Справа № 308/3685/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тур`ї Ремети Перечинського району Закарпатської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, який має на утриманні трьох малолітніх дітей, неофіційно працює на будівництві, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України

про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням з якого убачається, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у виділеному кримінальному провадженні №0000209 (виділено із кримінального провадження № 0000012), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06 березня 2025 року за ознаками складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідування точний час та місці, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав телефонний дзвінок від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , в якому останній запропонував допомогти йому організувати та здійснити супровід трьох осіб призовного віку через Державний кордон України поза пунктами пропуску за грошову винагороду, на що ОСОБА_5 погодився.

В злочинні плани ОСОБА_5 входило, отримати від ОСОБА_7 трьох осіб призовного віку, а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця АДРЕСА_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканця АДРЕСА_4 , здійснити їх супровід лісистою місцевістю в напрямку Словацької Республіки та показати напрямок руху.

Так, ОСОБА_5 , на виконання поставлених перед ним злочинних планів, 04.01.2024, у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, отримав телефонний дзвінок від ОСОБА_7 , в якому останній сказав ОСОБА_5 виходити із дому. Після того, як ОСОБА_5 розмістився в автомобілі ОСОБА_7 марки «BMW», чорного кольору, д.н.з. « НОМЕР_1 », то побачив ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , яких за попередніми домовленостями із ОСОБА_7 мав здійснити супроводження лісистою місцевістю до лінії Державного кордону України.

З метою конспірації своєї злочинної діяльності, не бажаючи бути викритим правоохоронними органами, ОСОБА_7 , скерував автомобіль у зворотньому напрямку, а саме приїхав до м. Ужгород, через м. Свалява та м. Мукачево.

Приїхавши до м. Ужгород, останні зупинились неподалік кафе «У Алі», розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , і ОСОБА_7 наказав ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 виходити із автомобіля та наказав останнім дотримуватись подальших вказівок ОСОБА_5 , який буде їх супроводжувати лісистою місцевістю та допоможе перетнути загороджувальний паркан шляхом підняття колючого дроту загорожі.

Отримавши детальні вказівки від ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 вийшли із автомобіля та попрямували слідом за ОСОБА_5 , який довів їх лісистою місцевістю до загороджувального паркану. Далі, ОСОБА_5 піднявши колючий дріт загорожі, наказав ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 пройти під ним і показав рукою напрямок руху, куди останнім йти. До того ж повідомив, що ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 повинні через мобільний додаток «Viber» постійно скидати ОСОБА_5 місце свого перебування. Отримавши вказівки від ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 вирушили в глиб лісу в напрямку Словацької Республіки, однак помітили багато зарослів кущів і вирішили повернутись назад. Повертаючись на територію України, 05.01.2025 року, о 06 годині 10 хвилин, останні були виявлені та затримані працівниками прикордонної служби на напрямку 295 прикордонного знаку за 700 метрів від лінії Державного кордону України.

Слідчий вказує, що 10 лютого 2025 року о 15 годині 15 хвилин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Повідомлення вручено мамі підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у зв`язку із відсутністю за місцем проживання останнього. У подальшому після встановлення місця проживання ОСОБА_5 пиьмове повідомлення про підозру 02.04.2015 року вручено ОСОБА_5 особисто.

Підозра ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, обґрунтовується такими доказами, як: повідомленням про виявлення кримінального правопорушення від 06.01.2025; показами свідка ОСОБА_8 від 06.01.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.01.2025; протоколом пред`явлення транспортного засобу для впізнання за фотознімками від 07.01.2025; показами свідка ОСОБА_10 від 06.01.2025; протоколам пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.01.2025; показами свідка ОСОБА_9 від 06.01.2025; протоколам пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.01.2025; протоколом пред`явлення транспортного засобу для впізнання за фотознімками від 07.01.2025; повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 10.02.2025.

Обгрунтовуючи заявлене клопотання слідчий вказує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. При цьому, аналіз обставин кримінального правопорушення свідчить про байдуже ставлення підозрюваного до законних вимог працівників правоохоронних органів. Враховуючи викладене, на думку сторони обвинувачення наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 , усвідомлюючи неминучість покарання у випадку засудження за злочин, а також будучи байдужим до законних вимог органів державної влади про вчинення тих чи інших дій (наприклад, вимог з`явитися до суду тощо), може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Також, просить врахувати факт, що ОСОБА_5 офіційно проживає у прикордонному районі, обізнаний у методах організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, змінює своє постійне місце проживання, а тому в будь-який момент з легкістю може покинути межі України та переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду.

Крім цього, ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків з метою зміни їхніх показань на його користь, оскільки підозрюваному добре відомо їхні контактні мобільні телефони та будучи на волі він зможе здійснити підкуп чи застосувати насильство до них, а також інших свідків, які на даний час не встановлені, однак здійснюються всі необхідні заходи з метою їх встановлення, тобто наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України. На думку сторони обвинувачення, свідки не зможуть почувати себе у безпеці у випадку якщо знатимуть, що ОСОБА_5 перебуває на волі.

