Справа № 751/2269/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/170/25
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали провадження за апеляційною скаргою за апеляційною скаргою старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 березня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою частково задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні - начальника Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно, яке вилучено 10.03.2025 під час проведення огляду земельної ділянки з кадастровим номером :11:001:0035, та 11.03.2025 під час проведення обшуку за місцем реєстрації та офісного приміщення ТОВ «Агрофірма «Лосинівська» (), що за адресою: Чернігівська обл., Ніжинський район, сел. Лосинівка, вул. Шевченка, буд. 1.

Накладено арешт на майно, вилучене 11.03.2025 під час проведення обшуку за місцем реєстрації та офісного приміщення ТОВ «Агрофірма «Лосинівська» (), що за адресою: Чернігівська обл., Ніжинський район, сел. Лосинівка, вул. Шевченка, буд. 1, з позбавленням права відчужувати його, розпоряджатися та користуватися ним, а саме на: копію посадової інструкції інженера з охорони праці з покладанням обов`язків заступника директора ТОВ «Агрофірма «Лосинівська» на 6 арк.; копію наказу №93-К від 21.12.2020 «Про прийняття на роботу ОСОБА_9 » на 1 арк.; копію наказу №01-К від 18.10.2016 на 1 арк.; копію Статуту ТОВ «Агрофірма «Лосинівська» станом на 2021 рік на 9 арк.; копію договору оренди землі від 04.05.2020 на 6 арк; копію додатку до договору оренди землі від 04.05.2020 на 1 арк; копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на 2 арк., які належать ТОВ «Агрофірма «Лосинівська» (), зареєстроване за адресою: Чернігівська обл., Ніжинський р-н, смт. Лосинівка, вул. Шевченка, буд. 1.

Мотивуючи рішення, слідчий суддя зазначив, що у клопотанні про накладення арешту на гусеничний трактор та мобільний телефон слід відмовити з тих підстав, що прокурором не надано доказів призначення експертиз і не зазначено, які саме експертизи щодо вилученого майна планується призначити. При цьому, відомості до ЄРДР внесені за ознаками кримінального правопорушення у сфері службової діяльності, даних щодо внесення відомостей про кримінальне правопорушення проти довкілля суду не надано. Трактор не має жодного доказового значення щодо зловживання службовим становищем, не містить на собі сліди злочину, є майном іншої особи, яка процесуального статусу в провадженні не має, знаряддям вчинення кримінального правопорушення трактор не визнаний. Також, з врахуванням положень ч. 2 ст. 168 КПК України прокурором не доведено, що доступ до телефону обмежується власником чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

На зазначену ухвалу слідчого судді прокурором була подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати її та постановити нову, якою накласти арешт на мобільний телефон марки «Samsung» та трактор гусеничний марки «Т-130», а в решті оскаржувану ухвалу залишити без змін. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що слідчим суддею не було враховано, що проведеним з залученням спеціалістів Державної екологічної інспекції України земельних ділянок встановлено масив земельних ділянок, на яких маються ознаки забруднення органічними речовинами. В ході проведення слідчої дії, на межі забруднення земельних ділянок виявлено трактор гусеничний «Т-130», який здійснював земельні роботи, водій транспортного засобу покинув його кабіну та зник в невідомому напрямку, не повернувшись до закінчення проведення слідчої дії. Вказує, що наведене може свідчити про використання трактора для вчинення протиправних дій, пов`язаних із забрудненням земель, а відсутність фіксації даного транспорту в ході проведених під час досудового розслідування НСРД, не виключає факт його використання для вчинення протиправних дій.

Відносно мобільного телефону прокурор зазначає, що в ході проведення НСРД встановлено непоодинокі факти розмов ОСОБА_9 , у тому числі щодо питань перевезення, відвантаження та складування відходів від господарської діяльності на відкритому ґрунті земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Разом з тим, проведеним 20 березня 2025 року оглядом мобільного телефону, вилученого 11 березня 2025 року у ОСОБА_9 у ході санкціонованого обшуку, встановлено відсутність даних про відповідні з`єднання, що може свідчити про вжиття особою заходів до видалення відповідної інформації. Крім того, по даному мобільному телефону, слідчим 20 березня 2025 року призначено проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи, яка на даний час триває.

