Справа № 751/712/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/68/25
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

31 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

захисника адвоката ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 січня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Івашківка Городнянського району Чернігівської області, громадянину України, пенсіонеру, одруженому, зареєстрованому по АДРЕСА_1 , фактично проживаючому по АДРЕСА_2 , раніше судимому, обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20 березня 2025 року, з визначенням розміру застави в сумі 454 200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Задовольняючи клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя вказав на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що з урахуванням відомостей про особу підозрюваного, способу вчинення злочину, розміру отриманих від злочинної діяльності грошових коштів та початкової стадії досудового розслідування, дають підстави вважати, що жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Як альтернативний вид запобіжного заходу слідчий суддя визначив розмір застави, вказавши на те, що саме така сума в разі її внесення буде здатна забезпечити належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту, або застави в значно меншому розмірі в межах, визначених кримінальним процесуальним законом.

Переконаний, що визначення запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням максимального розміру застави 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, є занадто суворим запобіжним заходом, що суперечить практиці ЄСПЛ та судовій практиці в Україні, а визначений розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного.

Вважає, що слідчим суддею не було взято до уваги, що ОСОБА_8 одружений, є особою похилого віку, має постійне місце проживання а злочин, у вчиненні якого він підозрюється, не є тяжким, не пов`язаний із загрозою життю чи здоров`ю іншій особі.

При цьому, жоден із ризиків, визначених ст. 177 КПК України, не був доведений стороною обвинувачення, при тому, що підозрюваний не має наміру переховуватись, адже бажає скорішого з`ясування всіх обставин справи, розуміє, що переховуючись він лише собі нашкодить, що в подальшому може призвести до призначення покарання виключно у вигляді позбавлення волі.

Підставою для застосування запобіжного заходу мають бути реальні ризики вчинення підозрюваним дій, які перешкоджатимуть належному проведенню досудового розслідування, але в жодному випадку не самі лише припущення слідчого. До клопотання слідчого у даному провадженні не додано жодного суттєвого доказу, який би підтверджував пред`явлення обґрунтованої підозри, не кажучи вже про тримання особи під вартою.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, слідчий суддя поверхнево дослідив письмові матеріали провадження та в ухвалі не аргументував жодного свого висновку, в тому числі і висновку про неможливість застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При визначені розміру застави слідчий суддя керувався нормами ч. 5 ст. 182 КПК України та дійшов висновку про визначення застави в розмірі майже вдвічі більшому за максимально визначений законодавцем, при цьому, не зазначив, що застава у визначеному законодавцем максимальному розмірі не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, покладених на неї обов`язків та не обґрунтував таке своє рішення.

Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, вказав про необґрунтованість пред`явленої підозри та відсутність заявлених у клопотанні ризиків, а тому просив застосувати інший більш м`який запобіжний захід, який цілком забезпечить виконання ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків, переглянути рішення суду в частині визначення розміру застави, яка є завідомо непомірною для підозрюваного, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту, звернув увагу на тяжкість кримінального правопорушення та обставини його вчинення, зауважив, що слідчим суддею визначена розумна та справедлива сума застави, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як убачається з клопотання слідчого та матеріалів провадження ОСОБА_8 підозрюється в тому, що маючи умисел на таємне викрадення металевих виробів в умовах воєнного стану, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше листопада 2024 року, вступив у злочинну змову із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 для досягнення спільної мети, спрямованої на таємне викрадення металевих виробів з будівель на території недіючого «Міжнародного аеропорту Чернігів» неподалік с. Шестовиця Чернігівського району Чернігівської області, що належать ОСОБА_11 .

Реалізовуючи спільний злочинний умисел, діючи за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, близько 08 год. 50 хв., 20.01.2025 ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_8 на автомобілі марки «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якому перебувало заздалегідь підготовлене обладнання для викрадення металевих виробів, та ОСОБА_10 на автомобілі марки ГАЗ 3302-414, реєстраційний номер НОМЕР_2 , у якому також перебувало заздалегідь підготовлене обладнання для викрадення металевих виробів, прибули на територію недіючого «Міжнародного аеропорту Чернігів» неподалік с. Шестовиця Чернігівського району Чернігівської області.

Після цього, 20.01.2025 у період часу з 08 год. 50 хв. до 14 год. 45 хв., перебуваючи на території недіючого «Міжнародного аеропорту Чернігів» неподалік с. Шестовиця Чернігівського району Чернігівської області, діючи за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 шляхом вільного доступу проникли до будівлі розташованої за координатами НОМЕР_3 , 31.154981, а також до будівлі розташованої за координатами НОМЕР_4 , 31.1557255, що належать ОСОБА_11 , де з використанням обладнання для викрадення металевих виробів, умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрали 1664 кг брухту чорних металів, вартістю, згідно листа ПАТ «Чернігів Вторчормет» № 20-01/25 від 20.01.2024, 3,5 грн. за 1 кг., на загальну суму 5824 грн., а також 68,8 кг. брухту кольорового металу, а саме алюмінію, вартістю, згідно листа ПАТ «Чернігів Вторчормет» № 20-01/25 від 20.01.2024, 46 грн. за 1 кг., на загальну суму 3164,8 грн., який завантажили до автомобілів марки «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та марки «ГАЗ 3302-414», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Після вчинення крадіжки металевих виробів ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_8 на автомобілі марки «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та ОСОБА_10 на автомобілі марки «ГАЗ 3302-414», реєстраційний номер НОМЕР_2 , залишили місце вчинення злочину.

