УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу представника особи, якій відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 16 травня 2024 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000246 від 20.03.2024,

в с т а н о в и в:

у провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга представника особи, якій відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 16 травня 2024 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000246 від 20.03.2024.

У скарзі порушується питання про зобов`язання слідчого визнати потерпілим ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні та вручення пам`ятки потерпілого, оскільки постанова слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 16 травня 2024 року єневмотивованою та такою, що порушує права ОСОБА_3 , оскільки вказана постанова не відповідає вимогам КПК України.

У судове засідання представник особи, якій відмовлено у визнанні потерпілим та слдічий не прибули, будучи повідомленим про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином.

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Як убачається зі змісту оскаржуваної постанови слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 16 травня 2024 року, постановив відмовити у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000246 від 20.03.2024.

Слідчий, відмовляючи у задоволенні клопотання, таке своє рішення мотивував, тим, що досудовим розслідуванням не встановлено об`єктивних відомостей, які б вказували на завдання ОСОБА_3 матеріальної, моральної чи іншої шкоди даним кримінальним правопорушгенням.

Разом із тим, такі висновки слідчого є помилковими, суперечать завданням Кримінального кодексу України щодо захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, тощо.

Так, зазначені слідчим доводи щодо відмови у визнані потерпілим ОСОБА_3 не є обґрунтованими підставами для відмови у визнанні потерпілим.

Згідно з ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

ч. 1 ст. 9 КПК України, передбачено, що слідчий зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Тобто, саме слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, в тому числі, встановити чи спростувати вид і розмір шкоди, завдану кримінальним правопорушенням, а не перекладати свій обов`язок на потерпілого.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим слідчим фактично позбавлено останнього можливості користуватись більш широкими правами потерпілого у кримінальному провадженні.

За таких обставин, враховуючи наведене вище у сукупності, постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим не ґрунтується на положеннях законодавства України про кримінальну відповідальність, кримінальному процесуальному законодавстві України та суперечить Конституції України.

Положенням ч. 4 ст. 38 КПК України передбачено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Аналіз наявних у слідчого судді матеріалів скарги свідчить про те, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону не були в повній мірі дотримані слідчим при прийнятті рішення про відмову у залученні ОСОБА_3 потерпілим.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного приходить до висновку, що оскаржувана постанова слідчого, підлягає скасуванню.

Що ж стосується прохання порушеного у скарзі перед слідчим суддею щодо зобов`язання слідчого визнати ОСОБА_3 потерпілим, тов цій частині слід в відмовити у задоволенні скарги, з огляду на те, що слідчий суддя не наділений такими повноваженнями.

Повноваження щодо визнання потерпілим у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування є виключними дискреційними повноваженнями слідчого та прокурора, які зобов`язані вручити пам?ятку про процесуальні права та обов`язки при прийнятті заяви про вчинення кримінального правопорушення, оскільки права і обов?язки потерпілого виникають в особи, з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження, як потерпілого.

Керуючись ст.ст. 38, 40, 55, 93, 110, 303-307 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

скаргу представника особи, якій відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 16 травня 2024 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000246 від 20.03.2024, - задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 16 травня 2024 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000246 від 20.03.2024.

В іншій частині скаргу, залишити без задоволення.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1