 , права власності на комори в підвалі під літ. І пл. 53,9 кв. м. та під літ. ІІ пл. 2,6 кв. м., в той час, коли вказана квартира на момент прийняття розпорядження ще не була приватизована ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_15 .. Згадана квартира була приватизована лише 14.05.2015, про що свідчить видане Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради свідоцтво про право власності на квартиру № НОМЕР_1 (вказаний документ був поданий ОСОБА_14 державному реєстратору, а також містився в реєстраційній справі), при цьому, комори в підвалі під літерою І площею 53,9 кв. м. та під літерою ІІ площею 2,6 кв. м. взагалі не приватизувались згідно вказаного свідоцтва:

- громадяни ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_15 ні ОСОБА_14 , ні державного реєстратора ОСОБА_4 не уповноважували проводити реєстраційні дії щодо нежитлових приміщень - комори в підвалі під літерою І пл.53,9 кв. м. та під літерою ІІ пл. 2,6 кв. м. будинку АДРЕСА_7 , про вказаний факт їм не було відомо.

Незважаючи на всі зазначені вище обставини, державний реєстратор ОСОБА_4 прийняла незаконне рішення №25229667 від 12.10.2015 про внесення змін до запису про нерухоме майно, право власності та суб?єкта (суб?єктів) цього права за № 10137822 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об?єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01 щодо квартири АДРЕСА_5 , маючи законний доступ до електронного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, не санкціоновано, на підставі прийнятого нею незаконного рішення, внесла зміни у електронному Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до опису вказаного вище об?єкта нерухомого майна, зазначивши в розділі «актуальна інформація про державну реєстрацію права власності» у «відомостях про об?єкт нерухомого майна» квартири АДРЕСА_5 , інформацію про те, що громадяни ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_15 , крім інших приміщень, є власниками комор в підвалі площею 53,9 кв. м. та площею 2,6 кв. м. за вказаною адресою.

Внаслідок таких незаконних дій ОСОБА_14 та організованого ним державного реєстратора Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 , із комунальної власності Львівської міської ради незаконно вибули нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_7 , комори в підвалі під літерою І пл. 53,9 кв. м. та під літерою ІІ пл. 2,6 кв. м. вартістю 1 853 898,34 грн., що у 300 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та згідно з приміткою до ст. 361 КК України, є значною шкодою.

Крім цього, відповідно до змісту обвинувального акту ОСОБА_14 , який згідно Єдиного реєстру адвокатів України та свідоцтва № 797 від 05.04.1999, виданого Львівською обласною Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури (надалі Львівською обласною КДКА), є адвокатом, діючи умисно, як професійний адвокат, добре орієнтуючись та знаючи положеннями чинного законодавства України, що регламентує надання публічних послуг у сфері державної реєстрації, а також законодавства України, що регулює збереження та відчуження комунального майна, після організації ним вчинення 12.10.2015 ОСОБА_4 суспільно - небезпечного протиправного діяння, злочину, вчинив правочин з майном, одержаним внаслідок вчинення суспільно-небезпечного діяння, а також дії, спрямовані на приховування та маскування незаконного походження такого майна, набуття майна, одержаного внаслідок вчинення суспільно-небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, за наступних обставин.

2). Так, ОСОБА_14 достовірно знаючи, що будинок у центральній частині АДРЕСА_7 належить до будинків, які передано у власність Львівській міській територіальній громаді відповідно до рішення виконавчого комітету Галицької (Ленінської) районної ради народних депутатів м. Львова від 14.04.1987 № 222, усвідомлюючи, що комори в підвалі під літерою І площею 53,9 кв. м. та під літерою ІІ площею 2,6 кв. м. будинку АДРЕСА_7 є фактично комунальною власністю територіальної громади м. Львова, громадянами ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_15 ніколи не приватизувались, жодних законних прав на вказані приміщення зазначені особи не мають, 12.10.2015, за його, ОСОБА_14 , безпосередньої злочинної співучасті, ці приміщення були безпідставно зареєстровані державним реєстратором ОСОБА_4 за громадянами ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_15 , ввів в оману останніх щодо законності такої реєстрації, запропонував укласти договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_5 та всіма зареєстрованими нежитловими приміщеннями до вказаної квартири.

Надалі, ОСОБА_14 , 30.11.2015 о 18:49 год., маючи умисел на вчинення легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, перебуваючи у приміщенні приватного нотаріуса ОСОБА_19 , що по АДРЕСА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що приміщення зазначених вище підвалів вибули з комунальної власності внаслідок вчиненого ним злочину, передбаченого ч.3 ст.27, ч.3 ст.362 КК України, з метою надання їм ознак легального походження та добросовісного їх набуття у свою власність, приховання та маскування факту вчинення попередніх незаконних дій, уклав з ОСОБА_20 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 правочин, договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_5 площею 25,3 кв. м., комірки літерою ХІ площею 4,6 кв. м., підвального приміщення площею 33,5 кв. м., а також комор у підвалі площею 53,9 кв. м. та 2,6 кв. м., та набув право власності на вказане майно, в тому числі незаконно на комори в підвалі під літерою І пл. 53,9 кв. м. та під літерою ІІ пл. 2,6 кв. м. вартістю 1 853 898,34 грн., чим спричинив шкоду державним інтересам, територіальній громаді м. Львова.

3). Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_14 , який згідно Єдиного реєстру адвокатів України та свідоцтва № 797 від 05.04.1999, виданого Львівською обласною Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури (надалі Львівською обласною КДКА), є адвокатом, діючи умисно, повторно, у період з початку червня 2016 до 26.07.2016, перебуваючи на території Львівського району Львівської області, організував вчинення державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Зубрянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_5 злочину, несанкціоновану зміну інформації, яка оброблюється в автоматизованих системах мережах або зберігається на носіях такої інформації, вчиненої особою, яка має право доступу до неї, що заподіяло значної шкоди.

