Справа № 362/4607/24
Провадження № 1-кп/362/306/25
ВИРОК

Іменем України

21.01.2025 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000801 від 18.04.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кожухівка Васильківського району Київської області, українця, громадянина України, що має середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22.11.2022 за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357КК України,

ВСТАНОВИВ:

17.04.2024 близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_4 підійшов до банкомату «Приват Банку», розташованого по вул. Залізнична, 48, смт. Калинівка Фастівського району Київської області, де помітив у банкоматі банківську карту, яку залишив попередній користувач, після чого в нього виник корисливий мотив на заволодіння нею, однак він не зміг її вийняти, тому вийшов з приміщення магазину. В цей час картка була видана банкоматом ОСОБА_5 , який, помиляючись в мотивах ОСОБА_4 щодо заволодіння нею, наздогнав останнього та передав йому банківську картку АТ «Приівт Банк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 . В подальшому ОСОБА_4 здійснив оплату п`ятьма транзакціями через платіжний термінал вищевказаною банківською картою, чим заподіяв ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 2093 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні винним себе за ч. 1 ст. 357 КК України визнав повністю і показав, що в обвинувальному акті вказано правильно всі обставини, за яких він викрав банківську картку з метою заволодіння грошовими коштами, що були на ній.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий до суду не з`явився, повідомлений належним чином, надав письмову заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, претензій до обвинуваченого не має.

Судом з`ясовано чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст обставин кримінального провадження, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують обвинуваченого, та матеріалів щодо залучення експертів й витрат на їх проведення.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінального правопорушення за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому тощо.

Щодо кримінально-правової кваліфікації дій, то суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 357 КК України як викрадення офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до кримінальних проступків, ставлення обвинуваченого до вчиненого (вину визнав повністю, щиро розкаявся), особу ОСОБА_4 , а саме: на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, однак має діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок комбінованого вживання алкоголю, канабіноїдів, амфетамінів, раніше судимий, те, що він не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, досудову доповідь відносно нього, згідно з якою його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства, оскільки він має високий рівень небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, також оцінюється як високий рівень ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, думку потерпілого, який претензій до обвинуваченого не має.

Відповідно до ст. 67 КК України, судом обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання, щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому та добровільне відшкодування завданих збитків.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи ОСОБА_4 , який скоїв нове кримінальне правопорушення у період іспитового строку, наявності обставин, які пом`якшують покарання, відсутності обставин, які обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити йому міру покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше судимий 22.11.2022 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 121 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, на основі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, тобто ОСОБА_4 на шлях виправлення не став і вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, у період іспитового строку, в зв`язку з чим остаточне покарання ОСОБА_4 необхідно призначити за сукупністю вироків в порядку ст. 71 КК України.

Положення ч. 3 ст. 72 КК України передбачає, що основне покарання у виді штрафу при призначенні його зокрема за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368-371, 373, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Відповідно до ст. 71, 72 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, не відбутих за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2022 року, та штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., призначеного за цим вироком, та виконувати їх самостійно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі рахувати з моменту його затримання в порядку виконання.

Речові докази:

- DVD-диск білого кольору з відеозаписами з камер відеоспостереження торгового залу за 17.04.2024; DVD-диск з камери відеоспостереження, яка розташована на вході до торгового залу «Імперія» за адресою: смт. Калинівка, вул. Залізнична, 48, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, залишити при матеріалах кримінального провадження;

- банківську карту АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка поміщена до спеціального пакету № INZ 1055150 та зберігається в кімнаті зберігання речових доказів, повернути власнику ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду, окрім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, може бути подана до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1