Справа № 946/30/25
Провадження № 1-кс/946/80/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

заступника начальника СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області - ОСОБА_3 , прокурора - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 , захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тараклія Республіки Молдова, громадянина України, одруженого, має на утриманні 1 малолітню дитину, працюючого водієм в ТОВ «Північ Транс», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369, ч. 3 ст.332 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеські області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000111 від 11.12.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 369 КК України.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Законом України «Про державний кордон України» встановлено, що Державний кордон України визначається Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 1, 2), а перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку (ст. 9).

Крім того, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, термін дії воєнного стану Указами Президента України № 133, 259, 341, 573, 757, 58, 254, 451, 734 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» неодноразово продовжувався та діє по теперішній час.

Так, відповідно до п. 2 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Крім того, п. 3 вказаного Указу зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені зокрема статтею 33 Конституції України, тобто право кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 (зі змінами внесеними після запровадження воєнного стану), право перетинання державного кордону України військовозобов`язаними надано особам лише з окремих документально підтверджених підстав.

Так, згідно з листом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 23-6122/0/6-22-вих від 24.02.2022, з метою забезпечення оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності, проведення своєчасної та повної мобілізації, на період дії правового режиму воєнного стану виїзд за межі України громадянам України чоловічої статі віком від 18 до 60 років заборонений (за виключеннями).

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , приблизно у грудні 2024 року з метою особистого збагачення, у нього виник злочинний умисел направлений на організацію незаконного переправлення раніше знайомого йому громадянина України ОСОБА_8 , якому обмежено виїзд за межі України в умовах воєнного стану, поза пунктом пропуску, з корисливих мотивів.

З цією метою, ОСОБА_5 03.12.2024 о 20:18 годині за допомогою власного мобільного номеру телефону НОМЕР_1 зателефонував інспектору прикордонної служби вищої категорії - начальнику групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 та запропонував останньому особисто зустрітись для обговорення порядку перетинання кордону.

У цей же день, близько 21:00 години, ОСОБА_5 зустрівся з ОСОБА_9 на околиці с. Городнє Болградського району Одеської області та запропонував останньому за грошову винагороду забезпечити безперешкодний перетин державного кордону України поза пунктами пропуску двом особам чоловічої статі, йому та ОСОБА_8 .

У свою чергу, ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправність дій ОСОБА_10 звернувся із відповідною заявою до правоохоронних органів та надалі діяв під їх контролем.

Продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, 30.12.2024 о 14:00 годині, ОСОБА_5 повторно зустрівся з ОСОБА_9 у центрі с. Городнє Болградського району Одеської області по вул. Широкій та підтвердив свій намір щодо незаконного перетину державного кордону України ним і ОСОБА_8 та зазначив розмір грошової винагороди, а саме 1000 доларів США за кожну особу, тобто загальною сумою 2000 доларів США.

Також, ОСОБА_5 повідомив, що надасть частину грошової винагороди у день незаконного перетину кордону України, другу частину передасть після того, як буде знаходитись на території Республіки Молдови через свою дружину ОСОБА_11 .

Далі, ОСОБА_5 зустрівся зі ОСОБА_8 та повідомив йому, що для незаконного перетину ним державного кордону України необхідна грошові кошти у сумі 1000 доларів США, яку він має передати його дружині ОСОБА_11 після того як вони будуть на території Республіки Молдова.

У подальшому, ОСОБА_5 з метою реалізації незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_8 та себе, вранці, близько 10:00 години 03.01.2025, попередньо надав частину грошової винагороди у розмірі 1000 доларів США невстановленій, у ході досудового розслідування, особі жіночої статі, яка о 10:30 годині, перебуваючи на околиці с. Городнє Болградського району Одеської області передала вищевказані грошові кошти ОСОБА_9 , який відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону ДПСУ № 751-ОС від 11.11.2024 призначений на посаду інспектора прикордонної служби вищої-начальнику групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Далі, о 13:50 годині 03.01.2025 ОСОБА_5 , будучи хибно впевненим, що мета переправлення ОСОБА_8 та його особисто через державний кордон України буде досягнута, прибув на автомобілі марки «Volkswagen»» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_12 , який був не обізнаний про наміри ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , на ділянку місцевості (координати НОМЕР_4), де на відстані 100 м від прикордонного знаку НОМЕР_5 по напрямку с. Городнє «Україна» - с.Копчак (Республіка Молдова) був затриманий працівниками правоохоронних органів у порядку ст. 208 КПК України.