Так, ОСОБА_14 достовірно знаючи, що будинок у центральній частині м. Львова на площі Ринок, 8 належить до будинків, які передано у власність Львівській міській територіальній громаді відповідно до рішення виконавчого комітету Галицької (Ленінської) районної ради народних депутатів м. Львова від 14.04.1987 № 222, згідно якого вирішено затвердити реєстр житлових будинків, які належать місцевим радам по Ленінському району міста Львова, а Львівському міському бюро технічної інвентаризації доручено провести реєстрацію даних будинків згідно реєстру. 29.08.2007 державним реєстратором Львівського обласного державного комунального бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки зареєстровано право комунальної власності в цілому на будинок №8 на пл. Ринок у м. Львові за територіальною громадою міста Львова в особі Львівської міської ради на підставі вказаного рішення Галицького (Ленінського) райвиконкому м. Львова від 14.04.1987 № 222 без будь-яких застережень щодо нежитлових приміщень та площ в цьому будинку.

Відтак, ОСОБА_14 , маючи умисел на вчинення організації несанкціонованої зміни інформації, яка оброблюється в автоматизованих системах мережах або зберігається на носіях такої інформації, а саме в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (надалі Державного реєстру прав), 26.07.2016 року, звернувся до особи, яка мас право доступу до такої інформації - державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Зубрянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області - ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_9 та надав останньому документи, в частині яких були вказані неправдиві відомості, про що ОСОБА_14 було достовірно відомо, а саме:

-?? заяву про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартиру АДРЕСА_5 , складену від імені ОСОБА_14 26.07.2016 року;

- ??засвідчені написами «з оригіналом вірно», копії особистих документів, що посвідчують особу, паспорту громадянина України на ім?я ОСОБА_14 , копію картки фізичної особи - платника податків ОСОБА_14 ;

-?? технічний паспорт, складений ФОП ОСОБА_6 30.06.2016 на квартиру АДРЕСА_5 загальною площею 25,3 кв. м. та комору в підвалі під літерою VI площею 37,8 кв. м., що на АДРЕСА_10 , в якому ОСОБА_21 , на технічному плані зображено неіснуючий прохід в несучій стіні вказаного підвального приміщення до суміжних підвальних приміщень на АДРЕСА_7 (фактично вказаний прохід в стіні відсутній і ніколи не існував; згідно висновків експерта при співставленні фактичного планування та обмірів з технічним паспортом від 30.06.2016, виданого ФОП « ОСОБА_6 », з інвентаризаційною справою на будинок АДРЕСА_11 встановлено, що фактичне планування та площа підвального приміщення під літерою V1 площею 37,8 кв. м., що на АДРЕСА_10 відповідає вказаній інвентаризаційній справі №866/3 та не відповідає технічному паспорту від 30.06.2016, виданого ФОП « ОСОБА_6 »);

- копію повністю за змістом підробленої довідки виконуючого обов?язки директора ЛКП «Старий Львів» № 847 від 18.08.2014, згідно якої при проведеному нібито обстеженні квартири АДРЕСА_5 встановлено, що мешканці даної квартири займають та користуються підвальними приміщеннями під літерою VI площею 37,8 кв. м. у будинку АДРЕСА_10 , з вказанням власнику квартири АДРЕСА_12 внести відповідні зміни на право власності на квартиру (однак вказаними нежитловими приміщеннями ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ніколи не користувались), натомість згідно свідоцтва № НОМЕР_1 від 14.05.2015 Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради про право власності вказаними громадянами, на підставі Закону України «Про приватизацію Державного житлового фонду», було приватизовано квартиру АДРЕСА_5 площею 25,3 кв. м., комірку під літерою XI площею 4,6 кв. м., та зовсім інше підвальне приміщення у будинку № 7 - комору в підвалі під літерою V площею 33,5 кв. м.).

У подальшому, державний ОСОБА_5 , за обставин, коли ОСОБА_14 забезпечив здійснення оплати за надання послуг державного реєстратора, 26.07.2016, о 17:02 год., перебуваючи по АДРЕСА_9 , всупереч вимогам пунктів 1, 2, 3 ч. 3 ст. 10, пунктів 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 24, частини 2 ст. 24, пунктів 1, 5, 6, 14 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктів 12, 20, 23, 53 згаданого вище Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, усвідомлюючи, що між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно громадянина ОСОБА_14 на квартиру АДРЕСА_5 , комор та підвалів, за вказаною адресою, є суттєві суперечності, ОСОБА_5 , як державний реєстратор, за допомогою програмного забезпечення Державного реєстру прав мав відкрити розділ у цьому Реєстрі з присвоєнням нового окремого реєстраційного номера об?єкту нерухомого майна, та сформувати нову реєстраційну справу по цьому об?єкту відповідно до законодавства.

Незважаючи на всі зазначені вище факти, державний реєстратор ОСОБА_5 прийняв незаконне рішення № 30641440 від 26.07.2016 про внесення змін до запису розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об?єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01 квартири АДРЕСА_5 , зазначивши в розділі «актуальна інформація про державну реєстрацію права власності» у «відомостях про об?єкт нерухомого майна» квартири АДРЕСА_5 інформацію про те, що громадянин ОСОБА_14 , крім інших приміщень, є власником підвалу під літерою VI площею 37,8 кв. м. у будинку АДРЕСА_10 , що прилягає до будинку АДРЕСА_7 .

Внаслідок таких незаконних дій ОСОБА_14 та організованого ним державного реєстратора речових прав на нерухоме майно ОСОБА_5 , із комунальної власності Львівської міської ради незаконно вибуло нежитлове підвальне приміщення вартістю 1 142 965,78 грн., що у 300 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та згідно з приміткою до ст. 361 КК України є значною шкодою.

