Справа №295/677/25
УХВАЛА

16.01.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря с/з ОСОБА_2 , розглянув винесене у кримінальному провадженні

№ 0000795 від 08.11.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 303, ч. 1 ст. 307 КК України, слідчим СВ відділу поліції №1 РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 , клопотання про арешт майна, та додані до клопотання матеріали,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ відділу поліції №1 РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить задовольнити клопотання та накласти арешт на зазначене у клопотанні майно, а саме - на автомобіль марки «OPEL ASTRA STATION WAGON», д.н.з. НОМЕР_1 , та тимчасово позбавити власника (користувача) майна - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , який на даний час затриманий, у відповідності до ст. 208 КПК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця с. Суємці, Баранівського району Житомирської області (м.т. відсутній), та третіх осіб права відчуження та розпорядження вказаним майном.

У клопотанні слідчий зазначив, що слідчим відділенням відділу поліції №1 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000795 від 08.11.2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 303, ч. 1 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи значення своїх дій, які полягають у посяганні на суспільні відносини, що забезпечують основні засади суспільної моральності у сфері статевих стосунків та сприяють поширенню аморальності в інтимних стосунках людей, ігноруючи вимоги суспільної моралі, відповідно до яких, задоволення статевих потреб повинне здійснюватися без прояву розпусти, безладних статевих контактів і проституції, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, бажаючи мати дохід і стабільне джерело доходу від незаконної діяльності, пов`язаної із сексуальною експлуатацією інших жінок, не пізніше 26 листопада 2024 року, запропонував ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , займатися проституцією, при його посередництві, на що останні погодилися, та у подальшому, домовився про вчинення щодо них сутенерства, а саме - вчинення дій по забезпеченню їх зайняттям проституцією, що полягали у підшукуванні клієнтів, а саме - осіб чоловічої статі, для надання їм послуг сексуального характеру, домовленостях з ними за ціну послуг сексуального характеру, надання житла для заняття проституцією, забезпечення транспортуванням, отримання плати від клієнтів за надані ними сексуальні послуги, а також, відверненні насильства та обману щодо них з боку клієнтів.

Починаючи, не пізніше 26 листопада 2024 року, ОСОБА_5 почав забезпечувати зайняття проституцією ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з особами чоловічої статі, підшукував їм клієнтів для надання послуг сексуального характеру, домовлявся з ними за ціну послуг сексуального характеру, надав житло для заняття проституцією, забезпечував транспортування, отримання плати від клієнтів за надані ними сексуальні послуги, а також, відверненні насильства та обману щодо них з боку клієнтів. Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 стали надавати послуги сексуального характеру особам чоловічої статі, на виконання домовленості з ОСОБА_5 , за що отримували грошові кошти, з яких частину грошових коштів отримував ОСОБА_5 .

Так, 04.01.2025 року, близько 20 год. 10 хв., ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, вчинив сутенерство відносно ОСОБА_7 , а саме - звів її з ОСОБА_9 , для надання йому послуг сексуального характеру за гроші, що виразилося в організації їхньої зустрічі у приміщенні по АДРЕСА_2 , де ОСОБА_7 , у період, приблизно з 20 год. 33 хв. по 21 год. 27 хв., надала сексуальні послуги вказаній вище особі за грошові кошти, чим ОСОБА_5 забезпечив останню зайняттям проституцією, за що ОСОБА_10 були сплачені грошові кошти ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у сумі 3000 грн., за організацію надання сексуальних та інших послуг.

Крім цього, 14.01.2025 року ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно вчинив сутенерство відносно ОСОБА_8 , а саме, звів її з ОСОБА_11 , для надання йому послуг сексуального характеру за гроші, що виразилося в організації їхньої зустрічі, приблизно з 19 год. 35 хв., у приміщенні готельно-ресторанного комплексу «Колиба», який розташований по Сквирському Шосе, 3 у с. Станишівка, Житомирського району Житомирської області, де за гроші ОСОБА_5 забезпечив ОСОБА_8 зайняттям проституцією, за що ОСОБА_11 були сплачені грошові кошти ОСОБА_5 у сумі 3500 грн., за організацію надання сексуальних та інших послуг, який, у подальшому, передав грошові кошти у сумі 1000 грн. ОСОБА_12 , як оплату за надання нею сексуальних послуг.

