Справа №403/102/25
провадження №1-кп/403/22/25
В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 квітня 2025 року с-ще Устинівка
Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Інгулець Устинівського району Кіровоградської області,
адреса місця проживання, зареєстрована у
встановленому законом порядку:
фактичного місця проживання:
АДРЕСА_2 , не працюючого, маючого
професійно-технічну освіту, не одруженого,
громадянина України, військовозобов`язаного, на
підставі ст.89 КК України такого, що не має
судимості,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,
29 січня 2025 близько 14 год. 10 хв. ОСОБА_4 разом із своїм співмешканцем ОСОБА_7 знаходились в приміщені будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де вживали алкогольні напої. В цей час між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 виник раптовий умисел на заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння потерпілій ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 вийшов на подвір?я свого домоволодіння, взяв до рук дерев?яну палицю, після чого зайшовши до кімнати будинку, де сиділа ОСОБА_4 , штовхнув її на підлогу, та стоячи перед нею, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, тримаючи дерев?яну палицю в правій руці, наніс один удар палицею по голові ОСОБА_4 , та в подальшому, завдав не менше чотирьох ударів палицею по правій руці ОСОБА_4 , якою вона накрила голову, та один удар по правій нозі останньої. Намагаючись уникнути отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_4 вибігла з будинку на подвір?я, ОСОБА_7 при цьому вийшов за нею, де між ними продовжила тривала словесна сварка. В подальшому, через декілька хвилин ОСОБА_7 , пройшов до кімнати будинку, де в цей час знаходилася ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, штовхнув її на підлогу і продовжив наносити правою ногою тілесні ушкодження по голові та тілу останньої, завдавши при цьому не менше чотирьох травмуючих ударів. Свідком нанесення тілесних ушкоджень став малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_4 , який в цей час зайшов до будинку та який, будучи присутнім при вчиненні ОСОБА_7 діяння стосовно його матері ОСОБА_4 у вигляді нанесення їй тілесних ушкоджень, отримав переживання за життя та здоров?я останньої, що спричинило емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та могло завдати шкоду психічному здоров?ю ОСОБА_5 ..
Внаслідок вказаних дій обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_4 згідно висновку експерта №18 від 26 лютого 2025 року за результатами проведення судово-медичної експертизи були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: перелому нижньої третини правої ліктьової кістки зі зміщенням, яке згідно пункту 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністертва охорони здоров?я України №6 від 17 січня 1995 року (далі - Правила) відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості, як таке, що викликало тривалий розлад здоров?я; закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку легкого перебігу, закритий перелом кісток носа, рани верхньої губи, які згідно пункту 2.3.3 Правил відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, а також множинні садна та синці нижніх кінцівок та тулуба, які згідно пункту 2.3.5 Правил відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.
Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, а саме: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
27 лютого 2025 року в даному кримінальному провадженні між потерпілою ОСОБА_4 , потерпілим ОСОБА_5 , його представником ОСОБА_6 та обвинуваченим (під час досудового розслідування - підозрюваним) ОСОБА_7 була укладена угода про примирення, яка разом з обвинувальним актом надіслана до суду.
Відповідно до угоди про примирення, укладеної між потерпілими, представником потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_7 , сторони дійшли згоди щодо: формулювання обвинувачення ОСОБА_7 , яке за змістом повністю відповідає зазначеному вище обвинуваченню; правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , як умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України; узгодженого покарання, а саме: за ч.1 ст.122 КК України у виді двох років обмеження волі, із застосуванням ст.75 КК України та звільненням ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком та покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.
В угоді про примирення зазначені та роз`яснені сторонам наслідки її укладення і затвердження, передбачені ст.473 КПК України, в тім числі, щодо обмеження права на оскарження вироку, який може бути ухвалено за наслідками розгляду та затвердження угоди судом, наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.
У підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 підтримала затвердження судом угоди, укладеної між нею та обвинуваченим, зазначивши, що дана угода не порушує її прав, оскільки майнової та моральної шкоди внаслідок вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення їй завдано не було, пред`являти цивільний позов до обвинуваченого вона наміру не має. Прохала суд затвердити угоду про примирення, укладену між нею, як потерпілою, та обвинуваченим ОСОБА_7 .. Також додатково зазначила про відсутність у неї заяв про застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 будь-яких заходів обмежувального характеру, оскільки на даний час сімейні відносини між ними нормалізувались.
У підготовчому судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_5 - начальник Служби у справах дітей Устинівської селищної ради ОСОБА_6 підтримала затвердження судом угоди, укладеної між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 підтримав угоду про примирення, повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України. Щиро розкаявся у його вчиненні. Суду пояснив, що він повністю розуміє свої права, надані йому законом, вид покарання, наслідки укладення та затвердження даної угоди. Прохав суд затвердити угоду, укладену між ним та потерпілими.
В підготовчому судовому засіданні прокурор вважала за можливе затвердити угоду про примирення, оскільки злочин, вчинений ОСОБА_7 є нетяжким злочином, узгоджене сторонами покарання відповідає санкції ч.1 ст.122 КК України, сторони погодили звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст.75 КК України та добровільність укладення ними даної угоди. Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України суд, вирішуючи питання про можливість затвердження угоди про примирення, встановив наступне.
Угода про примирення, укладена у даному кримінальному провадженні щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, яке відповідно до ч.4 ст.12 КК України є нетяжким злочином, відповідає вимогам ч.3 ст.469 КПК України.
