Справа № 569/9350/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого ОВС третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому підполковника Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , погодженого прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, у рамках кримінального провадження №0000083 від 21 травня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, звернувся до суду із вказаним клопотанням.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 106 Конституції України, ст.ст. 2, 19, 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», 11 серпня 2017 року командир військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_6 уклав із громадянином ОСОБА_7 контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу.

Тоді ж, ОСОБА_7 прийнято на військову службу за контрактом осіб рядового складу, та наказом командира військової частини НОМЕР_1 №45 від 11.08.2017 року, ОСОБА_7 зарахований до списків особового складу військової частини, поставлений на всі види забезпечення, призначений на посаду оператора розвідника 2 відділення розвідки технічними засобами взводу розвідки технічними засобами військової частини НОМЕР_1 , де останній проходить військову службу у військовому званні « солдат».

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_5 , у відповідності до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, дотримуватись правил забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, внутрішнього порядку, у службовий час постійно знаходитись у розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Указу Президента України № 15/2015 від 14 січня 2015 року в Україні оголошена часткова мобілізація, яка діє до даного часу.

Про те, солдат ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи у порушення вимог вище згаданого законодавства, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, став на злочинний шлях.

Так, у листопаді 2017 року підрозділи військової частини НОМЕР_1 дислокувалась у місці табірного збору на базі військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ), де проходили бойове злагодження. Улистопаді 2017 року солдат ОСОБА_5 проходив військову службу у даному місці служби.

06 листопада 2017 року у солдата ОСОБА_5 раптово винник злочинний умисел, а саме самовільно залишити місце служби місце табірного збору підрозділів військової частини НОМЕР_1 на базі військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) з метою назавжди ухилитися від військової служби, а вільний від військової служби час використати на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби.

Реалізовуючи свій злочинний намір, солдат ОСОБА_5 06 листопада 2017 року близько 08 год. 30 хв. без будь яких поважних причин, з метою назавжди ухилитись від військової служби, самовільно залишив місце служби місце табірного збору підрозділів військової частини НОМЕР_1 на базі військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ), а вільний час проводить на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби.

Таким чином, солдат ОСОБА_5 , підозрюється у тому, що він, являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом осіб рядового складу та проходячи військову службу на посаді оператора розвідника 2 відділення розвідки технічними засобами взводу розвідки технічними засобами військової частини НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, у порушення вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 1 Закону України «Про оборону України», ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, 06 листопада 2017 року близько 08 год. 30 хв. без поважних причин самовільно залишив місце служби місце табірного збору підрозділів військової частини НОМЕР_1 на базі військової частини НОМЕР_2 (дислокована у АДРЕСА_1 ) з метою назавжди ухилитись від військової служби, а вільний час проводить на власний розсуд, не пов`язаний із обов`язками з військової служби, чим вчинив дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України.

21 травня 2018 року солдату військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 у зв`язку із не встановлення місця перебування останнього, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, у спосіб передбачений КПК України.

21 травня 2018 року підозрюваного солдата військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 оголошено у розшук.

Станом на момент внесення даного клопотання, солдат військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 у розташування військової НОМЕР_1 не повернувся, про своє місце перебування ОСОБА_5 командирів (начальників), а також правоохоронні органи не повідомив та ОСОБА_5 продовжує ухилятись від військової служби без будь яких поважних причин, чим ОСОБА_5 продовжує вчиняти кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 408 КК України.

Вина солдата військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України підтверджується зібраними доказами, а саме допитами свідків, наказами та повідомленнями військової частини НОМЕР_1 за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_5 та іншими матеріалами справи.

Покликаючись на вищевикладене, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, те, що місцезнаходження ОСОБА_5 на даний час не відоме, він фактично переховується від органів досудового розслідування та суду, є обґрунтовані підстави вважати, що у разі отримання останнім клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під варту, він, з метою уникнення кримінальної відповідальності, буде й надалі переховуватись від слідства та суду, або у інший спосіб уникати кримінальної відповідальності, а тому слідчий вказує на необхідність у його затриманні з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задоволити з викладених у ньому підстав.

З урахуванням заяви прокурора, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 188 КПК України, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутись з клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Це клопотання може бути подане одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 189 КПК України, слідчий суддя, суд не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, обвинуваченого, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу.

Частиною 4 вищевказаної статті передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Так, судом встановлено, що Третім слідчим відділом (із дислокацією у м. Рівне) Територіального управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому за процесуального керівництва Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону розслідується кримінальне провадження №0000083 від 21 травня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України

У рамках кримінальнаого провадження 21 травня 2018 року солдату військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 у зв`язку із не встановлення місця перебування останнього, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, у спосіб передбачений КПК України.

Наявна інформація свідчить про те, що підозрюваний ухиляється від участі у процесуальних діях та має на меті уникнути кримінальної відповідальності.

На даний час місце перебування ОСОБА_5 не відоме, за місцем реєстрації відсутній тривалий час, а тому постановою слідчого від 21.05.2018 дане кримінальне провадження зупинено у зв`язку із оголошенням розшуку останнього.

Вищевказані докази вказують на обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України.

Слідчий у своєму клопотанні та прокурор при його розгляді довели, про існування обставин, передбачених п. п. 1, 2 ч. 4 ст. 189 КПК України, оскільки ОСОБА_5 який обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, переховується від органів досудового слідства, у зв`язку з чим оголошений у розшук, ухиляється від явки до слідчого, що вказує на ризик передбачений пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, а також те, що по даному кримінальному провадженню внесено клопотання про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і для забезпечення його явки для розгляду даного клопотання, є достатні підстави для надання дозволу на затримання ОСОБА_5 , з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178,183,187-190,372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задоволити.

Надати дозвіл на затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Френштат під Радгоштем, Чеська республіка, українця, громадянина України, не одруженого, не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за контрактом осіб рядового складу, оператора розвідника 2 відділення розвідки технічними засобами взводу розвідки технічними засобами військової частини НОМЕР_1 , солдата, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Після затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 доставити до Рівненського міського суду не пізніше тридцяти шести годин з моменту затримання, а також негайно вручити копію даної ухвали підозрюваному.

Ухвала втрачає законну силу з моменту приводу підозрюваного ОСОБА_5 , чи по закінченню шести місяців із дати постановлення ухвали, або відкликання її прокурором.

Виконання ухвали покласти на слідчого та прокурора.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя