Справа № 752/7094/25
Провадження №: 1-кс/752/3012/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001024 від 03 вересня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України,

В С Т А Н О В И В :

02 квітня 2025 року прокурор відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Рівненської обласної прокуратури звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене 01.04.2025 року під час проведення обшуку за місцем проживання головного бухгалтера ТОВ «Лексіон» ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві за процесуального керівництва Спеціалізованої прокуратури у сфері офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001024 від 03 вересня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що власники компанії «Alfira Sp. z.o.o.» (Республіка Польща), здійснюють свою діяльність у сфері надання послуг з організації одержання ліцензій, транзитних дозволів, прискорення погодження дозвільних документів за кордоном, а також вантажних перевезень для підприємств у державному секторі територією України та за кордоном.

З метою реалізації протиправного механізму щодо привласнення коштів даний нерезидент уклав договір на організацію перевезень вантажів з українською компанією ТОВ «Лексіон» ().

Також, досудовим розслідуванням установлено, що компанією «Alfira Sp. z.o.o.» до ТОВ «Лексіон» () надано транспортно-експедиційну заявку від 17.07.2023 №3/RZE на перевезення вантажу для одного з державних підприємств обороно-промислового комплексу, а саме: модульних зарядів ТСМ та 155мм снарядів LU 211 HB.

З акту наданих послуг від 25.07.2023 №AL2507RU/2023, за маршрутом з/с Щебрежин - Україна, +500км (сумарно орієнтовно 600км) вбачається, що перевезення вантажу здійснювали наступні транспортні засоби: НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , НОМЕР_3 / НОМЕР_4 , НОМЕР_5 / НОМЕР_6 . Вартість послуг становила 12 000 Євро за 3 вантажівки (1 вантажівка - 4000 Євро).

Таким чином, на виконання умов укладеного договору між ДП МО України «Агенція оборонних закупівель» та компанією «Alfira Sp. z.o.o.», працівниками останньої до ДП МО України «Агенція оборонних закупівель» надано транспортно-експедиційну заявку від 20.07.2023 № 9 на перевезення вищезазначеної номенклатури товарів.

Установлено, що вказані послуги відповідно до Акту наданих послуг від 25.07.2023. №AL958-23 здійснювали транспортні засоби з д.н.з НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , НОМЕР_3 / НОМЕР_4 , НОМЕР_5 / НОМЕР_6 , НОМЕР_1 / НОМЕР_7 , НОМЕР_8 / НОМЕР_9 . Останні два транспортних засоби, як установлено, замовлено польською компанією у ТОВ «Мультитранс» (). Вартість послуг становила 34 600 Євро за 5 вантажівок (1 вантажівка - 6920 Євро) з урахуванням експедирування супроводом озброєної охорони 5600 Євро, тобто саме перевезення складає 29 000 євро або 5800 Євро за транспортний засіб.

З урахуванням викладеного, різниця у перевезені становить 1120 Євро за один транспортний засіб, що складає близько 33% завищення чи переплат з метою особистого збагаченням та надмірних витрат обмеженого оборонного бюджету України.

Також, встановлено, що в документальних матеріалах поданих на митне оформлення фактичним перевізником є ТОВ «Лексіон» ().

Таким чином, наявні дані свідчать про те, що після укладення ДП МО України «Агенція оборонних закупівель» договору на перевезення з польською компанією «Alfira Sp. z.o.o.», остання фактично не здійснюючи перевезень, укладає аналогічний договір з українською компанією ТОВ «Лексіон» () та як наслідок, різниця коштів залишається на рахунках польської фірми та можливо привласнюється власниками вказаних компаній.

Крім того, за наявними даними в період 2022-2024 років компанією «Alfira Sp. z.o.o.» для ДП МО України «Агенція оборонних закупівель» надано послуг на загальну суму понад 2,7 млн Євро.

Органом досудового розслідування з метою повного дослідження усіх обставин вчинення кримінального правопорушення від ГУ ДВКР СБ України отримано інформацію щодо можливої причетності до вчинення вказаного злочину Головний бухгалтер ТОВ «Лексіон», яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, з урахуванням наведеного, 01.04.2025 слідчим СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва за місцем проживання Головного бухгалтера ТОВ «Лексіон» ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 проведено обшук.

В ході проведення обшуку слідчим виявлено документи та речі, які на даний момент можуть стосуватися обставин вчинення кримінального правопорушення та в подальшому матимуть значення для встановлення істини у даному кримінальному провадженні, а саме:

- акт наданих послуг № AL0902RU/2023 від 09.02.2023 замовник Alfira SP.z.o.о.;

- лист ТОВ «Лексіон» № 31 від 07.08.2023;

- комерційний інвойс від 21.02.2023;

- заявка № 3 від 06.01.2023;

- акт надання послуг № AL0902RU/2023;

- комерційний інвойс № 15 від 27.02.2023;

- акт наданих послуг № AL0902RU/2023 від 09.02.2023;

- акт надання послуг № AL0502RU/2023;

- заявка № 6 від 01.05.2023 № 7 від 07.05.2023 № 10 від 25.10.2023;

-мобільний телефон Redmi M2004J19AG imel: НОМЕР_10 , НОМЕР_11 .

