Справа № 148/436/25
Провадження №1-кс/148/121/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м.Тульчин

Слідчий суддя Тульчинського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина клопотання слідчого Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0000043, відомості про яке внесено до ЄРДР 13.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тульчин Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з середньо-спеціальною освітою, раніше судимого,

встановив:

Слідчий СВ Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 звернувся в суд з вказаним вище клопотанням, яке погоджено з прокурором Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 , будучи неодноразово засудженим за вчинення злочинів проти власності, востаннє 20.10.2020 Немирівським районним судом Вінницької області, який ухвалою Вінницького апеляційного суду від 15.01.2021 змінено, за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі та, 26.11.2024 звільнившись з місць позбавлення волі, маючи при цьому не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став та вчинив нове умисне кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

Так, у період дії воєнного стану в Україні, запровадженого Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 (строк дії якого продовжено по теперішній час) ОСОБА_5 01.02.2025 близько 23:00 год., з метою вчинення крадіжки чужого майна, прийшов до домогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , після чого відчинив ворота, тим самим незаконно проник на територію подвір`я.

Продовжуючи злочинні дії, направлені на вчинення крадіжки, ОСОБА_5 , будучи впевненим у своїй безкарності та маючи на меті вчинити крадіжку товарно - матеріальних цінностей із вищевказаного домоволодіння, користуючись відсутністю власника та сторонніх осіб, які б усвідомлювали його протиправні дії, з метою власного збагачення за рахунок інших осіб діючи умисно, протиправно, таємно, повторно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи їх настання, підійшов до підвального приміщення розташованого на території вище вказаного домогосподарства, де шляхом відкриття вхідних дверей, проник всередину та усвідомлюючи, що наявне в середині майно, завідомо є чужим для нього, тобто таким, що перебуває у власності іншої особи незаконно заволодів бухтою садового шлангу для поливу торгової марки «SYMMER»серії «SuperLight 50/18» довжиною 50 м, вартістю 1403,20 грн., бухтою садового шлангу для поливу торгової марки «Cellfast» серії «Ekonomik (10-021)» вартістю 1054,72 грн., бухтою поліпропіленового шпагату білого кольору «500 текс 4кг 2000 м» торгової марки «BIRLIK» вартістю 874,70 грн. та підставкою-статуеткою (кашпо) «Янгол» для квітів з чашею зверху, виготовленої з гіпсу вартістю 500 грн., що належать ОСОБА_7 .

Після вчинених дій ОСОБА_5 залишив місце злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 матеріального збитку на загальну суму 3 832,62 грн.

24.02.2025 о 17 годині 30 хвилин ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 обґрунтована тим, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а також існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний може: переховування від органів досудового розслідування, оскільки він немає стійких соціальних зв`язків чи будь-яких інших стримуючих факторів, таких як постійне місце роботи, сім`я і т.д. (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); вчиняти нові кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_5 , будучи неодноразово засудженим за вчинення злочинів проти власності, маючи при цьому не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став та вчинив нове умисне кримінальне правопорушення проти власності. Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 з моменту звільнення з місць відбування покарань вчинив дві дрібних крадіжки, що свідчить про схильність останнього до вчинення кримінальних та адміністративних правопорушень, спрямованих на власне збагачення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України); незаконно впливати на потерпілого та свідків, оскільки йому відоме місце їх проживання (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України);

Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки: особисте зобов`язання є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи особу підозрюваного, його характеристику, характер вчиненого злочину, соціальні зв`язки та міру можливого покарання, відсутність стримуючих факторів; особиста порука, оскільки у ОСОБА_5 на даний час відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього до слідчого, прокурора чи слідчого судді, суду на першу вимогу; застава, оскільки у ОСОБА_5 відсутні необхідне майно та кошти для її сплати; домашній арешт, оскільки враховуючи тяжкість покарання, схильність ОСОБА_5 до вчинення правопорушень, відсутні стримуючі фактори.

Тому слідчий просить обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Вважають, що тяжкість вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення та призначення останньому покарання, у випадку доведеності його вини, може вказати про можливе залишення ним свого місця проживання та переховування від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення відповідальності, оскільки за дане кримінальне правопорушення передбачено покарання у виді позбавлення волі до 8 років. Підозрюваний ОСОБА_5 з метою зміни показів може незаконно впливати на свідків, що може зашкодити проведенню досудового розслідування. Також він через відсутність стійких соціальних зв`язків, може продовжити вчиняти нові кримінальні правопорушення. Вважають, що жоден інший запобіжний захід не зможе перешкодити вказаним ризикам та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 заперечили проти клопотання слідчого. Послались на те, що ОСОБА_5 визнає провину у вчиненому, співпрацює з органом до судового розслідування, а слідчим належним чином не обгрунтовано необхідності обрання ОСОБА_5 найбільш суворого запобіжного заходу. Підозрюваний зазначив, що він має постійне місце проживання в АДРЕСА_2 . Просили в задоволенні клопотання відмовити та обрати підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби, який він буде відбувати за адресою: АДРЕСА_2 .