Своїми умисними діями ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 заподіяли ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 8988,8 грн.

За даним фактом слідчим управлінням ГУНП в Чернігівській області 11 листопада 2024 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001060, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України.

20 січня 2025 року о 14 год. 52 хв. ОСОБА_8 був затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення у порядку ст. 208 КПК України.

Наступного дня ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

На початковій стадії досудового розслідування кримінальний процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення, як помилково вважає сторона захисту. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Долучені до клопотання матеріали кримінального провадження свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що на даній стадії досудового розслідування є підставою для розгляду клопотання про вирішення питання щодо обрання підозрюваній особі запобіжного заходу, а не для визнання підозрюваного винним, як безпідставно вважає захисник.

Отже, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні слідчого доводи та долучені копії матеріалів свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри та підтверджуються доказами, достатніми, на етапі досудового розслідування, для застосування запобіжного заходу.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

З матеріалів кримінального та судового проваджень вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого, умисного, корисливого кримінального правопорушення, вчиненого за попередньою змовою групою осіб в період воєнного стану, за яке передбачено покарання до восьми років позбавлення волі, отже, розуміючи невідворотність та тяжкість можливого покарання підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, ухилитися від явки до слідчого та суду з метою уникнути відповідальності за скоєне.

Наявність фактичного місця проживання та дружини, не гарантують належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та не вказують на міцність його соціальних зв`язків, з урахуванням того, що ОСОБА_8 є особою пенсійного віку, що значно підвищує ризик його можливого ухилення від органу досудового розслідування та суду, адже підозрюваний може залишити не тільки місце проживання, а й межі області та країни.

Колегія суддів також приймає до уваги об`єкт та місце розташування вчинення кримінального правопорушення приміщення колишнього аеропорту в с. Шестовиця, в населеному пункті, яке перебувало під окупацією військ російської федерації, зазнало значних руйнувань, як цивільних об`єктів так і об`єктів приватної власності. Однак, ці обставини не зупинили зловмисників, які вирішили в умовах не закінченого воєнного стану збагатись за рахунок приватного бізнесу, ретельно до цього підготувавшись, що вказує на підвищену суспільну небезпечність цих осіб та ставить під сумнів виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків у разі застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Стороною захисту не наведено тих об`єктивних підстав, які б давали можливість розглянути питання про обрання більш м`якого виду запобіжного заходу, як про це йдеться в апеляційній скарзі, тим більше, що досудове розслідування на початковій стадії, не всі необхідні слідчі та процесуальні дії проведені, не всі докази виявлені, вилучені та досліджені, що викликає необхідність у застосування до підозрюваного саме такого найсуворішого із визначених законодавцем видів запобіжних заходів.

На даному етапі досудового розслідування, слідчий суддя прийшов до вірного висновку, що встановлені обставини дійсно не дають підстав стверджувати, що ОСОБА_8 , не зважаючи на свій вік та дані щодо його особи, дотримуватиметься належної процесуальної поведінки, оскільки встановлені обставини та дані про його особу свідчать про реальність ризиків, про які вказали як слідчий у своєму клопотанні, так і прокурор у судовому засіданні, з чим погодився слідчий суддя та погоджується колегія суддів.

Усі наведені захисником твердження були враховані слідчим суддею, але вони не спростовують тих встановлених обставин та даних про особу підозрюваного, які ставлять під сумнів виконання ОСОБА_8 всіх покладених на нього процесуальних обов`язків при обранні більш м`якого запобіжного заходу.

Колегія суддів не може погодитись з доводами сторони захисту про те, що визначаючи розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, слідчий суддя прийшов до невірного висновку про визначення її розміру, який перевищує максимально визначений розмір, визначений в п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, через їх безпідставність та необґрунтованість.

Так, згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України, передбачено, що розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, ч. 5 ст. 182 КПК України визначено, що у виключних випадках якщо слідчий суддя, суд, встановить що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини неодноразово висловлювалася думка про те, що розмір застави повинен встановлюватися головною мірою з урахуванням особи підсудного, належної йому власності, його стосунків з поручителями, іншими словами - з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі (Неймайстер проти Австрії, рішення від 27.06.1968 р.; Гафа проти Мальти, рішення від 22.05.2018).

При цьому, 13 січня 2022 року Європейський Суд ухвалив рішення в справі «Істоміна проти України» (Istomina V. Ukraine, заява № 23312/15), у якому зазначив, що застава має на меті передусім забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду.

Колегія суддів погоджується з доводами слідчого судді про наявність обґрунтованих ризиків неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_8 , передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, відомостей про особу підозрюваного, який є особою пенсійного віку, але при цьому, здобуті докази дають підстави вважати, що джерелом свого прибутку підозрюваний обрав саме вчинення кримінальних правопорушень та мав намір покращити своєї фінансове становище за рахунок майна інших осіб.

На даному етапі досудового розслідування, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді про те, що розмір застави в розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, буде співмірним та пропорційним щодо конкретної особи, необхідним і достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та досягненню завдань кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що такий розмір застави буде помірним для підозрюваного та достатнім для запобігання ризикам і забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Визначення ОСОБА_8 застави в запропонованому захисником розмірі, не буде дієвим та не зможе утримати підозрюваного від не процесуальної поведінки, не забезпечить дотримання ним покладених на нього обов`язків у разі звільнення, оскільки втрата цієї суми не буде суттєвою для нього.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 січня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_8 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14