ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1323/25 Справа № 181/1445/24 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2025 року у кримінальному провадженні за №30002214 від 25 липня 2024 року, про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Зарубинці Андрушівського району Житомирської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, раніше судимого, в останнє:

- 19 грудня 2023 року Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч. 5 ст. 407 з застосуванням ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, однак 31 травня 2024 року звільнений умовно-достроково від відбування покарання, для проходження військової служби,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2025 року ОСОБА_5 продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21 квітня 2025 року включно, без визначення застави.

Судом першої інстанції встановлено, що продовжують існувати ризики переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення та незаконного впливу на свідків, які йому знайомі та разом проходять військову службу. Зазначено, що наведені ризики є дійсними та триваючими, і такими, що виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який. Також судом враховано дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, та через невеликий проміжок часу після звільнення вчинив новий тяжкий злочин.

В апеляції:

- захисник просить скасувати ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2025 року та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги зазначає про недоведеність заявлених ризиків та безпідставне застосування виняткового запобіжного заходу.

Зазначає, що свідки по справі допитані, крім того зі сторони обвинуваченого будь-якого впливу на останніх не здійснювалось, а тому ризик незаконного впливу є недоведеним.

Вважає, що ризик переховування та вчинення іншого кримінального правопорушення є нівельованим, оскільки захисником до суду подано клопотання про закриття кримінального провадження, у зв`язку із направленням обвинуваченого для проходження служби, на що надано згоду командира військової частини.

Звертає увагу на те, що судом не враховано дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, сталі міцні зв`язки, є батьком трьох неповнолітніх дітей, та є опікуном чотирьох дітей, у зв`язку з чим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто обтяжливим.

Заслухавши обвинуваченого та його захисника, які кожен окремо підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України, передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 в достатній мірі досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу та зроблений обґрунтований висновок про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.

Врахована наявність об`єктивних причин, які не дозволяють закінчити судовий розгляд з ухваленням вироку до спливу строку тримання обвинуваченого під вартою, а також існування ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховування обвинуваченого від суду, незаконний вплив на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Враховуючи характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про обвинуваченого, іншими обставинами у їх сукупності, існують підстави вважати, що продовжують існувати вказані вище ризики.

Крім того встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби, за яке передбачено покарання у виді довготривалого позбавлення волі судовий розгляд кримінального провадження триває, усі свідки, ще не допитані, що може спонукати обвинуваченого до спроби уникнути покарання шляхом переховування від суду та незаконного впливу, з метою надання тих чи інших показань на його косрить.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, колегія суддів вважає, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. Крім того, враховується, що обвинувачений офіційно зареєстрований на території м. Донецьк, яка на даний час є окупованою, є тимчасово переміщеною особою, без постійного місця реєстрації та проживання на території Дніпропетровської області, що в свою чергу ускладнить виклик та належний контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також, враховується, що обвинувачений перебуваючи на свободі може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній не працевлаштований, легального джерела доходу не має, що може додатково спонукати до протиправної діяльності.

Звертається увага на те, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий та в останнє буду звільненим умовно-достроково 31 травня 2024 року для подальшого проходження служби, однак обвинувачений на шлях виправлення не став, довіри з боки держави не виправдав та вчинив новий злочин під час несення служби, а саме самовільно залишив військову частину, що свідчить про те, що він є особою схильною до порушення законів, а тому запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу на даний час неможливо.

З урахуванням даних про попереднє засудження ОСОБА_5 з застосуванням ст. 71 КК України та його умовно-дострокове звільнення 31 травня 2024 року в період якого вчинено новий злочин, у разі винесення обвинувального вироку у даному кримінальному провадженні останньому загрожує у виді реального позбавлення волі з застосуванням положень ст. 71 КК України, а тому розуміючи такі можливі наслідки, обвинувачений може вдатись до реалізації наведених вище ризиків.

Крім того враховується, що обвинувачений за попереднім вироком засуджений за вчинення аналогічного злочину проти порядку несення військової служби та одразу після звільнення, вчинив новий, а тому його належна процесуальна поведінка зумовлена своєчасним застосуванням запобіжного заходу.

Що стосується доводів захисника, про те, що обвинувачений має місце проживання, та утримує неповнолітніх дітей то ці обставина не можуть бути важелем для зменшення встановлених ризиків, оскільки дані обставини існували і на час вчинення інкримінованого злочину та не слугували для ОСОБА_5 стримуючим фактором.

Посилання захисника щодо недоцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, через те, що ОСОБА_5 буде дотримуватись належної процесуальної поведінки не є слушними, оскільки ґрунтуються лише на особистих припущення адвоката.

Зважається на те, що клопотання про звільнення обвинуваченого від відповідальності та подальшого його направлення для проходження служби не є предметом апеляційного перегляду та не слугує підставою для зміни запобіжного заходу, при цьому звертається увага на те, що попереднє умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 не було виправдане.

Отже, за наведеного при вказаних вище обставинах, можливість усунення встановлених ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_5 під вартою на даній стадії розгляду є неможливим.

З огляду разом на викладене, підстав для скасування оскаржуваної ухвали з мотивів викладених в апеляційній скарзі не вбачається, а тому апеляційну скаргу захисника, слід залишити без задоволення, а ухвалу суду, - без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2025 року у кримінальному провадженні за №30002214 від 25 липня 2024 року, про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3