Справа №549/147/25
провадження №1-кп/549/26/25
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

21 квітня 2025 року

Чорнухинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Чорнухи в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку ЄСІТС обвинувальний акт із угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000060 від 04.02.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, маючий на утриманні двох неповнолітніх синів ОСОБА_7 12 серпня 2012 року та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , освіта середня, не працюючий, участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не приймав, особою з інвалідністю та депутатом не являється, військовозобов`язаний, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 03 лютого 2025 року, близько 14 години, в період дії воєнного стану в Україні, який відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 « Про введення воєнного стану в Україні» введений на території України, та який неодноразово продовжується, останній раз Указом Президента України №740/2024 від 28.10.2024 терміном на 90 діб, ОСОБА_4 , перебуваючи поряд з автомобілем марки «Опель» днз. НОМЕР_1 належного потерпілому ОСОБА_6 , який був припаркований на узбіччі автодороги по вул. Центральна в селищі Чорнухи, Лубенського району Полтавської області, неподалік від колишнього приміщення «ПриватБанк», через скло виявив на задньому сидінні незачиненого автомобіля планшет марки «Xiaomi Redmi Pad SE» з об`ємом пам`яті 128 гб, чорного кольору. Після чого ОСОБА_4 , переконавшись у відсутності власника автомобіля та що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу через незамкнені двері салону автомобіля, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення, шляхом викрадення чужого майна, діючи умисно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно викрав з даного автомобіля планшет марки «Xiaomi Redmi Pad SE» з об`ємом пам`яті 128 Гб, чорного кольору, вартістю 7089 грн. 39 коп., належного потерпілому ОСОБА_6 .

Після чого ОСОБА_4 , з викраденим майном з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 , матеріальну шкоду на загальну суму 7089,39 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) вчиненій в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав надану угоду про визнання винуватості, пояснив, що угода відповідає вимогам КК та КПК України та не суперечить інтересам обвинуваченого, тому просить її затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні підтвердив факт укладення ним з прокурором угоди про визнання винуватості та відповідне визнання своєї винуватості, а також просив затвердити угоду.

Захисник адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції надану угоду підтримав, мотивуючи тим, що обвинуваченим угода укладена свідомо, відповідає вимогам законодавства та інтересам обвинуваченого, тому просить її затвердити.

Потерпілий ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні підтвердив, що він добровільно надав згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості в даному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , так як останній відшкодував йому майнову шкоду. Також ОСОБА_6 зазначив, що проти укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим та призначення узгодженого покарання не заперечує.

Судом установлено, що 18 березня 2025 року між прокурором Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_9 , за наявності письмової згоди потерпілого ОСОБА_6 , на підставі ст. ст. 468-470, 472 КПК України була укладена угода про визнання винуватості, що скріплена підписами сторін, та відповідно до якої ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення; сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування цього покарання з випробуванням з іспитовим строком з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, які згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином. Потерпілим у кримінальному провадженні є ОСОБА_6 , який надав письмову згоду на укладення та затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором.

Під час підготовчого судового засідання судом з`ясовано у обвинуваченого ОСОБА_4 , що він повністю розуміє: права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України; наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він беззастережно визнає себе винним; вид та міру покарання, яке буде призначено йому у разі затвердження угоди судом, і на яке обвинувачений погодився; наслідки невиконання цієї угоди.

Суд переконався у підготовчому судовому засіданні, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, кваліфіковані правильно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого відсутні.

Враховуючи наведене в сукупності, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував завдані збитки компрометуючих даних щодо нього за місцем проживання суду не надано, під наглядом у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, узгоджене сторонами покарання суд знаходить таким, що відповідає положенням ст.65 КК України, ступеню тяжкості вчиненого злочину, та буде необхідним й достатнім для його виправлення і попередження вчиненню ним нових злочинів.

Суд дійшов висновку, що угода про визнання винуватості може бути затверджена судом, оскільки її умови не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, в судовому засіданні обвинувачений підтвердив можливість виконання ним взятих на себе за угодою зобов`язань.

Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з ч.3 ст.75 КК України визначаються виключно судом.

На підставі ст.76 КК України суд уважає за необхідне покласти на ОСОБА_4 відповідні обов`язки, що буде необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід до обвинуваченого в рамках даного кримінального провадження не обирався. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Підстави для обрання запобіжного заходу обвинуваченому відсутні.

Відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи у розмірі 1591 грн 80 коп.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 314, 368, 370, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 18 березня 2025 року між начальником Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як підозрюваним у кримінальному провадженні №0000060 від 04 лютого 2025 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, поклавши згідно з п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, обраний ОСОБА_4 відповідно до ухвали Пирятинського районного суду Полтавської області від 12.03.2025, залишити в силі до набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі: планшет марки «Xiaomi Redmi Pad SE», з об`ємом пам`яті 128 гб, який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , після набрання вироком суду законної сили вважати повернутим законному власнику та дозволити розпоряджатися ними, як власнику.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 1591 грн 80 коп.

Вирок може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Чорнухинський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості вирок суду може бути скасованим за клопотанням прокурора.

Умисне невиконання угоди засудженим є підставою для його притягнення до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1