КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/1952/2024 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора Броварської окружної прокуратури ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_9 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2021 року щодо ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000945, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2021 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ямпіль Вінницької області, українця, громадянина України, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 115 КК України та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з тим, що прокурором не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим. Запобіжний захід застосований щодо ОСОБА_7 у виді особистого зобов`язання - скасовано.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 27 березня 2020 року приблизно о 23 год. 30 хв. на території домолодіння за адресою: АДРЕСА_3 між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 під час конфлікту ОСОБА_7 , який виник на ґрунті неприязних відносин, близько о 23 год. 40 хв., перебуваючи на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , реалізуючи умисел на вбивство ОСОБА_10 , стоячи напроти потерпілого, правим кулаком наніс один удар у ділянку щелепи останнього, від чого ОСОБА_10 впав спиною на землю.

Одразу після цього ОСОБА_7 , стоячи біля ОСОБА_10 , правою ногою здійснив удар у ділянку обличчя останнього, а лівою ногою не менше трьох ударів у ділянку тулубу та стегна, від яких ОСОБА_10 перевернувся на правий бік спиною до ОСОБА_7 .

У подальшому, з метою доведення умислу на вбивство ОСОБА_10 до кінця, ОСОБА_7 обійшов ОСОБА_10 , підібрав цеглину та кинув її в голову потерпілого, після чого здійснив нею ще не менше трьох ударів по голові потерпілого та покинув місце події.

У результаті дій ОСОБА_7 ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження у виді: забійні рани з ділянками зсаднення: в лобній частині зліва, в лівій тім`яно-скроневій області, на верхній повіці правого ока та на верхній губі зліва, численні ділянки зсаднення в області перенісся, в області спинки та кінчика носу, в правій та лівій виличних областях, в області хвоста лівої брови, на верхній та нижніх губах, на волосистій частині голови на межі тім`яних областей та в тім`яно-скроневій області зліва; синці на повіках обох очей; кровонапливність м`яких покривів голови та обличчя; вдавлений перелом в області лобної кістки зліва, три лінійних перелому в лівій тім`яно-скроневій області; епідуральна гематома об`ємом близько 80 см куб., субдуральна гематома об`ємом близько 170 см куб. над лівою півкулею головного мозку, субарахноідальні крововиливи, коркові забої в області лівих лобної та скроневої долей, набряк-набухання головного мозку; численні синці на тильних поверхнях обох кистей, на всьому протязі правого передпліччя та правого плеча на всьому протязі, забійні рани на тильній поверхні правої кисті та в області правого ліктьового суглобу, від яких ОСОБА_10 помер на місці події.

Смерть ОСОБА_10 настала від відкритої черепно-мозкової травми у вигляді перелому кісток склепіння черепа з крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку.

Пошкодження в області голови (забійні рани, ділянки зсаднення, синці на голові та обличчі, переломи кісток склепіння черепа, крововиливи під оболонки та в речовину головного мозку), які призвели до розвитку відкритої черепно-мозкової травми, оцінюються в комплексі та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпечності для життя та стоять у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Синці на кінцівках відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, забійні рани на тильній поверхні правої кисті та в області правого ліктьового суглобу - легких тілесних пошкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2021 року скасувати із неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції безпідставно визнав протокол огляду місця події від 28.03.2020 неналежним доказом, оскільки власник домоволодіння ОСОБА_11 , надав згоду працівникам поліції на проведення огляду домоволодіння, а тому вказана слідча дія не порушує жодні права; також безпідставно суд визнав неналежним доказом протокол слідчого експерименту від 28.03.2020 за у часті ОСОБА_7 , оскільки слідча дія проводилась за участі захисника та понятих, тиск на обвинуваченого не здійснювався.

Потерпіла ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок Броварського міськрайонного суду Київської області скасувати. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі. Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що висновки суду першої інстанції щодо недоведеності вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 є необґрунтованими; судом першої інстанції належним чином не вмотивовано з яких підстав суд дійшов висновку про те, що зібрані докази не підтверджують винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У судове засідання суду апеляційної інстанції потерпіла, повідомлена належним чином про дату та час судового засідання, не з`явилась, заяв та клопотань до суду апеляційної інстанції не подала, учасники судового процесу не заперечували проти проведення судового засідання у її відсутність, позаяк згідно з вимогами КПК України участь обвинуваченої у даному випадку не є обов`язковою, а тому колегія суддів відповідно ч. 4 ст. 405 КПК України вважала за можливе провести апеляційний розгляд у її відсутність.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала апеляційні скарги; захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг; провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводиапеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга потерпілої - задоволенню частково.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з приписами п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи у суді першої інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України визначено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності повинні давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу злочину, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою, у зв`язку з чим конкретність викладення фактичних обставин у кримінальному провадженні, а отже, і обвинувачення особи, не повинно викликати сумнівів.

Суд обґрунтовує вирок доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх за своїми внутрішніми переконаннями, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи у їх сукупності.