Вилучення вказаних речей та документів забезпечить подальше повне, всебічне та об`єктивне розслідування кримінального провадження, а також з`ясування об`єктивної істини по справі. Підставою тимчасового вилучення виявленого під час обшуку мобільного терміналу обумовлена необхідністю проведення експертного дослідження, у тому числі із можливістю відновлення видаленої інформації, оскільки вказаний матеріальний об`єкт може містити інформацію, яка може бути використана органом досудового розслідування як доказ факту чи обставин, що встановлюються у ході здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному проваджені.

Постановою слідчого від 01.04.2025 вищевказаний виявлені та вилучені речі та документи визнано речовим доказом.

Таким чином з метою забезпечення подальшого повного, всебічного та об`єктивного розслідування вказаного кримінального провадження, з`ясування об`єктивної істини по справі, а також проведення оглядів, призначення та проведення ряду криміналістичних експертиз за вилученими в ході обшуку речами та предметами, що вже визнані речовими доказами, а також допитів свідків та проведення інших слідчих та процесуальних дій прокурор просить накласти арешт на вказане майно.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала вказане клопотання та просила його задовольнити, зазначила, що майно, на яке вона просить накласти арешт, визнане речовими доказами та на даний час існує необхідність накладення арешту на вказане майно.

Адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання посилаючись на те, що ухвалою слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку не було надано дозвіл на вилучення мобільних пристроїв, зазначили, що прокурором не доведено та не надано доказів, що вказане майно відповідає критеріям речових доказів, вважали клопотання прокурора необгрунтованим у зв`язку з чим просили відмовити у задоволенні клопотання.

Крім того адвокат ОСОБА_4 подала до суду письмові заперечення, в яких просила відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно у зв`язку тим, що на її думку клопотання прокурора не містить обгрунтованих підстав для накладення арешту на майно.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів.

Заслухавши думку прокурора, адвоката, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

До клопотання додані копії документів та матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо внесення даних з приводу кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 26 березня 2025 року надано дозвіл на проведення обшуку обшуку за місцем проживання головного бухгалтера ТОВ «Лексіон» ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 від 01 квітня 2025 рокуакт наданих послуг № AL0902RU/2023 від 09.02.2023 замовник AlfiraSP.z.o.о.; лист ТОВ «Лексіон» № 31 від 07.08.2023; комерційний інвойс від 21.02.2023; заявка № 3 від 06.01.2023; акт надання послуг № AL0902RU/2023; комерційний інвойс № 15 від 27.02.2023; акт наданих послуг № AL0902RU/2023 від 09.02.2023; акт надання послуг № AL0502RU/2023; заявка № 6 від 01.05.2023 № 7 від 07.05.2023 № 10 від 25.10.2023; мобільний телефон Redmi M2004J19AG imel: НОМЕР_10 , НОМЕР_11 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0001024 від 03 вересня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Відповідно до положень п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді, зокрема, речей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, а також одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто містить правові підстави для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та є пропорційним, тобто відповідає тяжкості правопорушення і не становить особистий і надмірний тягар для володільця майна.

На думку слідчого судді, прокурором доведено відповідність майна, на яке прокурор просить накласти арешт, критеріям речового доказу та можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.

Накладення арешту на вказане майно є необхідним на даному етапі кримінального провадження, оскільки сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування, і потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, яке на даному етапі кримінального провадження, враховуючи, серед іншого, суспільну небезпеку можливого кримінального правопорушення та його специфіку, вважає є пропорційним та співрозмірним завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим та заснованим на законі, у зв`язку з чим приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.

Таким чином, враховуючи сукупність наведених обставин, існують достатні підстави вважати, що вилучені речі можуть бути доказами кримінального правопорушення, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно.

Керуючись ст.ст. 98, 100, 131, 132, 170-173, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 01.04.2025 року під час проведення обшуку за місцем проживання головного бухгалтера ТОВ «Лексіон» ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони користування, розпорядження, відчуження, а саме:

- акт наданих послуг № AL0902RU/2023 від 09.02.2023 замовник AlfiraSP.z.o.о.;

- лист ТОВ «Лексіон» № 31 від 07.08.2023;

- комерційний інвойс від 21.02.2023;

- заявка № 3 від 06.01.2023;

- акт надання послуг № AL0902RU/2023;

- комерційний інвойс № 15 від 27.02.2023;

- акт наданих послуг № AL0902RU/2023 від 09.02.2023;

- акт надання послуг № AL0502RU/2023;

- заявка № 6 від 01.05.2023 № 7 від 07.05.2023 № 10 від 25.10.2023;

- мобільний телефон Redmi M2004J19AG imel: НОМЕР_10 , НОМЕР_11 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1