Крім того, у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 приблизно у грудні 2024 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) у нього виник прямий злочинний умисел, направлений на надання неправомірної вигоди службовій особі Державної прикордонної служби України, за сприяння у незаконному переправленні осіб чоловічої статі, яким обмежено виїзд за межі України в умовах воєнного стану, через державний кордон України, з використанням наданої йому влади та службового становища.

Враховуючи вищевикладене, достеменно розуміючи, що інспектора прикордонної служби вищої-начальнику групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 є службовою особою Державної прикордонної служби України (далі - ДПСУ), здійснює в установленому порядку охорону державного кордону України та забезпечує дотримання режиму державного кордону та прикордонного режиму, ОСОБА_5 03.12.2024 надав пропозицію ОСОБА_9 за неправомірну вигоду вчинити в інтересах визначених ним осіб дій з використанням наданої йому, ОСОБА_9 , влади та службового становища, а саме за здійснення безперешкодного пропуску через державний кордон України до Республіки Молдова, поза межами пункту пропуску його та ОСОБА_8 .

В свою чергу, ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправність дій ОСОБА_5 звернувся із відповідною заявою до правоохоронних органів та надалі діяв під їх контролем.

З метою реалізації свого злочинного умислу, 30.12.2024 близько 14:00 години, ОСОБА_5 зустрівся з ОСОБА_9 у центрі с. Городнє Болградського району Одеської області по вул. Широкій та підтвердив пропозицію надання неправомірної вигоди у розмірі 1000 доларів США за одна особу, тобто загальною сумою 2000 доларів США.

Продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, направлений на надання неправомірної вигоди службовій особі ДПСУ, ОСОБА_5 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечність своїх злочинних дій, достовірно знаючи, що інспектор прикордонної служби вищої-начальник групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 є службовою особою ДПСУ, близько 10:00 години 03.01.2025 попередньо надав частину оговореної неправомірної вигоди у розмірі 1000 доларів США, невстановленій на даний час особі жіночої статі, яка о 10:30 годині 03.01.2025, перебуваючи на околиці с. Городнє Болградського району Одеської області передала зазначені 10 банкнот номіналом 100 доларів США кожна загальною сумою 1000 доларів США, що станом на 03.01.2025 за офіційним курсом гривні до долару США, встановленим Національним банком України, складає 42 030 гривень (сорок дві тисячі тридцять гривень.) за вчинення останнім в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_8 дій з використанням наданого йому, ОСОБА_9 , влади та службового становища. А саме за сприяння у безперешкодному перетинанні державного кордону України поза межами пункту пропуску до Республіки Молдова.

03.01.2025 ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

03.01.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369, ч. 3 ст. 332 КК України.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні просили задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважають, що є всі підстави для задоволення клопотання.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, мотивуючи тим, що підозрюваний раніше не судимий, офіційно працевлаштований, перебуває у зареєстрованому шлюбі, має на утриманні одну малолітню дитину, має постійне місце проживання, а отже наявні міцні соціальні зв`язки. Зазначив, що корисливий мотив не доведено, усі ризики обґрунтовані лише тяжкістю покарання, що є неприпустимим. Також, у разі задоволення клопотання слідчого, просив зменшити межу застави до 20-30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як того просить слідчий є надмірно великою сумою застави, яку підозрюваний буде не в змозі внести. Крім цього зазначив про відсутність підстав для того, щоб слідчий суддя брав до уваги наявні в матеріалах клопотання покази свідків.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 вину визнав частково, пояснив, що хотів перетнути кордон, але умислу на збагачення не було. Щодо перетину ним кордону обговорював з ОСОБА_13 теж планував перетнути кордон, але він з нього грошей не брав. З приводу клопотання слідчого підтримав позицію захисника.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, а також вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно зі статтею 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно з ч. 1 та п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно до вимог ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним […] кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В ході судового засідання слідчий та прокурор зазначили, що необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 у зв`язку з наявністю ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

З наданих матеріалів досудового розслідування, слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеські області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000111 від 11.12.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 369 КК України.

03.01.2025 ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

03.01.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369, ч. 3 ст. 332 КК України.

Поняття «обґрунтована підозра» у практиці Європейського суду з прав людини передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин (рішення «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» та «Нечипорук та Йонкало проти України»).

З клопотання слідчого та доданих матеріалів до нього вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 16.12.2024; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_9 від 13.11.2024; протоколом затримання, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення від 03.01.2025; протоколом огляду місця події від 03.01.2025 та іншими доказами в їх сукупності.