Крім цього, ОСОБА_14 , який згідно Єдиного реєстру адвокатів України та свідоцтва №797 від 05.04.1999, виданого Львівською обласною Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури (надалі Львівською обласною КДКА), є адвокатом, діючи умисно, повторно, у період часу з початку вересня 2017 до 07.11.2017, перебуваючи на території Львівського району Львівської області, маючи умисел на вчинення організації несанкціонованої зміни інформації, яка оброблюється в автоматизованих системах мережах або зберігається на носіях такої інформації, а саме в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (надалі Державного реєстру прав), звернувся до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Зубрянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_5 та 07.11.2017 року, по АДРЕСА_9 (на той час Пустомитівського району Львівської області), надав останньому документи, в частині яких були вказані неправдиві відомості, про що ОСОБА_14 було достовірно відомо, а саме:

-?? заяву про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, нежитлові приміщення реєстраційним номером 101 на АДРЕСА_7 , складену від імені ОСОБА_14 07.11.2017 року;

-?? копії особистих документів, що посвідчують особу, паспорту громадянина України на ім?я ОСОБА_14 , копію картки фізичної особи - платника податків ОСОБА_14 ;

- технічний паспорт, складений ФОП ОСОБА_6 19.09.2017 на нежитлові приміщення будинку АДРЕСА_7 загальною площею 127,2 кв. м., що складаються з підвальних приміщень: літерою І площею 53,9 кв. м., літерою ІІ площею 2,6 кв. м., літерою III площею 7,4 кв..м., літерою IV площею 10,8 кв. м., літерою V площею 33,5 кв. м., літерою VI площею 16,3 кв. м., літерою VII площею 2,7 кв. м.;

- завідомо неправдивий висновок №1/160 від 25.09.2017 «Щодо технічної можливості об?єднання об?єктів нерухомого майна в один, виготовлений та складений ОСОБА_6 , в якому ОСОБА_6 внесено недостовірні відомості про технічну можливість об?єднати нежитлове приміщення підвалу літерою VI площею 16,3 кв. м, та нежитлові приміщення підвалу літерами І,ІІ, V загальною площею 90 кв. м. в будинку АДРЕСА_7 , в один самостійний об?єкт нерухомого майна загальною площею по фактичному користуванню 127,2 кв. м. (згідно висновків оціночно - будівельної експертизи об?єднати нежитлове приміщення під літерою І площею 53,9 кв. м., нежитлове приміщення під літерою ІІ площею 2,6 кв. м., нежитлове приміщення під літерою VI площею 16,3 кв. м., нежитлове приміщення під літерою V площею 33,5 кв. м., які заходяться в будинку АДРЕСА_7 в один самостійний об?єкт нерухомого майна загальною площею 106,3 кв. м. технічно неможливо; для такого об`єднання необхідно було б влаштувати дверні прорізи з приміщення під літерою ІІ в приміщення під літерою IV та з приміщення під літерою V в приміщення під літерою VI, в стінах, які є несучими, враховуючи час побудови будинку наприкінці 17 століття, технічний стан підвальних приміщень матиме негативні наслідки для будівлі в цілому).

У подальшому, державний реєстратор ОСОБА_5 , за обставин, коли ОСОБА_14 забезпечив здійснення оплати за надання послуг державного реєстратора, діючи в інтересах ОСОБА_14 , а саме 07.11.2017, перебуваючи по АДРЕСА_9 , всупереч вимогам пункту 4 4.1 ст.3, пунктів 1,2,3 ч. 3 ст. 10, пункти 1, 3, 4, 5 4.1 ст.24, частина 2 ст. 24, пунктів 1, 5, 6, 14 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктів 12, 20, 23, 40, 45 згаданого вище Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, усвідомлюючи, що між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно громадянина ОСОБА_14 на нежитлові приміщення підвалів в будинку АДРЕСА_7 за вказаною адресою, є суттєві суперечності, державний реєстратор ОСОБА_5 прийняв незаконне рішення №37988232 від 07.11.2017 про внесення змін до запису розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 101 нежитлові приміщення площею 106, 3 кв. м. в будинку АДРЕСА_7 .

У подальшому ОСОБА_5 , у цей же день 07.11.2017 о 14:35 год., маючи законний доступ до електронного Державного реєстру, несанкціоновано, на підставі прийнятого ним незаконного рішення, вніс зміни у електронному Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до опису вказаного вище об?єкта нерухомого майна в розділі «актуальна інформація про державну реєстрацію права власності» у «відомостях про об?єкт нерухомого майна», зазначив інформацію про те, що громадянин ОСОБА_14 , «по фактичному користуванню» є власником нежитлових підвальних приміщень за вказаною адресою площею 127,2 кв. м., хоча насправді їх розмір 106,3 кв. м.

Надалі, ОСОБА_5 , продовжуючи свій, спільний з ОСОБА_14 , злочинний умисел на вчинення злочину, 07.11.2017 о 14:40 год., маючи законний доступ до електронного Державного реєстру, несанкціоновано, вніс зміни, тобто безпідставно збільшив загальну площу із 106,3 кв. м. на 127, 2 кв. м., а також змінив назву об?єкту нерухомого майна «нежитлове приміщення площею 106, 3 кв. м.» на «нежитлове приміщення площею 127,2 кв. м.» зазначивши, що ОСОБА_14 є власником нежитлового приміщення за вказаною адресою площею 127, 2 кв. м. В наслідок таких дій, із комунальної власності Львівської міської ради незаконно вибули нежитлові підвальні приміщення під літерою III площею 7,4 кв. м., літерою IV площею 10,8 кв. м., літерою VII площею 2,7 кв. м. загальною площею 20,9 кв. м. за адресою: АДРЕСА_7 , загальною вартістю 610 210,61 грн., що у 300 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та згідно з приміткою до ст. 361 КК України є значною шкодою.

07.05.2019, о 12:32 год., ОСОБА_14 маючи умисел на вчинення легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, повторно, перебуваючи у приміщенні приватного нотаріуса ОСОБА_22 , що по вулиці Героїв УПА, 73 у м. Львові, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлючи, що нежитлові підвальні приміщення під літерою VI площею 37,8 кв. м. будинку АДРЕСА_10 вибули з комунальної власності внаслідок вчинених ним злочинів, з метою надання їм ознак легального походження та добросовісного їх набуття у свою власність, приховання та маскування факту вчинення попередніх незаконних дій, уклав з громадським об?єднанням - «Інститут політичних технологій» правочин - договір купівлі продажу нежитлових підвальних приміщень під літерою VI площею 37,8 кв. м. будинку АДРЕСА_10 , передав право власності на вказане майно, отримавши згідно умов договору кошти в сумі 771 346 грн.