Заслухавши позицію учасників судового розгляду, дослідивши представлені докази, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 131 КПК України визначено, що заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, запобіжні заходи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

На підставі ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» № 14 від 19.12.2014 зазначено, що відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.

Крім того, з аналізу ч. 2 ст. 177 КПК України вбачається, що, крім наявності ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої статті 177 КПК, слід враховувати, що підставою застосування запобіжного заходу має бути наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» у пункті 175 зазначив, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Крім того, згідно рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

На час розгляду клопотання органом досудового слідства ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

З досліджених в судовому засіданні доказів суд доходить переконання, що слідчим, прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтуваність даної підозри підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема: витягом з ЄРДР від 07.12.2024 (а.с. 4), копією протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію (а.с. 5), копією протоколу огляду від 13.02.2025 (а. с. 8-9), копією протоколу допиту потерпілого від 13.02.2025 (а.с. 10), копією протоколу огляду від 14.02.2025 (а. с. 11-12), копією розписки від 14.02.2025 (а.с. 13), копією протоколу огляду від 14.02.2025 (а. с. 14-15), копією протоколу допиту свідка від 18.02.2025 (а. с. 16).

Також прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість: переховування від органів досудового розслідування та /або суду; незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення

Отже, слідчий суддя доходить переконання про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що свідчить про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу з метою запобігання вказаним ризикам та забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному, слідчий суддя керується вимогами ст. 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках, за встановленою процедурою.

Так, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Також слідчим суддею приймається до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є найбільш суворішим запобіжним заходом. А за змістом ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту ще й винятковий запобіжний захід, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При цьому, на переконання слідчого судді, стороною обвинувачення не доведено неможливості застосування щодо ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, зокрема домашнього арешту.

Так, відповідно до копії характеристики Тульчинської міської ради від 19.02.2025 №904-07-501 ОСОБА_5 проживає в АДРЕСА_2 , з місця проживання характеризується задовільно, скарги на нього та його поведінку на адресу Тульчинської міської ради не надходило (а.с.18).

Згідно копії довідки Тульчинської міської ради від19.02.2025 №165 ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.п. 19).

Відповідно до довідки лікаря-нарколога Тульчинської ЦРЛ від 19.02.2025 ОСОБА_5 за амбулаторною психіатричною та наркологічної допомогою не звертався (а.п. 20).

Відповідно до довідки № ОСОБА_5 неодноразово судимий (а.с. 21).

Згідно копії вироку Немирівського районного суду Вінницької області від 20.10.2020, який ухвалою Вінницького апеляційного суду від 15.01.2021 змінено, ОСОБА_5 визнано винним за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі (а.с. 22-23).

Згідно копії довідки про звільнення серії ЧНЦ №05002 від 26.11.2024 ОСОБА_5 відбував покарання з 20.10.2020 по 26.11.2024 в ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» та звільнений по відбуттю строку покарання (а.с. 24).

Згідно копії листа начальника Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 двічі притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 51 КУпАП, а саме: протокол №ВАД 32419 від 23.02.2025, протокол №ВАД 675143 від 18.02.2025 (а.с. 25).

Відносно ОСОБА_5 складено протоколи про адміністративне правопорушення: за ч. 2 ст. 51 КУпАП серії ВАД №675080 від 27.02.2025, за ч. 1 ст. 51 КУпАП серії ВАД №675221 від 27.02.2025, про що свідчать їх копії (а.с. 48,50).

Частиною 4 ст. 194 КПК України визначено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбаченні пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачених пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті.

Отже, з врахуванням тяжкості інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, існуючих ризиків, особи підозрюваного, який має постійне місце проживання, характеризується задовільно, слідчий суддя доходить висновку про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою,

При цьому слідчий суддя також виходить із того, що відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобовязаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обовязків, передбачених цим Кодексом.

Разом з цим, визначення застави ОСОБА_5 навіть у мінімальному розмірі, визначеному п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, буде для нього завідомо обтяжливим, зважаючи на його матеріальне становище та відсутність постійних доходів. Що в свою чергу призведе лише до ілюзорності альтернативного триманню під вартою запобіжного заходу - застави через неможливість внесення її підозрюваним.

З огляду на викладене, слідчий суддя доходить висновку, що цілодобовий домашній арешт з покладенням на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків, визначених п.п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, дозволить запобігти ризикам щодо ухилення останнього від органів досудового розслідування, суду, можливого вчинення нового кримінального правопорушення, впливу на свідків, потерпілого та забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

За змістом ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

З огляду на викладене підстав для задоволення клопотання слідчого слідчий суддя не вбачає та вважає, що підозрюваному слід обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Керуючись ст. 177, 181 183, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, заборонивши залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання та/або місця роботи (служби).

Строк дії ухвали визначити до 28.04.2025.

Виконання ухвали покласти на начальника Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повна ухвала складена 03.03.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1