Справа № 317/852/25
Провадження № 1-в/317/31/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації установи ОСОБА_4 (відеоконференцзв`язок)

засудженого ОСОБА_5 (відеоконференцзв`язок)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Соболівка Котовського району Одеської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого 30.09.2022 Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 1,2 ст. 360, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,

засудженого 31.05.2023 Київським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ст. 70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 30.09.2022, остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяця,

про приведення вироку у відповідність до вимог законодавства,

В С Т А Н О В И В:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про приведення вироку у відповідність до вимог законодавства.

Адвокат ОСОБА_6 просить суд вирішити питання щодо застосування щодо засудженого ОСОБА_5 . Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав, просив його задовольнити та привести вирок Київського районного суду м. Одеси від 31.05.2023 у відповідність до чинного законодавства.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання. Зазначив, що відповідно до вироку Київського районного суду м. Одеси від 31.05.2023 шкода, завдана діянням засудженого, не перевищує межу кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 185 КК України на момент вчинення кримінального правопорушення з урахуванням змін, внесених Законом України № 3886-IX.

Представник адміністрації установи у судовому засіданні просив вирішити клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши прокурора, представника адміністрації установи та засудженого, суд дійшов наступних висновків.

Судом установлено, що вироком Київського районного суду м. Одеси від 31.05.2023, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ст. 70 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 30.09.2022, остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці.

За вироком Київського районного суду м. Одеси від 25.07.2023, вчинені ОСОБА_5 діяння кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану та за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану, та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_5 своїми злочинними діями спричинив ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» матеріальну шкоду на загальну суму 2410,56 грн. Діяння вчинені 26.10.2022, 29.10.2022, 31.10.2022, 01.11.2022.

Крім того, ОСОБА_5 своїми злочинними діями спричинив ТОВ «Таврія В» матеріальну шкоду на загальну суму 1339,80 грн. Діяння вчинені 02.11.2022.

Також, ОСОБА_5 своїми злочинними діями спричинив ТОВ «Таврія В» матеріальну шкоду на загальну суму 1004,75 грн. Діяння вчинене 03.11.2022.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537цього Кодексу.

Згідно із п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків, суд має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно із ч. 3 ст. 74 КК України, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 3 КК України встановлено норму, за якою зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було викладено в новій редакції ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 2 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Отже, відповідно до положень ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону № 3886-ІХ, який набрав чинності 09.08.2024, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість вкраденого становить до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481,00 грн, відповідно 50 відсотків від його розміру становить 1240,50 грн, а отже розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, з урахуванням змін внесених Законом № 3886-IX, становила 2481,00 грн.

Судом установлено, що вартість викраденого майна ОСОБА_5 за кожним з епізодів на час вчинення діяння не перевищувала двох неоподаткованих мінімумів у розмірі 2481,00 грн.

З огляду на наведене, суд вважає необхідним застосувати у даній справі зворотну дію у часі Закону № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію крадіжки, введену новим Законом № 3886-IX, на підставі ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 31.05.2023, засудженого за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 30.09.2022, покарання за яким на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано до покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Одеси від 31.05.2023, належить виконувати самостійно.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 КПК України, якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі виправдання; звільнення від відбування покарання; засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі; ухвалення обвинувального вироку без призначення покарання.

Оскільки, вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 30.09.2022 ОСОБА_5 не призначено покарання у вигляді позбавлення волі, суд вважає за необхідне застосувати вказану норму до засудженого ОСОБА_5 та ухвалити рішення про його негайне звільнення з Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)».

Керуючись ст. 3, 5, 72, 74 КК України, Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», ст. 336, 376, 377, 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку у відповідність до вимог закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» - задовольнити.

Привести у відповідність чинному законодавству вирок Київського районного суду м. Одеси від 31.05.2023 за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання, призначеного за вироком Київського районного суду м. Одеси від 31.05.2023 за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 30.09.2022, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. 1,2 ст. 360, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, виконувати самостійно.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України, ст. 377 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно звільнити з Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)».

Копію ухвали направити до Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)», прокурору, засудженому.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 16.04.2025 о 14-30 год.

Суддя ОСОБА_1