Він же ОСОБА_14 , 07.05.2019 о 12:48 год., маючи умисел на вчинення легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, повторно, перебуваючи у приміщенні приватного нотаріуса ОСОБА_22 , що по АДРЕСА_13 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що нежитлові підвальні приміщення під літерою III площею 7,4 кв. м., літерою IV площею 10,8 кв. м., літерою VII площею 2,7 кв. м. загальною площею 20,9 кв. м. будинку АДРЕСА_7 вибули з комунальної власності внаслідок вчинених ним злочинів, з метою надання їм ознак легального походження та добросовісного їх набуття у свою власність, приховання та маскування факту вчинення попередніх незаконних дій, уклав з громадським об`єднанням «Інститут політичних технологій» правочин - договір купівлі - продажу нежитлових підвальних приміщень будинку АДРЕСА_7 загальною площею 127,2 кв. м., серед яких приміщення під літерою III площею 7,4 кв. м., літерою IV площею 10.8 кв. м., літерою VII площею 2,7 кв. м. загальною площею 20,9 кв. м., що фактично є комунальною власністю Львівської міської ради, передав право власності на вказане майно, отримавши згідно умов договору кошти в сумі 2 348 946 грн.

Вказані вище дії обвинувачених органами досудового розслідування та прокурором процесуальним керівником у кримінальному провадженні кваліфіковані:

- ОСОБА_14 ч. 3 ст. 27 ч.3 ст. 362 ( в редакції кримінального Закону станом на 30.11.2015; 26.07.2016;07.11.2017), ч.3 ст. 365 2 ( в редакції кримінального Закону станом на 07.11.2017), ч. 4 ст. 190 ( в редакції кримінального Закону станом на 26.07.2016;07.11.2017), частинами 1 та 2 ст. 209 ( в редакції кримінального Закону станом на 30.11.2015; 26.07.2016;07.11.2017 та 07.05.2019), а також та у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частинами 2 і 3 ст. 358 КК України ( в редакції кримінального Закону станом на 12.10.2015; 26.07.2016;07.11.2017);

- ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 27 - ч. 3 ст.362 КК України ( в редакції кримінального Закону станом на 12.10.2015);

- ОСОБА_5 за ч.3 ст.362 ( в редакції кримінального Закону станом на 26.07.2016 та 07.11.2017), ч.3 ст.365-2 ( в редакції кримінального Закону станом на 07.11.2017), ч. 2 ст. 367 КК України:

- ОСОБА_6 за ч.2 ст.358 ( в редакції кримінального Закону станом на 30.06.2016), ч.3 ст.358 КК України ( в редакції кримінального Закону станом на 30.06.2016 та 25.09.2017).

В обвинувальному акті слідчий з прокурором, які склали, підписали та затвердили обвинувальний акт, зазначили , - мовою оригіналу: «проте, на даний час наявні підстави для звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_14 за ч.ч. 2,3 ст. 358 КК України та ОСОБА_6 за ч.ч.2,3 ст. 358 КК України» ( т. 1 ас. 1 178).

Обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000009 від 24.04.2021, поступив до Франківського районного суду м. Львова 31 травня 2024 року від керівника Франківської окружної прокуратури міста Львова Львівської області ОСОБА_7 та відповідно до Протоколу і Звіту автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2024, переданий для розгляду судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_23 ( т. 1 ас. 179).

11.06.2024 матеріали судової справи № 465/4370/24 скеровані до Львівського апеляційного суду з Поданням судді ОСОБА_24 від 06 червня 2024 для вирішення територіальної підсудності. Підстави такого рішення судді викладені в Поданні. ( т. 1 ас. 180 182).

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 12 червня 2024 у задоволенні подання відмовлено. Підстави такого рішення викладені в ухвалі. Зокрема за змістом ухвали: «… колегією апеляційного суду встановлено, що предметом незаконного заволодіння були приміщення, які знаходяться за адресою: м. Львів, пл.. Ринок, 7 та 8. Однак, слід також врахувати, що державні реєстратори, які здійснювали незаконні дії щодо зазначеного вище майна, зокрема ОСОБА_5 здійснював свою діяльність на робочому місці, що розташоване за адресою: АДРЕСА_9 , а державний реєстратор ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_6 . Технічні документи на нерухоме майно , що стало предметом кримінального правопорушення, складались ФОП ОСОБА_6 , який здійснював свою діяльність за адресою: м. Львів, вул.. Джерельна, 69. При цьому досудове розслідування даного кримінального провадження здійснювалось ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області за процесуальним керівництвом Франківської окружної прокуратури м. Львова…».

Відмовляючи у клопотанні, колегія суддів також звернула увагу на дотримання судом першої інстанції положень ч. 2 ст. 34 КПК України, згідно якої питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду, тобто за поданням, підписаним головою відповідного місцевого суду ( т.1 ас.186 188).

18 червня 2024 справа повернулася до суду першої інстанції згідно супровідного листа апеляційного суду від 13.06.2024 року (т.1 ас. 189).

Відповідно до ухвали Франківського районного суду м. Львова від 26.06.2024, постановленої в ході підготовчого судового засідання, суд постановив направити кримінальне провадження № 0000009 від 24.04.2021 разом із поданням до Львівського апеляційного суду для вирішення питання направлення даного провадження із Франківського районного суду м. Львова на розгляд Галицького районного суду м. Львова.

Дана ухвала разом із поданням за підписом в.о. голови Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_25 , поступили до апеляційного суду 05.07.2024.

Підстави прийнятого рішення викладені в ухвалі та поданні (т. 1 ас. 190 197).

Вирішуючи питання Подання, апеляційний суд своєю ухвалою від 12 липня 2024 відмовив у визначенні підсудності кримінального провадження за правилами ст. 32 КПК України, зазначивши: «… що за правилами ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення інкриміновані ОСОБА_14 , передбачені ч. 4 ст. 190 ( в редакції кримінального Закону станом на 26.07.2016; 07.11.2017) та частинами 1 та 2 ст. 209 ( в редакції кримінального Закону станом на 07.05.2019), відносяться до особливо тяжких.

