ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/11171/24

Номер провадження 1-кп/495/1048/2024

24 грудня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження у приміщенні суду в м. Білгороді-Дністровському кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.10.2024 року за реєстраційним №0000341 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Біленьке Білгород-Дністровського району Одеської області,що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, військовослужбовця за призовом під час мобілізації, посада старшого механіка-водія 1 механізованого взводу механізованої роти військової частина НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.09.2016 року по справі № 495/7048/16-ц на ОСОБА_3 покладено обов`язок сплачувати на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання спільної дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.09.2016 року та до досягнення дитиною повноліття.

13.03.2017 року обвинувачений ОСОБА_3 був ознайомлений з виконавчим листом Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.06.2016 року по справі № 495/7048/16-ц секретарем вказаного суду.

24.03.2017 року обвинувачений ОСОБА_3 був письмово повідомлений старшим державним виконавцем Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції про кримінальну відповідальність за ст. 164 КК України у разі злісного ухилення батьків від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання дитини (дітей).

04.05.2023 року обвинувачений ОСОБА_3 повторно повідомлений старшим державним виконавцем Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про кримінальну відповідальність за ст. 164 КК України у разі злісного ухилення батьків від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання дитини (дітей).

Проте, обвинувачений ОСОБА_3 , маючи умисел на злісне ухилення від сплати встановлених судовим рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 15.09.2016 року по справі № 495/7048/16-ц на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання спільної дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.09.2016 року та до досягнення дитиною повноліття, ігноруючи дане рішення та ухиляючись від його виконання, ігноруючи попередження державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про кримінальну відповідальність, будучи фізично здоровим, протиправно, порушуючи обов`язки батька, передбачені ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст.ст. 180-183 СК України, всупереч вимогам ст.ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, у період з 12.11.2023 по теперішній час не сплачував встановлені судом кошти (аліменти) на утримання дитини, заходів щодо погашення заборгованості по аліментах не вживав та матеріальної допомоги своїй дитині не надавав, незважаючи на те, що мав під час вказаного періоду тимчасові заробітки, в результаті чого утворилася заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 30.11.2024 року становить 33 тисячі 421 гривня 48 копійок, що сукупно перевищує суму за 3 місяці відповідних платежів.

2. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України, що полягає у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей.

3. Оцінка встановлених органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Судом встановлено, що відповідно ч. 2 ст. 302 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 у присутності його захисника адвоката ОСОБА_6 , прокурором-стажистом ОСОБА_7 роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, після чого ОСОБА_3 у заяві підтвердив роз`яснення йому вказаних положень та надав добровільну згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

При цьому до суду разом із обвинувальним актом подано заяву щодо визнання винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, складена в присутності захисника.

Крім того, до обвинувального акту долучено письмову заяву законного представника ОСОБА_8 , згідно з якою остання не заперечує проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні без виклику її у судове засідання.

На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , у якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і погоджується з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, заяву законного представника потерпілого ОСОБА_4 у якій вона зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і погоджується з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без її участі,відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого з урахуванням його клопотання, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, визначеному статтями 381 - 382 КПК України.

При цьому, в силу дії частини 4 статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Діючи відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 17, статей 369-371, 374, ч. 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які не оспорюються учасниками судового провадження. Зокрема, судом досліджено: заяву ОСОБА_4 від 09.10.2024 про вчинення кримінального правопорушення; пояснення ОСОБА_4 від 09.10.2024; роз`яснення Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 09.10.2024; виконавчий лист Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.03.2017 року у справі №495/7048/16-ц; постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №53618245 від 23.03.2017 року; розрахунок заборгованості по аліментам від 09.10.2024 року; відповідь на запит №179300143 від Державної фіскальної служби України; протокол допиту законного представника потерпілого ОСОБА_4 від 04.11.2024 року; копія рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.09.2016 року; копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 потерпілого ОСОБА_5 ; акти державного виконавця від 24.03.2017 року, 04.05.2023 року; розрахунок заборгованості по аліментам від 08.11.2024 року; повідомленням про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників від 14.07.2022 року; розрахунок заборгованості по аліментам від 16.12.2024 року; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 11.11.2024 року; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 20.11.2024 року; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_3 від 18.12.2024 року.

Аналізуючи та оцінюючи наведене суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Обвинувачений не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності чи у стані неосудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

4. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

5. Мотиви призначення покарання.

Оскільки в ході судового розгляду було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, необхідно призначити йому покараннядостатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, в межах санкції ч.1 ст. 164 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків; конкретні обставини скоєного ним кримінального правопорушення; особу винного; наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставини, які обтяжує покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 згідно із ч.2 ст.12КК України відносяться до кримінального проступку.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є кримінальними проступками, дані про особу винного, а саме те, що ОСОБА_11 раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває,конкретні обставини вчинення кримінальних проступків, характер та спосіб вчиненого, при цьому, призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи із засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

З врахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи винного, який є особою молодого віку, в скоєному щиро покаявся, раніше не судимий, проходить військову службу за призовом під час мобілізації, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції статті кримінального закону, за яким визнав його винуватим, із застосуванням вимог ст. 75 КК України, з огляду на наступне.

Так, враховуючи наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 та відсутність обставин, що обтяжують покарання, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування покарання, а тому вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробування, відповідно до вимог ст. 75 КК України.

Суд також, вважає за необхідне при звільненні від відбування покарання з випробуванням здійснювати нагляд за ОСОБА_3 зобов`язати командира військової частини за місцем проходженні військової служби засудженим.

У підсумку це покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

6. Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Заходи забезпечення кримінального провадження у цьому кримінальному провадженні не застосовувалися.

Цивільний позов, процесуальні витрати та речові докази у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався і суд вважає, що до набрання вироком законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченій обирати немає необхідності.

Керуючись ст. ст.368,370,371,373,374, 381, 382 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням - іспитовим строком, тривалістю 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України здійснювати нагляд за ОСОБА_3 зобов`язати командира військової частини за місцем проходженні військової служби засудженим.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1