Справа № 163/89/25
Провадження № 1-кс/170/2/25

У Х В А Л А
29 січня 2025 року сел. Шацьк
Захисники обвинуваченого ОСОБА_4 адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 подали суду клопотання, у якому просять надати обвинуваченому ОСОБА_4 дозвіл перебувати під час судового засідання поза межами клітки та скляної кабіни без застосування спеціальних засобів, усунути перешкоди у спілкуванні із захисниками під час судових засідань. Клопотання обґрунтовано тим, що тримання ОСОБА_4 в світлопрозорій огорожі (скляній кабіні) є нічим іншим, як нелюдським поводженням, що, у свою чергу, принижує його гідність та ображає. Судовий розгляд є відкритим, як для пересічного громадянина так і для ЗМІ. Тримання особи у світлопрозорій огорожі (скляній кабіні) створює негативне відношення до нього у суспільстві, підриває його репутацію, викликає страждання та відчуття приниження, безпомічності, страху та неповноцінності. Також, тримання ОСОБА_4 в світлопрозорій огорожі (скляній кабіні) негативно впливає на відношення інших учасників судового провадження, в тому числі і суду, до ОСОБА_4 , створення негативного уявлення про нього, що підриває презумпцію невинуватості.
Відсутні будь-які аргументи на користь того, що тримання особи у світлопрозорій огорожі (скляній кабіні, боксі тощо) під час процесу необхідне для утримання його фізично, може попередити його втечу або утримати від агресивної поведінки. Для забезпечення розумних вимог громадської безпеки та незалежного здійснення правосуддя існують усі можливості і без застосування такого заходу, як тримання в світлопрозорій огорожі (скляній кабіні, боксі тощо). Беручи до уваги відсутність небезпеки обвинуваченого, міру безпеки для оточуючих та суду, немає жодної обґрунтованої необхідності тримати ОСОБА_4 у світлопрозорій огорожі (скляній кабіні). Разом з цим, пунктом С частини 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд. Під час перебування у світлопрозорій огорожі (скляній кабіні) ОСОБА_4 не має можливості належним чином захищати себе та спілкуватися зі своїми захисниками, що є грубим порушенням його права на захист. Скло є безпосередньою перешкодою для конфіденційного спілкування обвинуваченого зі своїми захисниками, що набагато ускладнює можливість узгоджувати правову позицію захисту. Охорона завжди знаходиться на близькій відстані, що унеможливлює конфіденційне спілкування сторони захисту. Наявність таких умов перешкоджає здійсненню належного захисту. Окрім того, Європейський суд з прав людини вже неодноразово наголошував на тому, що тримання особи і як в металевій «клітці», так і в скляній кабіні є прямим порушенням статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки таке тримання осіб під час судового розгляду у їх справі було принижуючим їх гідність поводженням, яке не могло бути виправдане ніякими розумними міркуваннями.
Зокрема, у справі «Ярослав Бєлоусов проти росії» (рішення від 04.10.2016) Європейський суд з прав людини, крім іншого, розглянув питання сумісності перебування підсудних у залі засідань у скляній кабіні з вимогами ст. 3 («Заборона катування») і ст. 6 («Право на справедливий суд») Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у п. 146 вказаного рішення Високий Суд, пославшись на попередню прецедентну практику, викладену у справах «Ходорковський проти росії» та «Свинаренко і Сляднєв проти росії» (2014 рік), висловив припущення, що скляні кабіни були призначені на заміну металевих кліток, проте обвинувачені, як і раніше, систематично розміщуються в металевих клітках та скляних кабінах, допоки перебувають під вартою. ЄСПЛ констатував, що перебування заявника в скляній кабіні становить порушення ст. 3 Конвенції, а тому «буде важко примирити поводження відповідача в ході судового розгляду, яке принижує гідність, із поняттям справедливого судового розгляду, беручи до уваги важливість рівності сторін, презумпції невинуватості й довіру, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти громадськості, насамперед обвинуваченим» (п. 126 рішення). Суд зазначив, що: «Розміщення підсудних за скляними перегородками або в скляних кабінах саме по собі не виключає елементу приниження, достатнього для досягнення мінімального рівня жорстокості, як у випадку з металевими клітками. Цей рівень може бути досягнутий, однак, якщо враховувати обставини в цілому, призведе до їх страждання або труднощів, інтенсивність яких перевищує неминучий рівень страждань, властивий триманню під вартою». Поводження вважається таким, що принижує гідність, у розумінні статті 3, якщо воно принижує або ображає людину, виявляючи неповагу до людської гідності або принижуючи її, або коли воно викликає почуття страху, занепокоєння або неповноцінності, що можуть зламати психічний та фізичний спротив людини Публічний характер поводження може бути доречним або обтяжуючим чинником при оцінці того, чи було воно таким, що принижує гідність, у розумінні статті 3. Повага до людської гідності становить частину самої сутності Конвенції. Предмет