Єдиний унікальний номер 317/6775/24
Провадження № 1-кс/317/19/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Запорізького районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 6 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 та було погоджено з прокурором Запорізької окружної прокуратури ОСОБА_4 27.12.2024, та надійшло до суду через пошту 06.01.2024 року по кримінальному провадженню № 0000751 від 22.12.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України про арешт тимчасово вилученого майна,-

Встановив:

До суду було подано клопотання в якому слідчий, який погодив його з прокурором зазначив:

Досудовим розслідуванням на час звернення з клопотанням встановлено, що 21.12.2024 в період часу з 16 годин 00 хвилин по 18 годину 30 хвилин невстановлена в ході досудового розслідування особа, діючи в умовах воєнного стану, шляхом подолання перешкоди у вигляді паркану, проник на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , де в подальшому шляхом розбиття скла вхідних дверей до будинку та провороту замку запирання проник у приміщення вищевказаного будинку, звідки з приміщення спальної кімнати з тумби біля ліжка таємно викрав золоті та срібні ювелірні вироби. Сума завданого матеріального збитку на час звернення з клопотанням встановлюється.

26.12.2024 слідчим СВ ВП № 6 Запорізького РУП ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_5 на підставі ухвали слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 24.12.2024 було проведений обшук транспортного засобу марки «TESLA MODEL S», у кузові зеленого кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , vin-код НОМЕР_2 , який відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 12.09.2023 належить громадянину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В ході обшуку виявлено та вилучено:банківська картка «Монобанк» з номером НОМЕР_4 , банківська картка «Ощадбанк» з номером НОМЕР_5 , картка «Деталі zp.ua НОМЕР_6 , картка «Автозапчастини» НОМЕР_7 ; сім картка «Лайфселл» з номером НОМЕР_8 , банківська картка «Raiffeisen Bank Aval» з номером НОМЕР_9 , картка «Fishka» з номером НОМЕР_10 , бірка «Каст» до браслету воля 2017; чорний ліхтар з електрошоком; металевий прут(трос) пристрій «Ximeite» ; балон «Перець 16»

Постановою слідчого від 26.12.2024 вилучені предмети визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчий та прокурор, вважають, що вилучене 26.12.2024 в ході проведення обшуку транспортного засобу майно належить громадянину ОСОБА_6 та може містити на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, є предметами вчинення кримінального правопорушення, тому згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України можуть бути тимчасово вилученими та згідно зі ст. 170 КПК України з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження підлягають накладенню арешту на них з метою збереження речових доказів.

Слідчий суддя, вислухавши в судовому засіданні їх пояснення, вивчивши надані до клопотання документи, приходить до висновку, що воно не може бути задоволено.

На час звернення з клопотанням, жодній особі не було оголошено про підозру. До часу розгляду клопотання не встановлено суму спричинених збитків. Не визначено належність вилучених при обшуку речей, в клопотанні вилучені речі не мають індивідуальних ознак, за якими взагалі можливо визначити користувача або власника.

Окрім того, в протоколі обшуку відсутня вказівка на місце їх відшукання та вилучення, слідчий зазначив це загальною фразою, що є процесуальним порушенням. Усунути зазначений недолік в межах наданого протоколу обшуку не надається можливим.

Окрім того, слідчий суддя зазначає, що суд позбавлений можливості сповістити власника або користувача про розгляд клопотання, оскільки така особа не була визначена а ні слідчим , а ні прокурором.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

2. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3 - 1 ) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає:

1) перелік майна, на яке накладено арешт;

2) підстави застосування арешту майна;

3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення;

4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно;

5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

З огляду на проведений аналіз, вказані та встановлені в судовому засіданні недоліки поданого клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не може бути задоволено.

Керуючись ст.168-173 КПК України, слідчий суддя:

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 6 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 , яке було погоджено з прокурором Запорізької окружної прокуратури ОСОБА_4 27.12.2024, та надійшло до суду через пошту 06.01.2024 року по кримінальному провадженню № 0000751 від 22.12.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України про арешт тимчасово вилученого відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена в порядку ст.309 КПК України.

Повний текст ухвали буде виготовлений 08.01.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1