Зі змісту обвинувального акта вбачається, що кримінальне правопорушення , передбачене ч. 2 ст. 209 КК України, було вчинено після вчинення діянь, кваліфікованих органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 190 КК України.

Тому останнім за часом особливо тяжким кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_14 був злочин, передбачений ч. 2 ст. 209 КК України, який згідно з обвинувальним актом вчинено по вулиці Героїв УПА, 73 у м. Львові, тобто у межах територіальної юрисдикції Франківського районного суду м. Львова. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000009 від 24.04.2021 повернути до Франківського районного суду м. Львова для розгляду по суті….» (т. 1 ас. 200 202).

24 липня 2024 судова справа у кримінальному провадженні № 0000009 від 24.04.2021 повернута до Франківського районного суду м. Львова передана судді та відповідно до довідок про доставку повідомлень учасникам процесу, їх виклик здійснено на 12.08.2024 на 15 год. 00 хв. ( т. 1 ас. 204 211).

Будь які інші відомості про рух судової справи в притул до 12.11. 2024 в матеріалах судового провадження відсутні.

Згідно Розпорядження керівника апарату суду від 12.11.2024 № 213/Р, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Відповідно до Протоколу та Звіту про повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями від 12.11.2024, справа розподілена та 14.11.2024 передана судді ОСОБА_1 . Підстави передачі викладені у зазначених вище Розпорядженні, Протоколі та Звіті ( т. 2 ас. 1-2).

Відповідно до ухвали судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 від 20.01.2025, у ході вирішення питань, передбачених статтями 75,80, 81, ч.1 ст. 314, ст. 371 КПК України, обвинувальний акт прийнятий до провадження та призначено підготовче судове засідання з його розгляду, з одночасним визначенням запасного судді. Прийняття обвинувального акта до провадження та призначення підготовчого судового засідання вирішувалося з урахуванням завантаженості головуючого, у тому числі й фактом раніше призначених судових справ та виконанням обов`язків слідчого судді. Більш повно підстави такого рішення викладені в ухвалі ( т. 2 ас. 3 42).

Підготовчі судові засідання неодноразово переносилися з підстав клопотань учасників процесу.

В черговому підготовчому судовому засіданні, в ході вирішення питань, передбачених статтями 314 315, у тому числі й статтею 32 КПК України щодо підсудності розглядуваного обвинувального акта Франківському районному суду, зважаючи на наслідки розгляду з порушенням територіальної підсудності, заслухавши висновки прокурора доводи та аргументи захисників та самих обвинувачених, суд приходить до висновку, що в силу вимог ст. 32 КПК України, обвинувальний акт не може бути предметом судового розгляду Франківським районним судом м. Львова з наступних підстав.

Як попереднім складом суду так і колегіями суддів апеляційного суду уже встановлено, що інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_14 кримінальні правопорушення вчинені ним за місцем здійснення діяльності обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні, а саме:

- на робочому місці державного реєстратора ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_9 ;

- на робочому місці державного реєстратора ОСОБА_4 за адресою: м. Львів, вул.. Городоцька, 299;

-на робочому місці ФОП ОСОБА_6 , який здійснював свою діяльність за адресою: м. Львів, вул.. Джерельна, 69.

-Одним із злочинів, що інкримінуються ОСОБА_14 , як це зазначено в обвинувальному акті, є злочин, передбачений ст. 190 ч. 4 КК України, який він вчинив з участю державного реєстратора ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_9 .

Проте жоден із інкримінованих ОСОБА_14 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч.3 ст. 362 ( в редакції кримінального Закону станом на 30.11.2015; 26.07.2016;07.11.2017), ч.3 ст. 365 2 ( в редакції кримінального Закону станом на 07.11.2017), ч. 4 ст. 190 ( в редакції кримінального Закону станом на 26.07.2016;07.11.2017), частинами 1 та 2 ст. 209 ( в редакції кримінального Закону станом на 30.11.2015; 26.07.2016;07.11.2017 та 07.05.2019), а також кримінального проступку, передбаченого частинами 2 і 3 ст. 358 КК України ( в редакції кримінального Закону станом на 12.10.2015; 26.07.2016;07.11.2017) не вчинений на території на яку поширюється юрисдикція Франківського районного суду м. Львова, а отже кримінальне провадження не підсудне цьому суду навіть не зважаючи на те, що досудове розслідування проводилося органами досудового розслідування Львівського районного управління поліції № 2 ГУ НП у Львівській області, а процесуальне керівництво здійснювалось Франківською окружною прокуратурою м. Львова Львівської області.

Натомість як судом першої інстанції, так і колегіями апеляційного суду встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 та 2 ст. 209 ( в редакції кримінального Закону станом на 30.11.2015; 26.07.2016;07.11.2017 та 07.05.2019), що інкримінується ОСОБА_14 у цьому ж кримінальному провадженні, мало місце за адресою здійснення діяльності приватним нотаріусом ОСОБА_22 по вулиці Героїв УПА, 73 у м. Львові, що територіально відноситься до юрисдикції Франківського районного суду м. Львова.

Встановлено також, що злочин, передбачений ч.1 та 2 ст. 209 КК України ( в редакції кримінального Закону станом на 30.11.2015; 26.07.2016;07.11.2017 та 07.05.2019), інкримінується ОСОБА_14 , як такий, що за хронологією вчинений останнім.

Зважаючи на встановлені фактичні обставини організації досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_14 за ч. 4 ст. 190 ( в редакції кримінального Закону станом на 26.07.2016;07.11.2017) і за ч. 1 та 2 ст. 209 ( в редакції кримінального Закону станом на 30.11.2015; 26.07.2016;07.11.2017 та 07.05.2019) та вибір суді прокурором до якого він звернувся з обвинувальним актом, суд з урахуванням вимог ст. 32 КПК України наголошує, що саме ці дві кваліфікуючі норми є вирішальними при визначенні підсудності обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000009 від 24.04.2021. При цьому, суд виходить з класифікації інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 (в редакції Закону станом на 07.11.2017) та ч. 2 ст. 209 КК України ( в редакції кримінального Закону станом на 07.05.2019), як це зазначено в обвинувальному акті.