і мета Конвенції як інструмента захисту окремої людини вимагають, щоб її положення тлумачилися та застосовувалися таким чином, щоб зробити її гарантії реальними та дієвими. Будь-яке тлумачення гарантованих прав і свобод повинно узгоджуватися із загальним духом Конвенції інструмента, покликаного підтримувати та сприяти ідеалам і цінностям демократичного суспільства. У цьому випадку на кону стоїть довіра, яку суди повинні викликати в громадськості в демократичному суспільстві, та, насамперед, якщо мова йде про кримінальне провадження, в обвинуваченого. Вказані елементи, на переконання Високого Суду стали достатніми для висновку про те, що умови в скляній кабіні принижують гідність, є поводженням на порушення ст. 3 Конвенції (що автоматично спричинило порушення ст. 6 Конвенції). Міра тримання в залі суду може вплинути на справедливість слухання, гарантованого ст. 6 Конвенції, зокрема, на можливість реалізації обвинуваченим права брати ефективну участь у розгляді його справи та отримувати практичну й ефективну правову допомогу (п. 134 рішення у справі «Свинаренко і Сляднєв проти росії»). В рішенні у справі «Сахновський проти росії» (2010 рік) Суд наголосив, що право обвинуваченого спілкуватися зі своїм адвокатом без ризику підслуховування третьою стороною є однією з основних вимог справедливого судового розгляду в демократичному суспільстві; в іншому випадку правова допомога втратить значну частину своєї корисності. В п. 131 рішення у справі «Рамішвілі та Кохреїдзе проти Грузії» (2009 рік) Високий Суд зазначив, що слід брати до уваги й міркування безпеки, особливо в резонансних і делікатних справах. Наголошувалося на важливості того, що безпека в залі є умовою справедливого судового розгляду. Однак з огляду на значення, яке надається правам захисту, будь-які заходи, що обмежують участь обвинуваченого під час судового розгляду або накладають обмеження на нього чи його відносини з адвокатами, повинні бути застосовані, тільки доки це необхідно, і мають бути пропорційні ризикам у кожному конкретному випадку. В п. 58 рішення у справі «Ван Мехелен та інші проти Нідерландів» ЄСПЛ узяв до уваги те значення, яке має в демократичному суспільстві право на справедливе правосуддя, і сказав: будь-які заходи, що обмежують права захисту, повинні бути зумовлені суворою необхідністю. Якщо заходу, який має, так би мовити, менш обмежувальний характер, буде достатньо, то саме він і повинен бути застосований. Європейський суд з прав людини вважає, що національні суди у кращому становищі порівняно з ним, аби обирати найбільш відповідну систему безпеки для конкретного випадку, беручи при цьому до уваги інтереси правосуддя, право на справедливий суд і презумпцію невинуватості, тому вони повинні одночасно забезпечити права обвинуваченого ефективно брати участь у розгляді справи та отримувати практичну й ефективну правову допомогу. У цьому випадку використання заходів безпеки не виправдано будь-якими конкретними загрозами безпеці або питаннями забезпечення порядку в залі суду, але було рутинною справою. Наразі судами України також визнається принижуючим як тримання підозрюваної особи в металевій клітці, так і її тримання в світлопрозорій огорожі (скляній кабіні, боксі тощо).
У зв`язку із професійною діяльністю, пов`язаною з наданням правової допомоги ОСОБА_4 на забезпечення використання всіх законних засобів захисту його конституційних прав і свобод, відповідно та на підставах положень ст. ст. 8, 9, 28, 59, 62 Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та з урахуванням прецедентної практики Європейського суду з прав людини, ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 17, 42, 45, 46 КПК України, захисники просять забезпечити належне дотримання конституційних прав і основоположних свобод ОСОБА_4 , звільнити його зі світлопрозорої огорожі (скляної кабіни); усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_4 із захисниками під час судового засідання.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримали вказане клопотання з наведених у ньому підстав і просили вимоги клопотання задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 щодо задоволення вказаного клопотання захисників не заперечував.
Заслухавши пояснення захисників, думку прокурора, суд дійшов висновку, що клопотання слід задовольнити на таких підставах.
Згідно з ч. 3 ст. 318 КПК України судове засідання відбувається у спеціально обладнаному приміщенні залі судових засідань.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України, Верховного Суду України, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Державної судової адміністрації України, Генеральної прокуратури України від 26.05.2015 №613/785/5/30/29/67/68 затверджено Інструкцію з організації конвоювання та тримання в судах обвинувачених (підсудних), засуджених за вимогою судів.
Згідно з п. 11 зазначеної Інструкції у залі судового засідання місце для тримання обвинувачених (підсудних), засуджених обладнується загородженнями відповідно до вимог ДБН.