В поданих запереченнях на апеляційну скаргу прокурора представники власників майна просять відмовити у її задоволенні.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч .2 ст. 170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

На думку колегії суддів, постановляючи ухвалу, слідчий суддя вказаних вимог закону дотримався, проте не в повній мірі.

Так, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді в частині накладення арешту на вилучені документи, є правильним, ґрунтується на даних про те, що вони є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, а відтак у відповідності до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, з метою збереження речових доказів, на них слід накласти арешт.

Разом з тим, що стосується рішення слідчого судді відносно відмови в накладення арешту на гусеничний трактор «Т-130» та мобільний телефон належний ОСОБА_9 , то з таким рішенням колегія суддів погодитись не може, оскільки незастосування арешту майна шляхом заборони користування може призвести до наслідків, передбачених у ст.170 КПК України, зокрема, до його пошкодження, псування, знищення, перетворення.

При цьому колегія суддів враховує та визнає обґрунтованими доводи прокурора щодо необхідності накладення арешту на вказане майно, враховуючи, що в ході проведення слідчої дії на межі забруднення земельних ділянок виявлено трактор гусеничний «Т-130», який здійснював земельні роботи, водій транспортного засобу покинув його кабіну та зник в невідомому напрямку, не повернувшись до закінчення проведення слідчої дії. Наведене може свідчити про використання трактора для вчинення протиправних дій, пов`язаних із забрудненням земель, а відсутність фіксації даного транспорту в ході проведених під час досудового розслідування НСРД, не виключає факт його використання для вчинення протиправних дій.

Відносно мобільного телефону органом досудового розслідування було з`ясовано, що під час проведення НСРД встановлені непоодинокі факти розмов ОСОБА_9 , у тому числі, щодо питань перевезення, відвантаження та складування відходів від господарської діяльності на відкритому ґрунті земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Разом з тим, проведеним 20 березня 2025 року оглядом мобільного телефону, вилученого 11 березня 2025 року у ОСОБА_9 у ході санкціонованого обшуку, встановлено відсутність даних про відповідні з`єднань, що може свідчити про вжиття особою заходів до видалення відповідної інформації. Крім того, по даному мобільному телефону слідчим 20 березня 2025 року призначено проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи, яка на даний час триває.

З огляду на викладене, є обґрунтованими доводи прокурора, що накладення арешту на вказаний транспортний засіб та мобільний телефон надасть можливість запобігти їх пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

На думку колегії суддів, застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, а саме, шляхом заборони відчужувати, розпоряджатися та користуватися мобільним телефоном та відчужувати та розпоряджатися гусеничним трактором, не становить надмірний тягар, як для власника майна і не порушує баланс між завданнями кримінального провадження та обмеженням права власності.

Негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження апеляційним судом не встановлено.

При цьому, колегія суддів враховує і те, що такий захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення відповідних слідчих дій, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які у свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України, та відповідно до ст. 174 КПК України може бути скасований повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, а оскаржену ухвалу слідчого судді - скасувати та постановити нову ухвалу в цій частині.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 березня 2025 року, в частині відмови у задоволенні клопотання прокурора щодо накладення арешту на майно - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора у кримінальному провадженні - начальника Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно, яке вилучено 10.03.2025 під час проведення огляду земельної ділянки з кадастровим номером :11:001:0035, та 11.03.2025 під час проведення обшуку за місцем реєстрації та офісного приміщення ТОВ «Агрофірма «Лосинівська» (), що за адресою: Чернігівська обл., Ніжинський район, сел. Лосинівка, вул. Шевченка, буд. 1 - задовольнити.

Накласти арешт на:

- мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SMa315f/ds» на 64 Gb в корпусі темно-синього кольору з IMEI1: НОМЕР_1 та IMEI2: НОМЕР_2 , належний заступнику директора ТОВ «Агрофірма «Лосинівська» ОСОБА_9 з позбавленням права відчужувати його, розпоряджатися та користуватися;

- трактор гусеничний марки «Т-130» з реєстраційним номером НОМЕР_3 , який на праві власності належить ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_4 ), з позбавленням права відчужувати його та розпоряджатися.

В решті ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 березня 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4