Так, станом на 07.11.2017 санкція ч. 4 ст. 190 КК України, передбачала покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 (п`яти) до 12 (дванадцяти) років з конфіскацією майна.

Станом на 07.05.2019 санкція ч. 2 ст. 209 КК України, передбачала покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Відтак, згідно класифікації злочинів, передбачених ст. 12 КК України , злочин, передбачений ч. 4 ст. 190 (в редакції Закону станом на 07.11.2017) відноситься до особливо тяжких злочинів, а злочин, передбачений 2 ст. 209 КК України ( в редакції кримінального Закону станом на 07.05.2019) відноситься до тяжких злочинів.

Отже, судом встановлено, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 209 КК України ( в редакції кримінального Закону станом на 07.05.2019) хоч і вчинено останнім і на території на яку поширюється юрисдикція Франківського районного суду, проте за кваліфікацією він є менш тяжким за злочин, передбачений ч. 4 ст. 190 (в редакції Закону станом на 07.11.2017), який вчинений на території на яку поширюється юрисдикція Пустомитівського районного суду Львівської області.

Відповідно до ст. 32 КПК України, законодавець чітко встановлює, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.

Отже у вказаному кримінальному провадженні для вирішення питання про його підсудність ключовим є підсудність за місцем вчинення більш тяжкого правопорушення, і таке вчинено не на території, що підпадає під юрисдикцію Франківського районного суду м. Львова.

Статтею 412 КПК України визначено перелік істотних порушень процесуального закону. Порушення правил про підсудність відповідно до п. 6. ч. 2 ст. 412 КПК є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, яке беззаперечно має наслідком скасування судового рішення.

У справі № 264/5559/18 , суд касаційної інстанції посилаючись на положення п.6 ч.2 ст.412 КПК України, сформулював правовий висновок, що порушення правил територіальної підсудності являє собою істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і є безумовною підставою для скасування рішення в порядку п.1 ч.1 ст.438 КПК України.

До аналогічного висновку касаційний суд дійшов у справі №335/3479/13-к і, також підкреслив, що порушення встановлених правил підсудності відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 КПК України, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду якщо, до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності.

Суд констатує факт, що кримінальне провадження № 0000009 від 24.04.2021 надійшло до Франківського районного суду м. Львова з порушенням правил підсудності, таке порушення тягне за собою скасування рішення суду, а отже кримінальне провадження підлягає передачі іншому суду.

Згідно змісту частини 2 ст. 34 КПК України, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про, що постановляється мотивована ухвала.

Таким чином, законодавець встановив вичерпний порядок скерування кримінального провадження з одного суду до іншого, тобто місцевим судом (п.22. ч. 1 ст. 3 КПК України, ст.. 21- 23 , 52,56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»») через суд апеляційної інстанції.

Відтак, керуючись Конституцією України; Законом України "Про судоустрій і статус суддів"; враховуючи положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за якою кожен має право на незалежний і справедливий суд, беручи до уваги положення Міжнародного пакту про громадянські та політичні права; Основних принципів щодо незалежності судових органів, схвалених резолюціями Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року; Рекомендації щодо ефективного впровадження; Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 15 грудня 1989 року; Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року; Європейську хартію про закон щодо статусу суддів; Рекомендацію CM/Rec (2010)12 Комітету Міністрів Ради Європи державам - членам відносно суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, а також з метою дотримання вимог ст.. 28 КПК України щодо розумних строків розгляду судової справи № 465/4370/24 (кримінальне провадження 0000009 від 24.04.2021), даний склад суду наголошує, що має обов`язком, звернутися до апеляційного суду з Поданням про визначення підсудності вказаної судової справи.

У зв`язку з наведеним та на виконання даної ухвали суд бере на себе обов`язок підготувати Подання в порядку, передбаченому ст. 34 КПК України, яке разом із вказаною ухвалою та матеріалами обвинувального акту у кримінальному провадженні 0000009 від 24.04.2021 ( судова справа № 465/4370/24) скерувати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання підсудності.

На підставі викладеного, керуючись статтями 21-24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 22 ч.1 ст. 3, статей 32, 34, 110, 314 316, 369, 372 КПК України, суд - ,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати встановленим факт, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні 0000009 від 24.04.2021 надійшов до суду з порушенням правил підсудності.

Суду підготувати Подання до Львівського апеляційного суду з метою визначення підсудності судової справи № 465/4370/24 (кримінальне провадження № 0000009 від 24.04.24)

Копію ухвали з Поданням та матеріалами судової справи № 465/4370/24 (кримінальне провадження № 0000009 від 24.04.24) направити до Львівського апеляційного суду для визначення підсудності.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_26

Франківський районний суд м. Львова

79044 м. Львів, вул. Ген. Чупринки, 69 237-41-18

До Львівського апеляційного суду

----------------------------------------------------------

79008, м. Львів-8, пл. Соборна, 7,

П О Д А Н Н Я

( в порядку статей 21-23, 52, 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 22 ч.1 ст. 3, ст.. 34, ст.. 110 КПК України), у кримінальному провадженні № 0000009 від 24.04.24) року, судова справа № 465/2682/14-к (судове провадження 1- кп /465/653/24).

Обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000009 від 24.04.2021, поступив до Франківського районного суду м. Львова 31 травня 2024 року від керівника Франківської окружної прокуратури міста Львова Львівської області ОСОБА_7 та відповідно до Протоколу і Звіту автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2024, переданий для розгляду судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_23 ( т. 1 ас. 179).

11.06.2024 матеріали судової справи № 465/4370/24 скеровані до Львівського апеляційного суду з Поданням судді ОСОБА_24 від 06 червня 2024 для вирішення територіальної підсудності. Підстави такого рішення судді викладені в Поданні. ( т. 1 ас. 180 182).