Мотивувальна частина виправдувального вироку має містити результати дослідження, аналізу та оцінки доказів як тих, що були зібрані на досудовому слідстві, так і поданих у судовому засіданні.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції зазначених норм не дотримано, вирок ухвалено без повного та об`єктивного встановлення всіх фактичних обставин справи, зокрема обставин, визначених ст. 91 КПК України, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Зокрема, суд першої інстанції всупереч вимог ст. ст. 370, 374, 412 КПК України не перевірив версію сторони обвинувачення, шляхом усіх доказів, як кожного окремо, так і у їх сукупності.

На переконання колегії суддів, оцінюючи вказані докази та визнаючи їх недопустимими, суд вдався до надмірного формалізма.

Визначаючи недопустимими докази: протокол огляду місця події, висновки експертиз, проведених в межах кримінального провадження, протокол слідчого експерименту за участю обвинуваченого, штани синього кольору, фрагмент цеглини з слідами РБК, порожня скляна пляшка з маркуванням «Козацька рада», зразок ґрунту з РБК, фрагмент паперу з слідами РБК, порожня пачка з-під цигарок з маркуванням «LM», марлева пов`язка та папір з слідами РБК, мобільний телефон «NOMI» imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , фрагменти шиферу з слідами РБК, фрагменти сухих гілок та сухої трави з слідами РБК, два недопалки з-під цигарок, недопалок з-під цигарок, фрагмент шиферу із слідами РБК, фрагмент цеглини білого кольору з слідами РБК та слідами волосся, змиви РБК з труби колонки, змиви РБК з поверхні забору, змиви речовини бурого кольору з труби колонки, частини деревини із слідами РБК, взуття чорного кольору без шнурків з маркуванням на стільці ОККО, що вилучені під час огляду місця події 28 березня 2020 року за адресою: вул. Кобзарська, 41 в м. Бровари Київської області (т. 1, а. п. 173 - 181), - як отримані з порушенням норм КПК України, а інші - за принципом «плоди отруєного дерева», всупереч позиції Верховного Суду не зазначив, які саме істотні права були порушені, що нівелювало би доказове значення даних, отриманих під час проведення слідчих дій.

Зокрема, судом першої інстанції досліджено:

- відеозапис та протокол слідчого експерименту, відповідно до яких ОСОБА_7 відтворив механізм заподіяння тілесних ушкоджень, зокрема показав, що взяв цеглину та наніс потерпілому чотири удари в область голови;

- згідно висновку експерта Відділу судово-медичної криміналістики «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 128-мк (т. 2, а. п. 15 - 17): не виключається, що саме вилученою цеглиною завдано удари по голові потерпілого ОСОБА_10 ;

- згідно з даними висновку експерта Броварського районного відділення КЗ КОР «Київське обласне бюро судово-медичних експертиз» № 12/184 (т. 2, а. п. 13 - 14): забійна рана в лобній ділянці зліва та вдавлений перелом кісток склепіння черепа в області лобної кістки зліва могли утворитись внаслідок попадання цеглини в дану анатомічну ділянку потерпілого, як показав ОСОБА_7 під час слідчого експерименту.

- згідно даних висновку експерта Київського НДЕКЦ МВС України від 11.06.2020 № 10-908 (т. 2, а. п. 127 - 130): на наданому на дослідження фрагменті цеглини (об`єкт № 1) виявлено кров людини та клітини з ядрами, які збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_10 на фрагменті цеглини, тобто узгоджуються із показами ОСОБА_7 про те, що він наніс цеглиною удари по голові ОСОБА_10 .

Попри наведене, суд першої інстанції зазначив, що у матеріалах кримінального провадження відсутні дані про те, що кров на цеглині, якою начебто вдарено потерпілого, належить ОСОБА_7 , не умотивувавши у рішенні такі свої висновки.

Крім того, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 88 у поведінці ОСОБА_7 , на наданому для дослідження відеозаписі, психологічні особливості, які дають підстави для вивчення ознак несамостійного надання показань, не спостерігаються. На наданих на дослідження відеозаписах ознак психологічного впливу на ОСОБА_7 з боку осіб, які брали участь у проведенні та фіксації даної слідчої дії, не спостерігається (т. 3, а. п. 147 - 149).

Також, суд першої інстанції вказав, що сторона обвинувачення не довела, що заява ОСОБА_11 про надання дозволу на проведення огляду території була добровільною та інформованою згодою на огляд його будинку та що останній був здатний усвідомлювати правові наслідки такої згоди; стороною обвинувачення не надано підтверджуючих належних доказів правомірного володіння саме ОСОБА_11 як територією за місцем вчинення злочину, так і будинком АДРЕСА_3 , оскільки в матеріалах справи міститься Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, згідно з якою власником земельної ділянка за адресою: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 житлового будинку, розташованого на цій земельній ділянці є ОСОБА_12 (т. 1, а. п. 215-217), а тому виникли сумніви, що ОСОБА_13 є власником чи законним володільцем території по АДРЕСА_3 , у зв`язку із цим, на переконання суду, останній не уповноважений відчинити територію домоволодіння, зачинену парканом, для проведення слідчого експерименту із ним. Однак, такі висновки суду першої інстанції не узгоджуються зі сталою практикою Верховного Суду щодо вирішення питання про допустимість як доказу протокол огляду місця події.

