Справа № 464/810/24
пр.№ 1-кп/464/192/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2025 м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000089 від 26.01.2024, за №0000232 від 03.07.2024, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, працюючого двірником в ЛКП «Господар», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, востаннє 01.02.2019 Личаківським районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 5 місяців 8 днів, 12.02.2019 Сихівським районним судом м. Львова за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років 10 днів позбавлення волі, покарання відбув, судимість не погашена,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю: прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

встановив:

ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану, а також незаконне придбання та зберігання психотропних речовини без мети збуту.

Кримінальні правопорушення вчинено при наступних обставинах.

ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що в Україні введено та діє правовий режим воєнного стану, 25.01.2024 близько 10:20 год., перебуваючи в продуктовому магазині ФОП ОСОБА_8 , що по АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, повторно, викрав із торгового стелажа майно, яке належить потерпілій ОСОБА_9 , а саме мобільний телефон марки «Россо», моделі «МЗ Pro», IMЕI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , вартістю 6400 грн., із сім картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар», з номером мобільного телефону НОМЕР_3 , який заховав собі у праву кишеню куртки, після чого з викраденим майном вийшов із вказаного магазину та попрямував за місцем свого проживання.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 6400 грн.

Крім того, ОСОБА_4 02.07.2024 близько 15:15 год., перебуваючи у парку «Залізна Вода», що неподалік вул. Тернопільська, у м. Львові, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, порушуючи вимоги чинного законодавства, яке регулює обіг наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів, придбав (привласнив знайдене), а саме, фольговий згорток із кристалічною речовиною білого кольору всередині та, усвідомлюючи, що дана речовина є особливо небезпечною психотропною речовиною - PVP, обіг якої заборонено, помістив вказаний фольговий згорток у праву кишеню штанів, у яких був одягнений та незаконно зберігав при собі для власного вживання, без мети збуту.

В подальшому, 02.07.2024 близько 15:45 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на ділянці місцевості неподалік будинку №6, по вул. Тернопільська у м.Львові, був зупинений працівниками Національної поліції України, де в останнього було виявлено та в подальшому, в ході огляду місця події, вилучено фольговий згорток із кристалічною речовиною білого кольору, яка, згідно висновку експерта, містить особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено, вагою 0,4892 грам, яку він попередньо незаконно придбав та зберігав при собі з метою власного вживання, без мети збуту.

Таким чином, стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому визнав повністю, підтвердив, що вчинив кримінальні правопорушення за обставин, викладених у обвинувальних актах.

З матеріалами кримінальних проваджень ознайомлений, жодні докази не оспорює, правильно розуміє обставини за яких його обвинувачено, з якими повністю погоджується та просить здійснювати спрощений порядок дослідження доказів.

Прокурор ОСОБА_7 в судовому засіданні просив не досліджувати докази, які ніким не оспорюються, та визначити обсяг доказів, що підлягають дослідженню з урахуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Частинами 1 та 2 ст. 22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК.

При цьому частиною 6 вказаної норми закріплено, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

За таких обставин, заслухавши думку учасників провадження, з дотриманням загальних засад кримінального провадження, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд прийшов до переконання про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються. У суду відсутні сумніви у добровільності та істинності позиції обвинуваченого, оскільки така не викликає сумнівів у правильності розуміння ним змісту та обставин вчинення інкримінованого проступку. Сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, а прийняте рішення про скорочений судовий розгляд свідчитиме про те, що обставини, які сторонами не оспорюються, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Так, надаючи покази, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненому визнав повністю та підтвердив, що вчинив кримінальні правопорушення за обставин, викладених у обвинувальних актах. Пояснив, що 25.01.2024 йшов по вул. Угорська, зайшов у магазин, де біля прилавку побачив телефон, котрим вирішив заволодіти. Розрахувавшись за придбаний товар, взяв виявлений телефон та вийшов з приміщення магазину. Вказаний телефон він не вимикав, однак на протязі незначного часу такий був заблокований по віддаленому доступу. Наступного дня, до нього додому прийшли працівники поліції та запитали чи наявний в нього телефон, що був ним викрадений. Він добровільно його повернув, брав участь у проведенні слідчих дій, не ухилявся від органу досудового розслідування. Через деякий час, перебуваючи у парку «Залізна Вода», так як йшов від мами до брата, від знайомих знав, що там є місце, де можуть залишати закладки, виявив фольговий згорток. Розгорнувши такий, виявив в ньому психотропну речовину - PVP. Розпізнав речовину за характерним запахом та виглядом, оскільки є наркозалежною особою, і часто таку викурював, а тому вирішив такою заволодіти для подальшого вживання. Приблизно через 15 хв. на вул. Тернопільській був виявлений працівниками поліції, котрі запитали чи має він заборонені речі. Розуміючи, що буде викритим, вирішив добровільно зізнатися, що має при собі психотропну речовину, котру видав правоохоронцям. Наразі за скоєне щиро жалкує, бажає виправитися, у зв`язку із чим офіційно влаштувався на роботу двірником у комунальне підприємство. Добровільно звернувся за допомогою у лікуванні від наркозалежності. Просив не застосовувати покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, у кримінальному провадженні за основу суд бере до уваги покази обвинуваченого, вважає такі належними, допустимими та достовірними, послідовними, котрі у взаємозв`язку доводять фактичні обставини вчинених діянь. Будь-яких сумнівів у суду, що події мали місце саме за обставин зазначених обвинуваченим.

Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду з заявою про проведення розгляду кримінального провадження за її відсутності, з приводу покарання покладається на розсуд суду.

Кваліфікуючи дії ОСОБА_4 , суд враховує наступне.

Згідно з диспозицією ч. 4 ст. 185 КК України суб`єкт злочину підлягає кримінальній відповідальності серед іншого за крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.

Указом Президента України №264/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, воєнний стан неодноразово було продовжено, зокрема Указом Президента України №734/2023 від 06.11.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 08.11.2023 №3429-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

Відповідно до пункту 1 примітки до ст. 185 КК України повторним у статтях 185, 186 та 189-191 КК України визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , маючи непогашену судимість за ст. 185 КК України, повторно, під час дії воєнного стану, умисно, таємно заволодів чужим майном, та маючи реальну розпорядитися таким, спричинив потерпілому шкоду.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки останній вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, згідно з диспозицією ч. 1 ст. 309 КК України суб`єкт кримінального правопорушення підлягає кримінальній відповідальності за незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Статтею 1 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» передбачено, що психотропними речовинами - є речовини природні чи синтетичні, препарати, природні матеріали, включені до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів.

Відповідно до Таблиці І Списку №2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» PVP віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Одночасно, згідно зі ст. 1 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» під обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів розуміються види діяльності в тому числі з зберігання, придбання наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів наркотичних засобів і психотропних речовин, включених до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що дозволяються і контролюються згідно з цим Законом.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» № 4 від 26.04.2002, під незаконним придбанням наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів необхідно вважати серед іншого і привласнення знайденого. Під незаконним зберіганням потрібно розуміти будь-які умисні дії, пов`язані з фактичним незаконним перебуванням наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів чи прекурсорів у володінні винної особи.

За таких обставин, судом встановлено, що ОСОБА_4 , знайшовши фольговий згорток із кристалічною речовиною білого кольору всередині, усвідомлюючи, що така є особливо небезпечною психотропною речовиною PVP, обіг якої заборонено, діючи умисно, переслідуючи злочинний умисел щодо незаконного обігу психотропних речовин, заволодів нею для подальшого вживання, та, з метою переміщення до місця проживання, поклав до правої кишені штанів, тим самим вчинив незаконне придбання психотропної речовини без мети збуту, а також, утримуючи психотропну речовину при собі, володів такою з часу привласнення до моменту вилучення працівниками поліції, тим самим вчинив незаконне зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Таким чином, суд дії обвинуваченого кваліфікує за ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки він вчинив незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

У роз`ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7 (зі змінами), зокрема в п.1, звертається увага на те, що суди при призначенні покарання мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а в п. 3 наголошується на тому, що, встановлюючи ступінь тяжкості злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його скоєння (зокрема форми вини, мотиву й мети, способу, стадії скоєння, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали).

Обираючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, за яким кваліфіковано дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України, є кримінальним проступком, а за ч. 4 ст. 185 КК України - тяжким злочином.