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 12 червня 2024 у задоволенні подання відмовлено. Підстави такого рішення викладені в ухвалі. Зокрема за змістом ухвали: «… колегією апеляційного суду встановлено, що предметом незаконного заволодіння були приміщення, які знаходяться за адресою: м. Львів, пл.. Ринок, 7 та 8. Однак, слід також врахувати, що державні реєстратори, які здійснювали незаконні дії щодо зазначеного вище майна, зокрема ОСОБА_5 здійснював свою діяльність на робочому місці, що розташоване за адресою: АДРЕСА_9 , а державний реєстратор ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_6 . Технічні документи на нерухоме майно , що стало предметом кримінального правопорушення, складались ФОП ОСОБА_6 , який здійснював свою діяльність за адресою: м. Львів, вул.. Джерельна, 69. При цьому досудове розслідування даного кримінального провадження здійснювалось ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області за процесуальним керівництвом Франківської окружної прокуратури м. Львова…».

Відмовляючи у клопотанні, колегія суддів також звернула увагу на дотримання судом першої інстанції положень ч. 2 ст. 34 КПК України, згідно якої питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду, тобто за поданням, підписаним головою відповідного місцевого суду ( т.1 ас.186 188).

18 червня 2024 справа повернулася до суду першої інстанції згідно супровідного листа апеляційного суду від 13.06.2024 року (т.1 ас. 189).

Відповідно до ухвали Франківського районного суду м. Львова від 26.06.2024, постановленої в ході підготовчого судового засідання, суд постановив направити кримінальне провадження № 0000009 від 24.04.2021 разом із поданням до Львівського апеляційного суду для вирішення питання направлення даного провадження із Франківського районного суду м. Львова на розгляд Галицького районного суду м. Львова.

Дана ухвала разом із поданням за підписом в.о. голови Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_25 , поступили до апеляційного суду 05.07.2024.

Підстави прийнятого рішення викладені в ухвалі та поданні (т. 1 ас. 190 197).

Вирішуючи питання Подання, апеляційний суд своєю ухвалою від 12 липня 2024 відмовив у визначенні підсудності кримінального провадження, зазначивши: «… що за правилами ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення інкриміновані ОСОБА_14 , передбачені ч. 4 ст. 190 ( в редакції кримінального Закону станом на 26.07.2016; 07.11.2017) та частинами 1 та 2 ст. 209 ( в редакції кримінального Закону станом на 07.05.2019), відносяться до особливо тяжких.

Зі змісту обвинувального акта вбачається, що кримінальне правопорушення , передбачене ч. 2 ст. 209 КК України, було вчинено після вчинення діянь, кваліфікованих органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 190 КК України.

Тому останнім за часом особливо тяжким кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_14 був злочин, передбачений ч. 2 ст. 209 КК України, який згідно з обвинувальним актом вчинено по вулиці Героїв УПА, 73 у м. Львові, тобто у межах територіальної юрисдикції Франківського районного суду м. Львова. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000009 від 24.04.2021 повернути до Франківського районного суду м. Львова для розгляду по суті….» (т. 1 ас. 200 202).

24 липня 2024 судова справа у кримінальному провадженні № 0000009 від 24.04.2021 повернута до Франківського районного суду м. Львова передана судді та відповідно до довідок про доставку повідомлень учасникам процесу, їх виклик здійснено на 12.08.2024 на 15 год. 00 хв. ( т. 1 ас. 204 211).

Будь які інші відомості про рух судової справи, в притул до 12.11. 2024, в матеріалах судового провадження відсутні.

Згідно Розпорядження керівника апарату суду від 12.11.2024 № 213/Р, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Відповідно до Протоколу та Звіту про повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями від 12.11.2024, справа розподілена та 14.11.2024 передана судді ОСОБА_1 . Підстави передачі викладені у зазначених вище Розпорядженні, Протоколі та Звіті ( т. 2 ас. 1-2).

Відповідно до ухвали судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 від 20.01.2025, у ході вирішення питань, передбачених статтями 75,80, 81, ч.1 ст. 314, ст. 371 КПК України, обвинувальний акт прийнятий до провадження та призначено підготовче судове засідання з його розгляду з одночасним визначенням запасного судді. Прийняття обвинувального акта до провадження та призначення підготовчого судового засідання вирішувалося з урахуванням завантаженості головуючого, у тому числі й фактом раніше призначених судових справ та виконанням обов`язків слідчого судді. Більш повно підстави такого рішення викладені в ухвалі ( т. 2 ас. 3 42).

В черговому підготовчому судовому засіданні, в ході вирішення питань, передбачених статтями 314 315, у тому числі й статтею 32 КПК України щодо підсудності розглядуваного обвинувального акта Франківському районному суду, зважаючи на наслідки розгляду з порушенням територіальної підсудності, заслухавши висновки прокурора доводи та аргументи захисників та самих обвинувачених, суд прийшов до переконання, що в силу вимог ст. 32 КПК України, обвинувальний акт не може бути предметом судового розгляду Франківським районним судом м. Львова з наступних підстав.

Як попереднім складом суду, так і колегіями суддів апеляційного суду уже встановлено, що інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_14 кримінальні правопорушення вчинені ним за місцем здійснення діяльності обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні, а саме:

- на робочому місці обвинуваченого - державного реєстратора ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_9 ;

- на робочому місці обвинуваченої - державного реєстратора ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_6 ;

-на робочому місці обвинуваченого - ФОП ОСОБА_6 , який здійснював свою діяльність за адресою: АДРЕСА_14 .

-Одним із злочинів, що інкримінуються ОСОБА_14 , як це зазначено в обвинувальному акті, є злочин, передбачений ст. 190 ч. 4 КК України, який він вчинив з участю державного реєстратора ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_9 .