Забезпечення в судовому засіданні під час розгляду вказаної заяви про відвід такої участі обвинуваченого ОСОБА_4 , щодо якого застосовано запобіжний захід тримання під вартою, не є підставою для звільнення його з-під охорони.
На території та в приміщенні Шацького районного суду Волинської області ведеться відеоспостереження, працівники Служби судової охорони забезпечують охорону та підтримання громадського порядку в суді, приміщення залу судового засідання, з урахуванням оцінки існування будь-якого ризику для безпеки, спроможне забезпечити належне розміщення учасників судового процесу.
Пунктом 23 вищезазначеної Інструкції встановлено, що з моменту доповіді начальника варти головуючому в судовому засіданні або судді-доповідачу про доставляння обвинувачених (підсудних), засуджених у суд і до закінчення судового засідання всі вказівки головуючого в судовому засіданні (судді-доповідача) щодо тримання обвинувачених (підсудних), засуджених є обов`язковими для начальника варти. Начальник варти при цьому доповідає командирові підрозділу, начальникові органу внутрішніх справ щодо необхідності посилення варти.
Тобто, зазначеною правовою нормою чітко встановлено, що питання тримання обвинувачених після їх доставлення до суду від початку судового засідання і до закінчення судового засідання вирішуються головуючим в судовому засіданні. При цьому не передбачено обов`язкового прийняття судового рішення (ухвали тощо) щодо питання тримання обвинуваченого, який перебуває під вартою, у залі судового засідання, адже обов`язковими для начальника варти під час судового засідання, згідно з Інструкцією, є вказівки головуючого щодо тримання обвинуваченого у судовому засіданні, а начальник варти, з огляду на вказівки головуючого, доповідає командирові підрозділу, начальникові органу внутрішніх справ щодо необхідності посилення варти.
На виконання п. 23 Інструкції посадова особа конвойної служби доповіла головуючому у судовому засіданні про доставлення обвинуваченого та в ході з`ясування наявності будь-яких ризиків для безпеки в залі судового засідання під час судового розгляду чи втечі обвинуваченого не повідомив суду жодних фактичних обставин, які б давали суду достатні підстави вважати, що такі ризики мають місце. Посилання начальника варти як на неможливість охорони обвинуваченого, щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, поза скляною кабіною з металевими елементами та без кайданок на внутрішні накази, що регламентують питання здійснення охорони таких осіб, не є підставою для невиконання п. 23 зазначеної Інструкції, зокрема, щодо обов`язкового виконання у судовому засіданні вказівок головуючого з приводу тримання обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження у залі судового засідання, та можуть за певних умов свідчити про втручання у здійснення правосуддя, створення протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Окрім того, накази, які регламентують дії працівників конвойної служби, є підзаконними правовими актами, при їх виконанні під час тримання обвинуваченого у судовому засіданні в ході розгляду кримінального провадження належить враховувати вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Спосіб тримання обвинуваченого у судовому засіданні може вплинути на справедливість судового розгляду, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема і на можливість реалізації обвинуваченим права брати ефективну участь у розгляді його справи та отримувати практичну ефективну правничу допомогу.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, не порушував порядку у залі судових засідань, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, однак загроза суспільній безпеці та учасникам процесу під час судового розгляду та ризик втечі не підтверджуються жодними достатніми даними.
З метою дотримання балансу між забезпеченням справедливого судового розгляду вказаної заяви про відвід та недопущенням втечі обвинуваченого, з іншої сторони, слід зобов`язати посадових осіб Роти конвойної служби Головного управління Національної поліції у Волинській області забезпечити належну охорону під час судового засідання в залі судового засідання Шацького районного суду Волинської області обвинуваченого ОСОБА_4 поза межами скляної кабіни без застосування щодо нього спеціальних засобів (металевих кайданок) та умови дотримання заходів безпеки, необхідних для виконання цієї ухвали.
Керуючись ст. ст. 7-11, 17, 20, 21, 372, 376 КПК України, суддя

п о с т а н о в и в:
Клопотання захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.
Зобов`язати відповідних посадових осіб Роти конвойної служби Головного управління Національної поліції у Волинській області забезпечити належну охорону під час судового засідання в залі судових засідань Шацького районного суду Волинської області обвинуваченого ОСОБА_4 поза межами скляної кабіни без застосування щодо нього спеціальних засобів (металевих кайданок) та умови дотримання заходів безпеки, необхідних для виконання цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає, на неї може бути подано заперечення в апеляційній скарзі на рішення суду по суті кримінального провадження.
Повний текст ухвали судді складено о 29.01.2025.
Суддя /підпис/ ОСОБА_1
Згідно з оригіналом
Суддя Шацького районного суду Волинської області ОСОБА_1