Справа № 308/3888/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власників майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002326

В С Т А Н О В И В :

Прокурор звернувся до суду з вказаним клопотанням згідно якого просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку 28.03.2025 року у будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за фактичним місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначаючи, що вилучені у ході указаного обшуку речі, вказані у клопотанні, мають значення речових доказів у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні прокурор надав витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0002326 та висновок службового розслідування та просив приєднати, вказані документи до матеріалів клопотання. Зазначив, що доповнення до клопотання у зв"язку з додатковою кваліфікацією за ч.5 ст.185 КК України не подав за браком часу.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як убачається з матеріалів клопотання, при зверненні до слідчого судді з указаним клопотанням прокурором до матеріалів клопотання долучено витяг з ЄРДР про кримінальне провадження № 0002326 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.1 ст. 364-1 КК України.

Водночас, згідно з наданим прокурором у судовому засіданні витягу з ЄРДР від 18.04.2025 року, встановлено, що 17.04.2025 року у кримінальному провадженні № 0002326 доповнено правову кваліфікацію кримінального правопорушення ч.5 ст. 185 КК України.

Разом з тим, доповнень до клопотання про арешт майна з урахуванням додаткової кваліфікації кримінального правопорушення прокурором не подано.

За таких обставин слідчий суддя доходить висновку, що прокурором не дотримано вимог п.1 ч.2 ст. 171 КК України, щодо зазначення підстави і мети, відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Відповідно до ч.3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що клопотання слід повернути прокурору, для усунення недоліків протягом сімдесяти двох годин.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002326 повернути прокурору Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 для усунення, зазначених недоліків.

Відповідно до ч.3 ст. 172 КПК України, встановити строк для усунення недоліків у сімдесят дві години.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1