При вивченні особи обвинуваченого судом встановлено, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Львові, уродженець м. Львова, українець, громадянин України, з професійно-технічною освітою, неодружений, працює двірником в ЛКП «Господар», на обліку в КНП ЛОР «ЛОКПД» не перебуває, перебуває на обліку в КНП ЛОР «ЛОМЦП та ТУ» з серпня 2015 року з діагнозом «розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів», згідно Висновку судово-психіатричного експерта виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, може усвідомлювати свої дії та керувати ними, під час інкримінованих дій виявляв психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними та за своїм психічним станом застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаює за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем реєстрації та проживання характеризується задовільно, раніше судимий, востаннє 01.02.2019 Личаківським районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 5 місяців 8 днів, 12.02.2019 Сихівським районним судом м. Львова за ч.3 ст. 185 КК України, з урахуванням ст. 71 КК України до 3 років 10 днів позбавлення волі, покарання відбув, судимість не погашена.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України, є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, визнання вини, щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, стороною обвинувачення не встановлено.

З досудової доповіді щодо обвинуваченого вбачається, що результати оцінки обвинуваченого показали високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, а також середній ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб.

Беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого за місцем його проживання, умов його життєдіяльності відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також її ймовірність небезпеки для суспільства свідчать про неможливість виправлення особи без ізоляції від суспільства. На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчинення повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

При призначенні покарання, суд бере до уваги положення ст. 50 КК України, якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з якою, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно ст. 35 КК України передбачено, що повторність, сукупність та рецидив кримінальних правопорушень враховуються при кваліфікації кримінальних правопорушень та призначенні покарання, при вирішенні питання щодо можливості звільнення від кримінальної відповідальності та покарання у випадках, передбачених цим Кодексом.

Так ч.1 ст. 70 КК України передбачено, що при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно ч.1 ст. 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

При цьому, у п. 8 Постанови ПВСУ № 7 від 24.10.2010 ВСУ звернув увагу на те, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) ( 2341-14 ) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. Одночасно, згідно п.21 при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК України принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При визначенні виду та міри покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст. 309 КК України, суд враховує, що він не вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив один епізод проступку у сфері незаконного обігу психотропних речовин, що належать до глобальних проблем сучасності і цьому явищу притаманний надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, під час притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнання вини, щире каяття, характер його поведінки під час досудового розслідування, що добровільно видав психотропну речовину, давав визнавальні покази, що розцінюється стороною обвинувачення як активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, поведінку під час судового слідства, зважаючи на кількість психотропної речовини, що незаконно була придбана, шляхом знахідки та зберігалася обвинуваченим, добровільно звертався до спеціалістів з метою позбавлення від наркотичної залежності, під час судового розгляду працевлаштувався, суд приходить до переконання щодо призначення покарання в межах інкримінованої статті у виді обмеженням волі у мінімальній межі строком на 1 рік.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 за ч.4 ст. 185 КК України, суд бере до уваги, що останній вчинив крадіжку, за наявності двох кваліфікуючих ознак, повторність та в умовах воєнного стану, однак не під час дії обмежувальних заходів (повітряної тривоги, комендантської години тощо), є особою працездатною, що працевлаштувався, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення кваліфікованих корисливих злочинів, реально відбував покарання у виді позбавлення волі, а тому, з огляду на те, що такі обставини на кваліфікацію дій не впливають, однак розцінюються судом як сукупність характеризуючих ознак особи, що впливають на його суб`єктивне ставлення до норм кримінального закону, висновки органу пробації, у зв`язку із чим, при безальтернативності виду покарання, необхідним та виправданим є покарання у виді позбавлення волі.

Однак, беручи до уваги, що обвинувачений повністю визнав вину, характер поведінки обвинуваченого під час досудового розслідування, що сприяв органу досудового розслідування у розкритті злочину, про що свідчать дані реєстру матеріалів досудового розслідування про участь його в процесуальних діях, поведінку під час судового слідства, що не оспорював фактичних обставин у справі, добровільно повернув викрадене, тим самим усунув спричинену шкоду, думку потерпілої, котра при визначенні покарання покладається на розсуд суду, працевлаштувався, таким чином продемонстрував бажання стати на шлях виправлення, відсутність обтяжуючих обставин, те, що обвинувачений має постійне місце проживання, зважаючи на те, що інкримінований обвинуваченому злочин не є корупційними кримінальними правопорушеннями, кримінальними правопорушеннями, пов`язаними з корупцією, кримінальними правопорушення, передбаченими статтями 403, 405, 407, 408, 429 КК України, вчиненими в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, а ОСОБА_4 не є представником держави, у тому числі іноземної, у зв`язку із чим такі дані в сукупності вказують на обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що дають підстави суду для застосування ч.1 ст. 69 КК України, та призначення основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст. 185 КК України - строком на 2 роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Саме таке покарання, на думку суду, дасть можливість обвинуваченому оцінити свої дії, стати на шлях виправлення, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», відповідатиме тяжкості злочину та справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання процесуальних витрат суд вирішує відповідно до ст. 124 КК України.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у справі понесені процесуальні витрати за проведення експертиз у зв`язку із залученням стороною обвинувачення експерта спеціалізованої державної установи.