14.01.2025 року, у період часу з 21 год. 50 хв. по 22 год. 18 хв., проведено обшук автомобіля марки «OPEL ASTRA STATION WAGON», д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні у затриманого, відповідно до ст. 208 КПК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого, працівниками поліції виявлено та вилучено наступне майно, а саме - мобільний телефон марки «Infinix», з наявним паролем доступу у вигляді пін-коду, мобільний телефон марки «Xiaomi», який перебуває у пошкодженому стані, мобільний телефон марки «Huawei», з наявним паролем доступу у вигляді пін-коду, які упаковано до спец. пакету НПУ №WAR0103315, а також, автомобіль марки «OPEL ASTRA STATION WAGON» д.н.з. НОМЕР_1 .

15.01.2025 року мобільний телефон марки «Infinix», з наявним паролем доступу у вигляді пін-коду, мобільний телефон марки «Xiaomi», який перебуває у пошкодженому стані, мобільний телефон марки «Huawei», з наявним паролем доступу у вигляді пін-коду, які упаковано до спец. пакету НПУ №WAR0103315, а також, автомобіль марки «OPEL ASTRA STATION WAGON», д.н.з. НОМЕР_1 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

14.01.2025 року допитана, як свідок, ОСОБА_8 вказала, що 14.01.2025 року, близько 19 год. 35 хв., відомий їй ОСОБА_5 організував їй зустріч поблизу готельно-ресторанного комплексу «Колиба», що розташований по Сквирському Шосе, 3 у с. Станишівка, Житомирського району Житомирської області, з раніше незнайомим чоловіком, для надання йому послуг сексуального характеру за гроші, при цьому, їй відомо, що ОСОБА_5 з невідомого чоловіка взяв гроші у сумі 3500 грн., та їй передав 1000 грн., як оплату за надання нею сексуальних послуг.

У судове засідання слідчий та власник майна не з?явилися, що не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до абзацу 1 частини 3 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

У клопотанні слідчий посилається на те, що 15.01.2025 року мобільний телефон марки «Infinix», з наявним паролем доступу у вигляді пін-коду, мобільний телефон марки «Xiaomi», який перебуває у пошкодженому стані, мобільний телефон марки «Huawei», з наявним паролем доступу у вигляді пін-коду, які упаковано до спец. пакету НПУ №WAR0103315, а також, автомобіль марки «OPEL ASTRA STATION WAGON», д.н.з. НОМЕР_1 , на який слідчий просить накласти арешт, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Разом з тим, у матеріалах, долучених до клопотання, відсутня відповідна постанова слідчого про визнання вказаного вище автомобіля речовим доказом у кримінальному провадженні.

Крім того, доказів про те, що автомобіль марки «OPEL ASTRA STATION WAGON», д.н.з. НОМЕР_1 , підпадає під критерії, визначені у ст. 98 КПК України, та має відношення до вказаного кримінального провадження, матеріали, додані слідчим до клопотання, не містять.

Зокрема, не знайшло свого підтвердження вказане слідчим у клопотанні те, що за допомогою вказаного автомобіля ОСОБА_5 доставляв осіб жіночої статі до потенційних замовників, для надання ними сексуальних послуг.

Отже, можна зробити висновок, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, а саме автомобіль «OPEL ASTRA STATION WAGON», д.н.з. НОМЕР_1 , не відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, оскільки не є матеріальним об`єктом, який був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, а це означає, що на вказане майно не може бути накладено арешт, з метою збереження речових доказів, та воно не може бути використано, як доказ у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України слідчий суддя, -

ухвалив:

У задоволенні клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, винесеного у кримінальному провадженні № 0000795 від 08.11.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 303, ч. 1 ст. 307 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1