Слідчий суддя бере до уваги позицію сторони захисту щодо визнання наявних в матеріалах клопотання слідчого показів свідків недопустимими доказами, втім зазначає, що відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Слідчий суддя для розгляду клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження повинен приймати рішення на основі поданих йому доказів. Для слідчого судді подані докази є вичерпною сукупністю даних стосовно обставин, на які посилаються сторони кримінального провадження. Оцінюючи подані докази слідчий суддя приймає рішення, яке на підставі проведеної оцінки має бути єдино правильним, оскільки воно, попри проміжний характер, істотно впливає на весь подальший хід кримінального провадження.

Згідно ч. 6 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Аналіз приписів закону про підстави для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, які мають наслідком найбільше обмеження прав і свобод людини, засвідчує, що обов`язковими умовами їх ужиття є доведення належним представником сторони обвинувачення наявності: 1) обґрунтованої підозри щодо вчинення особою кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреб досудового розслідування, що виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) виконання завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається з клопотанням.

Так, в ході розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею досліджені докази, які вкладені в обґрунтування обставин, викладених у клопотанні слідчого, надано їм оцінку, та виходячи з їх аналізу, слідчий суддя дійшов висновку, що на даній стадії такі докази відповідають ст.94 КПК України.

Також, надаючи оцінку наявним доказам, слідчий суддя на стадії досудового розгляду не надає таким доказам наперед встановленої сили та враховуючи, що на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність підозрюваного до вчинення злочинів, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Так, ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 369 КК України підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді штрафу в розмірі від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від двох до чотирьох років, або позбавленням волі на той самий строк.

Також ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 332 КК України підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини справа "Нечипорук і Йонкало проти України" термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

Враховуючи вказане, слідчий суддя вважає, що саме на даному етапі досудового розслідування існує обґрунтована підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369, ч. 3 ст. 332 КК України.

В свою чергу, приймаються до уваги обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з врахуванням низки відповідних факторів, які можуть підтверджувати існування таких ризиків, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може слугувати підставою для запобіжного ув`язнення.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначених органом досудового розслідування, слідчий суддя вважає обґрунтованими.

Так, слідчий суддя бере до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 на даному етапі досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях, які пов`язане з незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, вчинені організованою групою або вчинені з корисливих мотивів, а також з пропозицією чи обіцянкою службовій особі надати їй або третій особі неправомірну вигоду, а так само наданні такої вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими аргументи органу досудового розслідування про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки метою та підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду, так як існує реальний ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вказаних кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обґрунтовано підозрюється;

- незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, адже підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, шляхом погроз або вмовлянь може впливати на них, з метою зміни ними своїх показів та таким чином уникнення відповідальності за вчинені правопорушення;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, адже підозрюваний ОСОБА_5 , отримавши копії матеріалів кримінального провадження, які додаються до клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, йому стануть відомі анкетні дані та адреса заявника та свідків, тому існує ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_5 відносно заявника кримінального правопорушення пов`язаного із застосуванням фізичного впливу.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, з метою попередження можливості підозрюваним ОСОБА_5 переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, забезпечення виконання процесуальних дій, є необхідним обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вказані обставини свідчать про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст. 5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п. 6) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Враховуючи викладене необхідно застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор». Строк тримання під вартою обирається не більше 60 днів (в рамках строку досудового розслідування) і обчислюється з 03.01.2025 року. Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою припиняє свою дію 03.03.2025 року.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Слідчий суддя враховує зазначені вище норми законодавства та практику Європейського суду з прав людини.

Так, позиція Європейського суду з прав людини стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.10.2010 року. У цій справі, Суд, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, підтвердив, що внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Разом з тим, враховуючи положення ч. 3 ст. 183 КПК України, вважаю за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно ч.ч. 1,5 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу. Розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На переконання слідчого судді, застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень (80 х 3028 грн. = 242 240 грн.) буде забезпечувати виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути внесений у будь-який момент, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_5 обов`язки, визначені ч. 5 ст.194 КПК України, зокрема: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України; утримуватись від спілкування із свідками кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 184, 193, 194, 196 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

Строк тримання під вартою обирається не більше 60 днів (в рамках строку досудового розслідування) і обчислюється з 03.01.2025 року.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою припиняє свою дію 03.03.2025 року.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень (80 х 3028 грн. = 242 240 грн.).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки строком до 03.03.2025 року, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України;

- утримуватись від спілкування із свідками кримінального провадження.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явится за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено 07.01.2025 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1