Так, 09.07.2024 у кримінальному провадженні експертом проведено експертизу №СЕ-19/109-24/9811-НЗПРАП, вартістю 1 514,56 грн.

Таким чином, суд, з урахуванням положень ч. 2 ст. 124 КПК України, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта у розмірі 1 514,56 грн.

Питання речових доказів слід вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

Так, документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується, майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності - передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання.

Інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

При дослідженні речових доказів встановлено, що речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні визнано: картонну коробку від мобільного телефону марки «Pocco M3 Pro»; DVD-R диски; мобільний телефон марки «Pocco M3 Pro» із імеі: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 ; куртку темно сірого кольору та шапку темно сірого кольору з козирком та з надписом «option»; фольговий згорток з порошкоподібною речовиною бежевого кольору, який знаходиться у сейф-пакеті CRI1088752 «Національна поліція України» в якому міститься особливо небезпечна психотропна речовина PVP, обіг якої заборонено, масою 0,4892 грам.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 06.02.2024 накладено арешт на куртку темно сірого кольору та шапку темно сірого кольору з козирком та з надписом «option», темно сіру куртку з прошитим візерунком в ромбік та з наявними двома кишенями спереду, на яких пришиті по одному коричневому ґудзику.

Також, ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 06.02.2024 накладено арешт на мобільний телефон марки «Pocco M3 Pro» із імеі: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , чорного кольору і сірою кришкою позаду зі слідами користування, який має дрібні царапини та затертості.

На підставі викладеного, ч.1 ст. 309, ч. 4 ст. 185, ст. ст. 50, 60, 65, 69, 70 КК України, керуючись, ст. ст. 100, 124, 174, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у:

незаконному придбанні та незаконному зберіганні психотропної речовини без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі;

таємному викраденні чужого майна в умовах воєнного стану, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та на підставі ч.1 ст. 69 КК України призначити йому основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції вказаної статті, у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, ОСОБА_4 визначити остаточне покарання за ч.1 ст. 309 та ч. 4 ст. 185 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта у розмірі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 56 (п`ятдесят шість) копійок (24060300 «Інші надходження»; отримувач: 2 ГУК в Ів.-Фр.об./ТГ Ів.-Фр./ /24060300; код отримувача (ЄДРПОУ): 37951998; банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.); номер рахунку (IBAN): UA0009612).

Арешт на куртку темно сірого кольору та шапку темно сірого кольору з козирком та з надписом «option», темно сіру куртку з прошитим візерунком в ромбік та з наявними двома кишенями спереду, на яких пришиті по одному коричневому ґудзику, накладений ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 06.02.2024, а також на мобільний телефон марки «Pocco M3 Pro» із імеі: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , чорного кольору і сірою кришкою позаду зі слідами користування, який має дрібні царапини та затертості, , накладений ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 06.02.2024, - скасувати.

Речові докази у справі після набрання вироком законної сили:

-картонну коробку від мобільного телефону марки «Pocco M3 Pro» та мобільний телефон марки «Pocco M3 Pro» із імеі: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 - повернути ОСОБА_9 ;

-DVD-R диски - залишити зберігати при матеріалах досудового розслідування кримінального провадження №0000089 від 26.01.2024;

-куртку темно сірого кольору та шапку темно сірого кольору з козирком та з надписом «option» - повернути ОСОБА_4 ;

-фольговий згорток з порошкоподібною речовиною бежевого кольору, який знаходиться у сейф-пакеті CRI1088752 «Національна поліція України», в якому міститься особливо небезпечна психотропна речовина PVP, обіг якої заборонено, масою 0,4892 грам - знищити.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1