№ 1-кс/755/467/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого в ОВС - криміналіста 3 відділу слідчого управління Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_6 , у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000171 від 27.06.2024 року, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Київ, українцю, громадянину України, з середньою освітою, офіційно не працюючому, не одруженому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому, за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 109, ч. 3 ст. 436-2 КК України,

в с т а н о в и в:

Cлідчий в ОВС - криміналіст 3 відділу слідчого управління Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000171 від 27.06.2024 року, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 109, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Клопотання погоджено з прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки та процесуального керівництва і публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинів вчинених в умовах збройного конфлікту прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_3 .

Клопотання мотивоване тим, що слідчим управлінням Головного управління СБ України в Автономній Республіці Крим (місце реєстрації та фактичне місцезнаходження: м. Київ, вул. Юрія Поправки, 14-А), за процесуального керівництва прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000171, відомості про яке 27.06.2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 109, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період лютого-березня 2014 року, Російська Федерація (далі - РФ), використовуючи загострення політико-соціальної напруженості в Україні як привід для вторгнення на її суверенну територію, у порушення міжнародно-правових норм, у тому числі Договору про дружбу, співпрацю та партнерство між Україною та Російською Федерацією (ратифікований Законом України № 13/98-ВР від 14.01.1998 року та Федеральним Законом РФ № 42-ФЗ від 02.03.1999 року), Конституції України, із застосуванням кадрових військових підрозділів своїх збройних сил, а також, підконтрольних уряду РФ проросійських політичних та інших організацій та об`єднань, вчинила захоплення адміністративних будівель органів державної влади України в Автономній Республіці Крим, блокування українських військових частин, здійснила організацію і проведення незаконного «референдуму щодо самовизначення Криму» на території АР Крим, із заздалегідь відомим та підконтрольним РФ результатом, який в подальшому став формальною підставою для прийняття незаконного рішення про включення до складу РФ території АР Крим і міста Севастополя на правах суб`єктів федерації.

Таким чином, з 20.02.2014 року РФ як держава-агресор, здійснила окупацію території України - півострова Крим із застосуванням збройних сил, військових підрозділів та парамілітарних утворень.

З метою реалізації політики окупації та остаточного приєднання тимчасово окупованої території АР Крим та м. Севастополь до складу РФ, а також придушення спротиву проукраїнського населення Криму, вищим керівництвом РФ було прийнято низку «законів та підзаконних нормативних актів», якими незаконно створено так звані судові, правоохоронні органи, органи влади та місцевого самоврядування Республіки Крим.

Так, 24.02.2022 року, у зв`язку з відкритим військовим вторгненням РФ в Україну, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Президент України видав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України «Про введення військового стану в Україні» № 2002-ІХ від 24.02.2022 року, яким введено на території України військовий стан з 24.02.2022 року, строк дії якого продовжувався відповідними Указами Президента до теперішнього часу.

Встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 є активним користувачем китайського соцмедійного застосунку «TikTok», який створений для поширення відеофайлів та онлайн-трансляцій і має свої канали під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та «« ІНФОРМАЦІЯ_3 », на яких останній, зокрема за своєї участі, регулярно поширює інформацію, з метою її доведення до необмеженого кола осіб, у текстовій, аудіо-, аудіовізуальній формі в електронному вигляді та який являється засобом масової інформації у зв`язку з наступним.

Відповідно до п. 30 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про медіа», медіа (засіб масової інформації) - засіб поширення масової інформації у будь-якій формі, який періодично виходить у світ під редакційним контролем та постійною назвою як індивідуальною ознакою.

Згідно з п. 28 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про медіа», масова інформація - інформація, що поширюється з метою її доведення до необмеженого кола осіб.

Також, відповідно до п. 47 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про медіа», редакційний контроль (редакційна відповідальність) - вирішальний вплив суб`єкта у сфері аудіовізуальних медіа, суб`єкта у сфері друкованих медіа та/або суб`єкта у сфері онлайн-медіа на створення або добір, організацію та поширення програм або іншої масової інформації відповідним суб`єктом.

Зокрема, відповідно до п. 36 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про медіа», онлайн-медіа - медіа, що регулярно поширює інформацію у текстовій, аудіо-, аудіовізуальній чи іншій формі в електронному (цифровому) вигляді за допомогою мережі Інтернет на власному веб-сайті, крім медіа, які віднесені цим Законом до аудіовізуальних медіа.

Згідно з ч. 3 ст. 63 Закону України «Про медіа», суб`єкти у сфері онлайн-медіа можуть зареєструватись добровільно відповідно до вимог цього Закону.

