Справа № 591/8339/20
Провадження № 1-кс/591/476/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2025 року слідчий суддя Зарічного районного суду м.Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , на постанову прокурора Сумської обласної прокуратури ОСОБА_5 від 08 січня 2025 року про закриття кримінального провадження №0000503 від 19.06.2019,-

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся із зазначеною скаргою, яку мотивував тим, що четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м.Суми) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтава, здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження №0000503 за ч.2 ст.366 КК України. Постановою прокурора Сумської обласної прокуратури ОСОБА_5 від 08 січня 2025 року вказане кримінальне провадження було закрито. На думку скаржника, прокурор діяв поза межами своїх повноважень, оскільки не мав права закривати кримінальне провадження, в якому жодній особі не повідомлялось про підозру. Крім того, на переконання скаржника, прокурор вдався до маніпулювання доказами у справі, які надані потерпілою стороною і які викривають слідчого ОСОБА_6 у вчиненні злочину. Крім того, за твердженнями скаржника, у постанові прокурора замовчується причина, за якою відбулася заміна слідчого ОСОБА_7 на слідчого Ралку, що має істотне значення для формулювання висновків. Не надана оцінка фальсифікації у справі, які зафіксовано в ЄРДР та які, на думку скаржника, повністю викривають у фальсифікаціях слідчого Ралку. У зв`язку із цим, просив скасувати постанову прокурора про закриття кримінального провадження.

Скаржник в судовому засіданні підтримав вимоги поданої скарги. Звертав увагу слідчого судді на те, що у кримінальному провадженні, яке триває вже восьмий рік, не проведені необхідні слідчі та процесуальні дії, про які йдеться у вказівках наданих прокурором та в ухвалах слідчих суддів, якими скасовувались постанови слідчого про закриття кримінального провадження, а саме: не отримано тимчасових доступів до документів, не здійснено допиту слідчих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по всім обставинам справи, не проведено почеркознавчої експертизи, не надана оцінка алібі Носаля стосовно того, що 2 числа він не був у відділку поліції, а слідчі дії з ним проводились тільки 3 числа. Крім того, зазначав, що відомості до ЄРДР про включення слідчого Ралки до групи слідчих було внесено «заднім» числом, тобто сфальсифіковано відомості. За таких обставин, просив оскаржувану постанову скасувати.

Прокурор в судовому засіданні, на якому він був присутній, просив відмовити у задоволенні скарги, вважаючи ухвалену ним постанову від 08.01.2025 про закриття кримінального провадження законною і обґрунтованою. Стверджував, що чинним КПК України він наділений повноваженнями на винесення постанови про закриття кримінального провадження у справах, де жодній особі не було повідомлено про підозру. Вважав, що всебічно та повно надав оцінку здобутим у кримінальному провадженні доказам. Решту доказів, про які зазначає скаржник, зі спливом часу не можливо здобути, тому відпала необхідність у наданих ним раніше вказівках. Вважає винесену ним постанову законною і не вбачає підстав для її скасування, тому просив залишити в силі оскаржувану постанову.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінального провадження №00000503, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Під час розгляду скарги встановлено, що четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м.Суми) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтава, здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження №0000503 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України.

Постановою прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управляння Державного бюро розслідувань Сумської обласної прокуратури ОСОБА_5 від 08.01.2025 вказане кримінальне провадження було закрито у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 366 КК України.

Як зазначалось вище, скаржник вважає, що у прокурора не було повноважень на прийняття такого рішення у кримінальному провадженні, в якому жодній особі не було повідомлено про підозру.

Проте, такі твердження скаржника не ґрунтуються на вимогах закону.

Зокрема, повноваження прокурора на ухвалення постанови про закриття кримінального провадження визначені п.9 ч.2 ст.36, ч.4 ст.284 КПК України.

При цьому, ст.284 КПК України не встановлює таких обмежень, про які вказує скаржник у скарзі. Навпаки, аналіз норми, передбаченої ч.4 ст.284 КПК України, дає підстави стверджувати про те, що повноваження прокурора у питаннях закриття кримінального провадження за пунктами 1,2,4-1,9,9-1 частини 1 ст.284 КПК України є ширшими порівняно зі слідчим та дізнавачем. Зокрема слідчий та дізнавач мають право приймати постанову про закриття кримінального провадження за вказаних підстав тільки, якщо у кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялось про підозру. Натомість, прокурор приймає таку постанову у кримінальному провадженні як у випадку, коли не повідомлялось жодній особі про підозру, так і - щодо підозрюваного.

Таким чином, твердження скаржника про відсутність повноважень у прокурора на прийняття постанови про закриття кримінального провадження №0000503 згідно п.2 ч.1 ст.284 КПК України є безпідставними і необґрунтованими.