Проте жоден із інкримінованих ОСОБА_14 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч.3 ст. 362 ( в редакції кримінального Закону станом на 30.11.2015; 26.07.2016;07.11.2017), ч.3 ст. 365 2 ( в редакції кримінального Закону станом на 07.11.2017), ч. 4 ст. 190 ( в редакції кримінального Закону станом на 26.07.2016;07.11.2017), частинами 1 та 2 ст. 209 ( в редакції кримінального Закону станом на 30.11.2015; 26.07.2016;07.11.2017 та 07.05.2019), а також кримінального проступку, передбаченого частинами 2 і 3 ст. 358 КК України ( в редакції кримінального Закону станом на 12.10.2015; 26.07.2016;07.11.2017) не вчинений на території на яку поширюється юрисдикція Франківського районного суду м. Львова, а отже, кримінальне провадження не підсудне цьому суду навіть не зважаючи на те, що досудове розслідування проводилося органами досудового розслідування Львівського районного управління поліції № 2 ГУ НП у Львівській області, а процесуальне керівництво здійснювалось Франківською окружною прокуратурою м. Львова Львівської області.

Натомість як судом першої інстанції, так і колегіями апеляційного суду встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 та 2 ст. 209 ( в редакції кримінального Закону станом на 30.11.2015; 26.07.2016;07.11.2017 та 07.05.2019), що інкримінується ОСОБА_14 у цьому ж кримінальному провадженні, мало місце за адресою здійснення діяльності приватним нотаріусом ОСОБА_22 по вулиці Героїв УПА, 73 у м. Львові, що територіально відноситься до юрисдикції Франківського районного суду м. Львова.

Встановлено також, що злочин, передбачений ч.1 та 2 ст. 209 КК України ( в редакції кримінального Закону станом на 30.11.2015; 26.07.2016;07.11.2017 та 07.05.2019), інкримінується ОСОБА_14 , як такий, що за хронологією вчинений останнім.

Зважаючи на встановлені фактичні обставини організації досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_14 за ч. 4 ст. 190 ( в редакції кримінального Закону станом на 26.07.2016;07.11.2017) і за ч. 1 та 2 ст. 209 ( в редакції кримінального Закону станом на 30.11.2015; 26.07.2016;07.11.2017 та 07.05.2019) та вибір суду прокурором, до якого він звернувся з обвинувальним актом, суд з урахуванням вимог ст. 32 КПК України наголошує, що саме ці дві кваліфікуючі норми є вирішальними при визначенні підсудності обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000009 від 24.04.2021.

При цьому, суд виходить з класифікації інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 (в редакції Закону станом на 07.11.2017) та ч. 2 ст. 209 КК України ( в редакції кримінального Закону станом на 07.05.2019), як це зазначено в обвинувальному акті.

Так, станом на 07.11.2017 санкція ч. 4 ст. 190 КК України, передбачала покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 (п`яти) до 12 (дванадцяти) років з конфіскацією майна.

Станом на 07.05.2019 санкція ч. 2 ст. 209 КК України, передбачала покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Відтак, згідно класифікації злочинів, передбачених ст. 12 КК України , злочин, передбачений ч. 4 ст. 190 (в редакції Закону станом на 07.11.2017) відноситься до особливо тяжких злочинів, а злочин, передбачений 2 ст. 209 КК України ( в редакції кримінального Закону станом на 07.05.2019) відноситься до тяжких злочинів.

Отже, судом встановлено, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 209 КК України ( в редакції кримінального Закону станом на 07.05.2019) хоч і вчинено останнім і на території на яку поширюється юрисдикція Франківського районного суду, проте за класифікацією він є менш тяжким за злочин, передбачений ч. 4 ст. 190 (в редакції Закону станом на 07.11.2017), який вчинений на території на яку поширюється юрисдикція Пустомитівського районного суду Львівської області та не поширюється юрисдикція Франківського районного суду м. Львова.

Відповідно до ст. 32 КПК України, законодавець чітко встановлює, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.

Отже у вказаному кримінальному провадженні для вирішення питання про його підсудність ключовим є підсудність за місцем вчинення більш тяжкого правопорушення, і таке вчинено не на території, що підпадає під юрисдикцію Франківського районного суду м. Львова, а отже кримінальне провадження не може бути предметом розгляду Франківського районного суду м. Львова в силу вимог статей 32, 412 та 438 КПК України.

Статтею 412 КПК України визначено перелік істотних порушень процесуального закону. Порушення правил про підсудність відповідно до п. 6. ч. 2 ст. 412 КПК є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, яке беззаперечно має наслідком скасування судового рішення.

У справі № 264/5559/18 , суд касаційної інстанції посилаючись на положення п.6 ч.2 ст.412 КПК України, сформулював правовий висновок, що порушення правил територіальної підсудності являє собою істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і є безумовною підставою для скасування рішення в порядку п.1 ч.1 ст.438 КПК України.

До аналогічного висновку касаційний суд дійшов у справі № 335/3479/13-к і, також підкреслив, що порушення встановлених правил підсудності відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 КПК України, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду якщо, до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності.

Суд констатує факт, що кримінальне провадження № 0000009 від 24.04.2021 надійшло до Франківського районного суду м. Львова з порушенням правил підсудності, таке порушення тягне за собою скасування рішення суду, а отже кримінальне провадження підлягає передачі іншому суду.

Згідно змісту частини 2 ст. 34 КПК України, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про, що постановляється мотивована ухвала.

Таким чином, законодавець встановив вичерпний порядок скерування кримінального провадження з одного суду до іншого, тобто місцевим судом (п.22. ч. 1 ст. 3 КПК України, ст.. 21- 23 , 52,56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»») через суд апеляційної інстанції.

Оскільки питання підсудності вирішувалося саме судом в підготовчому судовому засіданні то судом прийнято рішення про підготовку подання до апеляційного суду. Підстави такого рішення викладено в ухвалі судового засідання.

У зв`язку з вищенаведеним та на виконання ухвали Франківського районного суду м. Львова від 11 березня 2025 року, матеріали обвинувального акта у кримінальному провадженні скеровуються до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про його підсудність.

Додаток: матеріали обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000009 від 24.04.2021(судова справа № 465/4370/24), в одному томі на (арк.).

З повагою,

Головуючий суддя Франківського районного

суду м. Львова ОСОБА_26