Відповідно до Умов використання платформи «TikTok» і її продуктами, сервісами та функціями (далі разом - «Сервіс») він дає згоду знаходити, переглядати та надсилати відео й інший контент, є своєрідним форумом, де можна спілкуватися, ділитися інформацією, а також слугує платформою для поширення оригінального контенту як відомих, так і невідомих рекламодавців і творців.

Якщо дії автора на платформі «TikTok» або інших платформах шкодять глядачам, рекламодавцям, співробітникам компанії або загалом громадськості, «TikTok» може прийняти міри, суворість яких залежить від серйозності порушень, їх характеру та інших факторів. Зокрема, «TikTok» може закрити автору доступ до деяких функцій або навіть видалити його акаунт.

Контент Сервісу охоплює відео, аудіо (як-от музику й інші звукові записи), графіку, фотографії, текст (зокрема коментарі та сценарії), фірмове оновлення (включно з комерційними найменуваннями, торгівельними марками, знаками обслуговування й логотипами), інтерактивні функції, програмне забезпечення, показники й інші матеріали, надані особою. Контент може бути розміщено в Сервісі та розповсюджено користувачами, а «TikTok» надає послуги з розміщення такого Контенту. За Контент несе відповідальність особа чи організація, яка завантажила його в Сервіс.

Створивши аккаунт «TikTok», особа отримує доступ до додаткових функцій і переваг, як-от завантаження відео, коментування та створення списків відтворення.

Власники аккаунтів «TikTok» можуть завантажувати Контент у Сервіс. Вони можуть використовувати власний Контент для просування своєї підприємницької діяльності чи творчого підприємства. Увесь Контент, який завантажений в Сервіс, має відповідати цій Угоді та законодавству України.

Таким чином, враховуючи положення Закону України «Про медіа» та Умови використання аккаунтів « TikTok », аккаунт створений у безкоштовному застосунку «TikTok» є онлайн-медіа (засобом масової інформації).

Встановлено, що ОСОБА_5 , у невстановлені досудовим розслідуванням час та день липня 2022 року у соцмедійному застосунку «TikTok» створив аккаунт з назвою « ОСОБА_7 », зокрема за своєї участі, регулярно поширює інформацію, з метою її доведення до необмеженого кола осіб, у текстовій, аудіо-, аудіовізуальній формі в електронному вигляді.

Після повномасштабного вторгнення РФ на територію України, у ОСОБА_5 , який є проросійсько-налаштований та не визнає військову агресію РФ проти України, виник злочинний умисел на розповсюдження матеріалів із закликами до насильницької зміни державної влади та виправдовування збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році.

З цією метою, ОСОБА_5 , будучи проросійсько-налаштованою особою, підтримуючи агресивну політику Російської Федерації, маючи єдиний злочинний намір, що охоплює заздалегідь поставлену мету та єдиний умисел, направлений на схиляння інших людей до своєї проросійської позиції, 01.09.2023 року, приблизно о 12 годині, перебуваючи на зупинці міської електрички «Сирець», що знаходиться у Шевченківському районі міста Києва, використовуючи мобільний телефон марки Росо М5С імеі: НОМЕР_1 ; імеі2: НОМЕР_2 , зняв та опублікував на своєму каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » застосунку «TikTok» власний відеозапис за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та загальною тривалістю 1 хв. 21 сек.,який на момент складання повідомлення про підозру переглянуло необмежене коло користувачів соціальної мережі та 1963 з них поставило вподобання.

Так, на вказаному відеозаписі у висловлюваннях, розміщених у мережі Інтернет на платформі «ТіkТоk», містяться висловлювання, виражені у формі публічних закликів до відсторонення органів державної влади діями насильницького характеру, а саме: заклик про необхідність відсторонення чинної української влади (в особі Президента України

ОСОБА_8 та представників Верховної ради України), які поширив ОСОБА_5 на своєму аккаунті « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на платформі « ТіkТоk ».

Вказані умисні дії ОСОБА_5 забезпечили розповсюдження ним публічних закликів до насильницької зміни державної влади, серед необмеженої кількості користувачів на платформі «ТіkТоk».

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у розповсюдженні матеріалів із закликами до насильницької зміни державної влади, з використанням засобів масової інформації,тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 109 КК України.

Крім того, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення умисних дій, спрямованих на заперечення тимчасової окупації частини території України із використанням засобів масової інформації, у невстановлені досудовим розслідуванням час та день липня 2022 року, у соцмедійному застосунку «TikTok» у соцмедійному застосунку ««TikTok»» створив аккаунт з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », зокрема за своєї участі, регулярно поширює інформацію, з метою її доведення до необмеженого кола осіб, у текстовій, аудіо-, аудіовізуальній формі в електронному вигляді.