Також, оцінюючи протокол огляду місця події та визнаючи його недопустимим, оскільки дійшов висновку, що фактично було проведено несанкціонований обшук, суд першої інстанції вдався до надмірного формалізму та не врахував ту обставину, що тіло ОСОБА_10 виявлено поза межами домоволодіння (під забором), а фактично події відбулися на території домоволодіння (місце заподіяння тілесних ушкоджень, від яких потерпілий помер), де і були виявлені речові докази (цеглина, штани), визнані судом недопустимими за принципом «плоди отруєного дерева». Однак, з точки зору оцінки протоколу огляду місця події як доказу з огляду на дотримання положень КПК України при проведенні даної слідчої дії, - на переконання колегії суддів, у даному випадку, територія, де було виявлено труп, та територія, де вчинено дії, що утоврили об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, є нерозривною у контексті реального огляду місця події, і не повинна обмежуватися формальним визнанням межі території домоволодіння. Тобто, є очевидним факт смерті потерпілого на території домоволодіння та винесення трупа за його межі, а, відтак, висновки суду про те, що фактично проведено обшук, а не огляд місця події не відповідають фактичним обставинам.

В суді апеляційної інстанції прокурором заявлено клопотання про дослідження доказів, наданих стороною обвинувачення.

Повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду. Відмова в задоволенні клопотання щодо повторного дослідження доказів свідчить не про порушення кримінального процесуального закону та неповноту досліджень доказів, а про відсутність аргументованих підтверджень щодо необхідності цих дій. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в рішенні Верховного Суду від 10 червня 2020 року (справа № 712/2341/15-к, провадження № 51-6364км19).

При цьому, зі змісту клопотання вбачається, що прокурор просить суд апеляційної інстанції дослідити докази, які при виконанні ст. 290 КПК України були відкриті стороні захисту, однак не були надані суду першої інстанції під час розгляду справи по суті і клопотання про їх дослідження не заявлялося. Отже, клопотання прокурора не узгоджується із вимогами ст. 404 КПК України в тій частині, що суд апеляційної інстанції позбавлений можливості дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції і клопотання про дослідження яких не заявлялося. Разом з тим, прокурор наполягала, що дослідження судом доказів, зібраних стороною обвинувачення, сприятиме повному та об`єктивному з`ясуванню обставин, визначених ст. 91 КПК України.

Відтак, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості надати належну правову оцінку висновкам суду першої інстанції про невинуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, позаяк суд першої інстанції не дав належної оцінки наведеним доказам у їх сукупності та взаємозв`язок, окремі з них залишив без оцінки, не врахував характер вчиненого кримінального правопорушення та обставини його вчинення, що потребували більш детального аналізу та оцінки усіх доказів кримінального провадження щодо їх достовірності та допустимості, і дійшов передчасних висновків про необхідність виправдання ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

З огляду на вказані обставини, колегія суддів не може без належних підстав досліджувати і давати оцінку тим доказам і обставинам, які були досліджені, однак не оцінені належним чином судом першої інстанції, тому вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду.

Установлені та наведені в ухвалі апеляційного суду порушення кримінального процесуального закону є такими, що перешкодили суду повно, всебічно розглянути кримінальне провадження і вплинули чи могли вплинути на постановлення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення, а тому вирок підлягає скасуванню. Дані порушення не можуть бути усунені апеляційним судом в ході апеляційного розгляду, оскільки судом першої інстанції не досліджувалися, відкриті стороні захисту, докази у повному обсязі і клопотання про їх дослідження не заявлялося, що тому відповідно до вимог ст. 9, ч. 1 ст. 412 КПК України є безумовною підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Окремою підставою для скасування вироку з призначенням нового розгляду є провадження у суді першої інстанції у відсутність потерпілої.

Як убачається із апеляційної скарги потерпілої, вона не була обізнана про ухвалення виправдувального вироку, оскільки судове провадження фактично відбулося у її відсутність і про існування вироку суду першої інстанції дізналася, коли кримінальне провадження надійшло до Київського апеляційного суду. Отже, судове провадження (дослідження доказів, судові дебати), фактично здійснено, та виправдувальний вирок ухвалено у відсутність потерпілої, тобто обмежено її процесуальні права, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і має наслідком скасування вироку з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність чи недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та призначення покарання.

При новому розгляді кримінального провадження, суду першої інстанції необхідно належить з`ясувати всі фактичні обставини справи у порядку визначеному кримінальним процесуальним законом, усунути встановлені недоліки, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, ретельно перевірити доводи поданих апеляційних скарг, дати відповідну оцінку доказам, виклавши їх у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу, ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

З огляду на допущені істотні порушення вимог КПК України оскаржуваний вирок суду першої інстанції не можна визнати законним, обґрунтованим і вмотивованим, а тому він підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 414 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Апеляційну скаргу потерпілої задовольнити частково.

Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від15 листопада 2021 року щодо ОСОБА_7 - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: _____________ ____________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4