Перевіряючи інші доводи поданої скарги, доходжу таких висновків.

Частиною 2 ст.9 КПК України, а також ст.92 КПК України на слідчого та прокурора покладено обов`язок всебічно, повно і неупереджено досліджувати обставини кримінального провадження, а також обов`язок надавати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

В даному випадку, як вбачається з матеріалів кримінального провадження №000503, відомості до ЄРДР було внесено та досудове розслідування проводилось за фактами можливого службового підроблення слідчим ОСОБА_8 трьох документів, датованих 02.10.2018:

-Повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_4 ;

-Протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_4 ;

-Пам`ятки про процесуальні права та обов`язки підозрюваного.

Скаржник, оскаржуючи постанову про закриття вказаного кримінального провадження, яка була винесена прокурором за результатами проведення досудового розслідування, посилається на неповноту проведених слідчих та процесуальних дій.

Як з матеріалів кримінального провадження №000503, так і з оскаржуваної постанови вбачається, що дійсно органи досудового розслідування не вжили заходів забезпечення кримінального провадження у виді тимчасових доступів до документів, про які йшлось у вказівках та постановах прокурора, а також в ухвалі слідчого судді Зарічного районного суду м.Суми від 06.11.2024.

Водночас, в оскаржуваній постанові прокурором ОСОБА_5 обґрунтовано неможливість проведення таких дій через закінчення строків зберігання і знищенням на такій підставі тих документів, про які йдеться у вказівках та ухвалах.

І з такими мотивами слід погодитись, оскільки відповідно до Глави 15 КПК України тимчасовий доступ можливо отримати лише до документів, які перебувають у володінні фізичних чи юридичних осіб.

Крім того, в постанові прокурора чітко зазначено про причину неможливості проведення одночасного допиту ОСОБА_8 та ОСОБА_4 . І така причина, як відмова ОСОБА_8 від проведення вказаної слідчої дії дійсно унеможливлює її проведення.

За таких обставин, не проведення одночасного допиту в цій ситуації не може свідчити про неповноту проведення слідчих дій.

До того ж, з матеріалів досудового розслідування вбачається, що під час допиту ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 у вказаних осіб були з`ясовані усі обставини, які відомі цим особам, а також - що у кримінальному провадженні вживались достатньо заходів для встановлення інших можливих свідків, але встановити їх не вдалось за можливе.

Враховуючи зазначене, вважаю, що в даному випадку при розслідуванні кримінального провадження №000503 в розумінні ст. 9 КПК України виконано достатній обсяг слідчих та процесуальних дій, які дозволяють прокурору в межах своїх дискреційних повноважень здійснити на підставі ст.94 КПК України оцінку зібраних доказів.

Водночас, вважаю, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ч.2 ст.9 КПК України в частині того, що прокурором не в повній мірі виконано обов`язки щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, а також - щодо надання зібраним у кримінальному провадженні доказам належної правової оцінки з метою забезпечення прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Зокрема, згідно із диспозицією ч. 1 ст. 366 КК України кримінальна відповідальність настає в разі вчинення однієї з альтернативних дій: а) складання завідомо неправдивих офіційних документів; б) видача завідомо неправдивих офіційних документів; в) внесення до офіційного документа завідомо неправдивих відомостей; г) інше підроблення офіційного документа.

Кожна із наведених у диспозиції статті дій є самостійною, тому важливо під час досудового розслідування спочатку чітко визначити обставини, які відповідно до частини першої статті 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме проаналізувати які дії заявник вважає службовим підробленням, а потім здійснити оцінку усіх зібраних доказів згідно ст.94 КПК України на предмет наявності чи відсутності фактичних даних про подію та склад конкретного кримінального правопорушення, передбаченого Особливою частиною КК України.

При цьому, здійснюючи оцінку доказів слід звернути увагу на те, що предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, є офіційний документ. У примітці до ст. 358 КК України зазначено ознаки, які має містити документ, щоб набути статусу офіційного. Тому, під час оцінки слід врахувати положення зазначених норм та правові позиції Верховного суду по такій категорії справ і встановити: чи є документи, на підробці яких наполягає скаржник, предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст.366 КК України.

В даному випадку, органом досудового розслідування вищезазначеним обставинам увага не була приділена і прокурором в оскаржуваній постанові оцінка доказів з урахуванням цих обставин не надавалась.

Враховуючи викладене, оскаржувана постанова не відповідає засадам кримінального провадження, передбаченим ст.9 КПК України, тому вона підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст.9, 303-307 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , про скасування постанови прокурора задовольнити.

Скасувати постанову прокурора Сумської обласної прокуратури ОСОБА_5 від 08 січня 2025 року про закриття кримінального провадження №0000503 від 19.06.2019.

Ухвала не оскаржується.

Слідчий суддя ОСОБА_1