Після повномасштабного вторгнення РФ на територію України, у ОСОБА_5 , який є проросійсько-налаштований та не визнає військову агресію РФ проти України, виник злочинний умисел на розповсюдження матеріалів із запереченням тимчасової окупації частини території України.

З цією метою, ОСОБА_5 , будучи проросійсько-налаштованою особою, підтримуючи агресивну політику Російської Федерації, маючи єдиний злочинний намір, що охоплює заздалегідь поставлену мету та єдиний умисел, направлений на схиляння інших людей до своєї проросійської позиції, 01.07.2024 року, приблизно о 10 годині, перебуваючи біля входу № 3 ТРЦ «Retroville», що за адресою: м. Київ, пр-т Європейського Союзу, 47, використовуючи мобільний телефон марки Росо М5С імеі: НОМЕР_1 ; імеі2: НОМЕР_2 , зняв та опублікував на своєму каналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » застосунку «TikTok» власний відеозапис за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та загальною тривалістю 02 хв. 10 сек.,який на момент складання повідомлення про підозру переглянуло необмежене коло користувачів соціальної мережі.

Так, на вказаному відеозаписі у висловлюваннях, розміщених у мережі Інтернет на платформі «ТіkТоk», міститься висловлювання щодо заперечення тимчасової окупації частини території України (а саме: «… ОСОБА_9 для того чтобы он договорился, прекратил войнушку, правильно, чтоб не гибли люди ни стой, ни с этой стороны, не те люди, которых якобы захватила россия, якобы они в оккупации, хотя я смотрел интервью им вообще там по комфорту, ну да ладно…»), які поширив ОСОБА_5 на своєму аккаунті « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на платформі « ТіkТоk ».

Отже, ОСОБА_5 , будучи досвідченим користувачем соціальної мережі «ТіkТоk», достеменно розуміючи алгоритм та принцип роботи останньої, реалізуючи злочинний умисел, направлений на заперечення тимчасової окупації частини території України, здійснив вищевказане протиправне діяння в контексті триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у запереченні тимчасової окупації частини території України, з використанням засобів масової інформації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України.

10 жовтня 2024 року ОСОБА_5 було затримано на підставі ст. 615 КПК України.

10жовтня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 109, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Обставини, що вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , підтверджуються наступними доказами: повідомленням про виявлене кримінальне правопорушення; протоколами оглядів; висновком експертизи; протоколом обшуку; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

10 жовтня 2024 року слідчим суддею Дніпровського районного суду м. Києва до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком 60 діб тобто до 09.12.2024 року.

04 грудня 2024 року слідчим суддею Дніпровського районного суду м. Києва до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 10.01.2025 року включно.

09 січня 2025 року слідчим суддею Дніпровського районного суду м. Києва продовжено відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 10.02.2025 року включно.

Підозрюваному ОСОБА_5 та його захиснику. вручено клопотання про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000171 від 27.06.2024 року до п`яти місяців, тобто до 10.03.2025 року, яке в подальшому, скеровано до Дніпровського районного суду міста Києва.

Завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали суду від 09.01.2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, не можливо, оскільки необхідно провести ряд слідчих дій, зокрема: отримати висновок судової експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів; здійснити відкриття матеріалів у кримінальному провадженні, відповідно до вимог ст. 290 КПК України; скласти та скерувати до суду обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування; провести інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, які виникнуть в ході здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження.

Отримання результату експертного дослідження має важливе доказове значення у кримінальному провадженні та може бути використано в суді на підтвердження винуватості підозрюваного.

Слід зазначити, що визначення строку проведення експертних досліджень не входить в компетенцію слідчого, а є прерогативою експертної установи.

Крім того, виконання вимог параграфу 3 Глави 24 КПК України є обов`язковою слідчою дією, яка завершує досудове розслідування та виконується після зібрання достатніх доказів для складання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Неможливість завершити досудове розслідування до закінчення попередньої ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту зумовлена складністю провадження, необхідністю отримання висновку судової експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів, потребою виконати вимоги ст. ст. 290, 291 КПК України, а також, складною ескалаційною ситуацією у країні, війни РФ проти України.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, при визначенні обґрунтованості підозри необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» та «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини зазначив, що термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Від сукупності обставин справи залежить, що саме можна вважати обґрунтованою підозрою.

Також, розглядаючи скаргу у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, Європейський суд з прав людини підкреслив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі - Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим лише тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням органів досудового розслідування (попереднього слідства).

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень.

Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчинення нею злочину є достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

У ході досудового розслідування є необхідність у продовженні застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту, оскільки є достатньо підстав вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майно або без такої, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, останній може переховуватися від органів досудового розслідування, з метою уникнення покарання Крім того, додатковим підтвердженням даного ризику є те, що ОСОБА_5 не має постійного проживання у м. Києві.

Зокрема, ОСОБА_5 , користуючись налагодженими зв`язками та здобутими знайомствами, може особисто або опосередковано негативно впливати на хід досудового слідства та судового розгляду, через прохання, погрози або іншим шляхом щодо знищення, приховання або спотворення документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Більш м`які запобіжні заходи призведуть до продовження ОСОБА_5 злочинної діяльності, вчинення ним інших кримінальних правопорушень та нададуть йому змогу переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

ОСОБА_5 , може вчинити інше кримінальне правопорушення з метою приховати чи спотворити об`єктивні данні у злочині в котрому він обґрунтовано підозрюється.

Таким чином, органом досудового слідства, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність обґрунтованих ризиків, передбачених п. п. 1-4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з домашнім арештом підозрюваного ОСОБА_5 , не зможе запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, у зв`язку з тим, що лише цілодобова ізоляція від суспільства може запобігти вказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також, гарантувати виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила його задовольнити з підстав, наведених у ньому, зазначивши, що існують ризики, передбачені, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, ризик переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні, у тому числі й тяжкого злочину. Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06.05.2025 року було продовжено строк досудового розслідування до п`яти місяців, і з метою уникнення вищевказаних ризиків та уникнення вчинення нових кримінальних правопорушень, виникла необхідність у продовженні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у межах строку досудового розслідування.

Захисник ОСОБА_10 заперечував проти задоволення клопотання, оскільки ризик вчинення його підзахисним нових кримінальних правопорушень є лише припущеннями прокурора і нічим не доводиться. Після того, як підозрюваного ОСОБА_5 було звільнено з-під варти, останній постійно перебуває за місцем свого проживання, жодного разу не порушував покладені на нього обов`язки, на даний час, останній позбавлений можливості працювати, у зв`язку з чим, змушений перебувати на утриманні свого батька з яким наразі проживає, який маю свою родину, яку також необхідно утримувати, є раніше не судимий, не є соціально-небезпечною особою та повність усвідомив значення своїх дій, розкаявся, визнає вину та активно сприяє досудовому розслідуванню, зокрема, має хвору матір, якій тяжко пересуватися, яку, перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом, не може відвідувати, у зв`язку з чим, прохав відмовити у задоволенні клопотання та застосувати його підзахисному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника, зазначивши, що йому необхідно працювати та допомагати своїй матері, яка тяжко хворіє.

Слідчий суддя, заслухавши доводи учасників кримінального провадження, вивчивши клопотання, дослідивши надані матеріали, дійшов такого висновку.

10 жовтня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 109, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

10 жовтня 2024 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком 60 діб тобто до 09.12.2024 року включно.

04 грудня 2024 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 10.01.2025 року включно.

09 січня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 109, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

09 січня 2025 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_5 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

06 лютого 2025 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000171 від 27.06.2024 року продовжено до п`яти місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У судовому засіданні, на думку слідчого судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 109, ч. 3 ст. 436-2 КК України, наявними доказами, що долучені до клопотання, а стороною захисту, відповідно до положень ч. 5 ст. 132 КПК України, не було надано суду належних і допустимих доказів, які свідчили б про інше.

При цьому, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак, відповідно до вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеній у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає те, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32).

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а тому, з огляду на наведені в клопотанні слідчого дані, з урахуванням долучених до клопотання доказів, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у причетності ОСОБА_5 до кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 109, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Враховуючи конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, які відносяться, у розумінні ст. 12 КК України, до нетяжких та тяжких злочинів, покарання, яке може загрожувати підозрюваному у разі визнання його винуватим, дані про його особу, слідчий суддя дійшов висновку, що встановлені ризики наявні. У сукупності, такі обставини свідчать, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж цілодобовий домашній арешт, не може забезпечити належну процесуальну поведінку вказаної особи.

Відповідно до ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 176-178, 181, 194, 198, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого в ОВС - криміналіста 3 відділу слідчого управління Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання цілодобово за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, суду залежно від стадії кримінального провадження, за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги та прибуття до місць укриття чи бомбосховища, у межах строку досудового розслідування, а саме до 10 березня 2025 року.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає (м. Київ), без дозволу прокурора, слідчого або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну місця свого проживання.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Копію ухвали для виконання передати органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням домашнього арешту покласти на слідчого, який здійснює досудове розслідування даного кримінального провадження.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: