Справа № 677/1967/24
Провадження № 1-кп/677/66/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2025 року м. Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Красилові кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рублянка Красилівського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 02 вересня 2024 року близько 20:00 год., перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_5 , разом з останнім розпивав алкогольні напої.

Надалі, 02 вересня 2024 року близько 20:00 год. потерпілий ОСОБА_5 попросив у ОСОБА_6 , що б той зняв із його банківської картки АТ «ОщадБанк» № НОМЕР_1 грошові кошти у сумі 5000 грн., повідомивши для останнього пароль від вищевказаної картки.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на скоєння крадіжки грошових коштів, солдат ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що в Україні згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено воєнний стан, строк якого вчергове продовжено з 05:30 год 12.08.2024 Указом Президента України №469/2024 від 23.07.2024, який затверджено Законом України №3 891-ІХ від 23.07.2024 строком на 90 діб, використовуючи банківську картку АТ «Ощад Банк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 та маючи доступу до неї за проханням ОСОБА_5 через банківський термінал АТ КБ «Приват Банк», що розташований за адресою м. Красилів, вул. Грушевського, 138 Б, о 20 год 00 хв 02 вересня 2024 року провів транзакцію по зняттю грошових коштів у сумі 2000 грн., якими він в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Надалі, реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на скоєння крадіжки грошових коштів, 03 вересня 2024 року близько 01 год. перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_5 в спальній кімнаті із барсетки останнього, яка розміщувалась на м`якому ліжку умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав грошові кошти у сумі 5000 грн., які ОСОБА_6 попередньо зняв із банківського терміналу АТ КБ «ПриватБанк», що розташований за адресою м. Красилів, вул. Грушевського, 138 Б.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисним діями, спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 7000 гривень.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні ним вказаного кримінального правопорушення визнав повністю. Підтвердив фактичні обставини, які зазначені у обвинувальному акті, зокрема, час, місце, спосіб, мотив, мету, тощо, жодним чином їх не оспорює, як не ставить під сумнів кваліфікацію своїх дій та зібрані органом досудового розслідування докази, щиро кається у вчиненому, обіцяє таких дій більше не вчиняти, свій вчинок засуджує, жалкує про вчинене, завдану майнову шкоду відшкодував, тому просить призначити найменш суворе покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений, прокурор не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позицій, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визнавши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , мало місце, дії обвинуваченого містять склад злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і становлять таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання, суд, згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке є тяжким злочином у відповідності до вимог ст. 12 КК України, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом враховується його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Тому з урахуванням вимог ст. 65 КК України, враховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставину, яка пом`якшує покарання, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він не судимий, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення в мінімальних межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Разом із тим, враховуючи обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи визнання вини та щире каяття обвинуваченого те, що обвинувачений повністю добровільно відшкодував завдану шкоду, а також позицію прокурора, який вважав за можливе призначити покарання з випробуванням, також те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без відбування покарання реально в умовах ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України із покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 частини першої та пунктом 2 частини третьої статті 76 КК України.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального не обиралися.

Питання речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази:грошові кошти, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишити останньому.

Процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження, по яким необхідно вирішити питання в даному кримінальному провадженні, відсутні.

Вирок набирає законної сили через 30 днів після його проголошення, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Красилівський районний суд, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1