Як вбачається зі змісту угоди про примирення, вона укладена за ініціативою потерпілої сторони, що відповідає вимогам ч.2 ст.469 КПК України.
Зміст угоди про примирення, укладеної між потерпілою ОСОБА_4 , потерпілим ОСОБА_5 , його представником та обвинуваченим ОСОБА_7 відповідає вимогам ст.471 КПК України.
Судом встановлено шляхом опитування обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_4 та представника потерпілого ОСОБА_5 , що укладення угоди між ними є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та не суперечить правам потерпілих.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_7 цілком розуміє зміст укладеної угоди про примирення між ним та потерпілими; права обвинуваченого, передбачені ч.5 ст.474 КПК України; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України; характер обвинувачення та вид покарання, що буде застосований до нього у разі затвердження угоди судом.
Судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_4 цілком розуміє наслідки затвердження судом угоди про примирення, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.
Судом також встановлено, що представник потерпілого ОСОБА_5 цілком розуміє наслідки затвердження судом угоди про примирення, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.
Відповідно до ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено підстав для відмови в затверджені угоди про примирення, зокрема: 1) умови угоди не суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я; 2) узгоджене сторонами покарання за ч.1 ст.122 КК України у виді двох років обмеження волі не виходить за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність, оскільки таке покарання визначене в межах, встановлених санкцією ч.1 ст.122 КК України, та із застосуванням ст.75 КК України і звільненням обвинуваченого від відбування покарання із встановленням іспитового строку, відповідає вимогам ст.65 КК України щодо врахування: ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином; особи обвинуваченого, який згідно положень ст.89 КК України являється таким, що не має судимості, має зареєстроване місце проживання; пом`якшуючої покарання обставини - щирого каяття та обставин, які обтяжують покарання (вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, у присутності дитини та щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах); 3) умови угоди відповідають інтересам суспільства; 4) умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 5) укладення сторонами угоди про примирення є добровільним.
На підставі викладеного, суд вважає, що умови угоди про примирення, укладеної між потерпілою ОСОБА_4 , потерпілим ОСОБА_5 , його представником та обвинуваченим ОСОБА_7 відповідають вимогам КПК України, закону та інтересам суспільства, а тому, із врахуванням думки сторін угоди, прокурора, які зазначили про можливість затвердження даної угоди судом, приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для затвердження угоди про примирення у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.2 ст.75 КК України суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення, якщо сторонами угоди узгоджено покарання, зокрема, у виді обмеження волі, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Згідно ч.3 ст.75 КК України у випадках, передбачених, зокрема, частиною другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
З огляду на викладене, з урахуванням того, що сторонами угоди узгоджено звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, суд встановлює іспитовий строк тривалістю один рік шість місяців та у відповідності до положень ч.1 ст.76 КК України визначає наступні обов`язки, які покладаються на обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не пред`являвся.
Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні, а саме: витрати, пов`язані із залученням експерта, - відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ст.ст.370, 371, 374, 376, 392, 394, 395, 468, 469, 471, 473-475, 532 КПК України, суд,
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не пред`являвся.
Після набрання вироком законної сили речові докази по справі:
1) частину дерев?яної палиці з слідами РБК, яку упаковано до паперового конверту, який опечатано бирками червоного кольору з номерами G17-0161464, NPP-0057858 та NPP - 0057859, яка під час досудового розслідування була здана на зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції №1 (м.Долинська) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області, - знищити;
2) частину дерев?яної палиці з слідами РБК, яку упаковано до паперового конверту який опечатано бирками червоного кольору з номерами G17-0161463, NPP-0057860 та NPP - 0057861, яка під час досудового розслідування була здана на зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції №1 (м.Долинська) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області, - знищити;
3) частину дерев?яної палиці з слідами РБК, яку упаковано та оклеєно липкою стрічко «Національна поліція України», опечатано бирками червоного кольору з номерами G17-0161465, G17-0161466, яка під час досудового розслідування була здана на зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції №1 (м.Долинська) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області, - знищити;
4) тапок з слідами РБК, який упаковано до паперового конверту та оклеєно липкими стрічками з номерами G17-0161468 та G17-0161469, який під час досудового розслідування був зданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції №1 (м.Долинська) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області, - знищити;
5) змив РБК з підлоги, який упаковано до паперового конверту та оклеєно липкою стрічкою з номером G17-0161467, який під час досудового розслідування був зданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції №1 (м.Долинська) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області, - знищити; 6) чоловічі брюки темно-сірого кольору, які упаковано та оклеєно липкою стрічкою «Націонална поліція України», опечатано бирками червоного кольору з номерами G17-0161473, Gl7-0161472, які під час досудового розслідування були здані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції №1 (м.Долинська) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області, - повернути обвинуваченому ОСОБА_7 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), як власнику;
7) чоловічу зимову куртку (бушлат) темно-зеленого кольору камуфльованого зображення, яку упаковано та оклеєно липкою стрічко «Національна поліція України», опечатано бирками червоного кольору G17-0161474, G17-0161475, яку під час досудового розслідування було здано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції №1 (м.Долинська) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області, - повернути обвинуваченому ОСОБА_7 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), як власнику;
8) оптичний CD-R диск «Nanotex», який запаковано до паперового конверту з вмістом файлів допиту, залишити в матеріалах кримінального провадження №403/102/25 (провадження №1-кп/403/22/25) протягом усього часу їх зберігання.
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Устинівський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1