Крім цього, на думку сторони обвинувачення наявний ризик вчинення іншого кримінального правопорушення (п.5 ст.177 КПК України). Оскільки ОСОБА_5 вчинив злочин у сфері недоторканності державних кордонів, отже є підстави вважати, що в підозрюваного ОСОБА_5 є достатньо рішучості для вчинення й інших кримінальних правопорушень.

Слідчий вказує, що вік, стан, здоров`я ОСОБА_5 не перешкоджає утриманню під вартою.

Також слідчий зазначає, що з урахуванням викладеного у сторони обвинувачення, наявні достатні підстави вважати, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим кримінальним процесуальним законом, які є не припущенням, а об`єктивною дійсністю.

А тому на підставі вищенаведеного слідчий просить клопотання задовольнити та обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні встановлено, що клопотання про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, разом з матеріалами клопотання, вручено підозрюваному та його захиснику вчасно.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив таке задовольнити, посилаючись на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів і передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, та наявні достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, а інші більш м"які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

У судовому засіданні захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечив. Зазначив, що підозра необгрунтована, вказані у клопотанні ризики, є надуманими і прокурором в судовому засіданні взагалі не доведені. ОСОБА_5 співпрацює із слідством, жодним чином перешкоджати кримінальному провадженню наміру не має. На розгляд клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу ОСОБА_5 з"явився самостійно. Також просив суд врахувати, що ОСОБА_5 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений та має на утриманні трьох малолітніх дітей, хоч і офіційного місця роботи не має, але неофіційно працює на будівництві. Також зазначив, що брат ОСОБА_5 ОСОБА_11 захищає Батьківщину на війні з російським агресором, є учасником бойових дій та надав суду відповідне посвідчення. Просив слідчого суддю обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, в тому числі із застосуванням засобів електронного контролю.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав свого захисника та пояснив, що не має наміру жодним чином перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема, ухилятися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Зазначив, що має на утримані трьох малолітніх дітей та перебування його під вартою поставить його сім`ю у вкрай складне матеріальне становище, оскільки утримує свою сім"ю працюючи на будівництві. Просив суд обрати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вивчивши клопотання та надані сторонами кримінального провадження матеріали, вислухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м"яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків передбачених ч.5 ст. 176 КПК України.

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003 тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а тільки враховується поряд з іншими обставинами, передбаченими відповідними статтями КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обґрунтованість підозри містить у собі два аспекти. Перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Другий питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції».

За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Зокрема, згідно з позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Сукупність фактичних даних, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах кримінального провадження, дає підстави вважати повідомлену ОСОБА_5 підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні вже під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується і з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Зокрема, відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполучного Королівства» (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Що стосується ризиків, то такими у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів і передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду у разі визнання його винним.

Разом із тим, щодо інших ризиків передбачених ст. 177 КПК України про наявність яких зазначає слідчий в клопотанні, а прокурор в судовому засіданні, а саме: того, що знаходячись на волі ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні чи вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя вважає, що існування таких ризиків матеріалами клопотання та прокурором в судовому засіданні не доведено.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України також враховує, що ОСОБА_5 раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, що убачається з характеристики наданої сільським головою Тур"є-Реметівської сільської ради.

Також, згідно наданих суду актового запису про шлюб та свідоцтв про народження, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 з 31.08.2013 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_12 та має на утриманні трьох малолітніх дітей: 2014, 2015 та 2021 року народження.

Як убачається з наданого стороною стороною захисту посвідчення серії УБД № 437714 виданого 22.01.2025 року, брат ОСОБА_5 ОСОБА_13 є ветераном війни учасником бойових дій.

При розгляді питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя бере до уваги вимоги національного законодавства та практики Європейського суду з прав людини, зокрема приписи, викладені у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», (п. 80) відповідно до якого при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов"язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів», а також у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (п. 29) відповідно до якого Європейський суд прийшов до висновку, що тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обгрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м"якого запобіжного заходу.

Згідно п. 62 рішення «Боротюк проти України» ЄСПЛ в частині правозастосування ст. 5 Конвенції зазначив: «При цьому існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними». У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів. До аналогічних висновків ЄСПЛ прийшов у рішеннях «Смірнова проти Росії», «Вренчев проти Сербії».

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя доходить висновку, що сама підозра ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м"які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання им процесуальних обов"язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання відносно нього найбільш суворої міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За таких обставин, враховуючи, що прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя доходить переконання, що в задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити та вважає за потрібне застосувати відносно ОСОБА_5 більш м"який запобіжний захід, а саме у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, який на думку слідчого судді забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків під час досудового розслідування та подальшого судового розгляду кримінального провадження, та може забезпечити запобігання можливим ризикам, які передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, на які посилався слідчий в заявленому клопотанні.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тур`ї Ремети Перечинського району Закарпатської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, який має на утриманні трьох малолітніх дітей, неофіційно працює на будівництві, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, та заборонити залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду цілодобово.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Строк дії ухвали про тримання під домашнім арештом в межах строку досудового розслідування по 31 травня 2025 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов"язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання ;

- здати на зберігання до Головного управління ДМС у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 .

Контроль за виконанням обраного запобіжного заходу доручити начальнику Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1