Справа № № 585/1122/25
Номер провадження 1-кп/585/327/25
У Х В А Л А

І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И

08 квітня 2025 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого: ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 від 02.01.2025 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яганівка, Липоводолинського району, Сумської області, українця, громадянина України, працюючого на посаді підсобного робітника ТОВ «Завод Кобзаренка», зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15-ч.2 ст.194 Кримінального кодексу України (далі КК України),

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою від 28 березня 2025 року призначено підготовче судове засідання за обвинувальним актом у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15-ч.2 ст.194 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор висловила свою думку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.

ОСОБА_4 та його адвокат ОСОБА_6 не заперечували проти призначення справи дог розгляду у судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_5 також не заперечував проти призначення справи до розгляду в судовому засіданні.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, , прийшов до наступних висновків.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

У відповідності до положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Відповідно до п. п. 5, 7 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, серед іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Вирішуючи питання щодо відповідності обвинувального акту вимогам закону, суд враховує висновок, викладений у Постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16, відповідно до якого аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: 1) фактичних обставин кримінального правопорушення; 2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»); 3) формулювання обвинувачення.

При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Суд звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Отже, виклад фактичних обставин та формулювання обвинувачення в обвинувальному акті має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, форми вини, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Диспозицією ч. 2 ст. 194 КК України передбачено кримінальну відповідальність за діяння передбачене ч.1 ст.194 КК України, вчинене шляхом підпалу.

Ч.1 ст.194 КК України передбачає відповідальність за умисне знищення чужого майна, що спричинило шкоду у великих розмірах.

Суб`єктивна сторона характеризується умисною формою вини прямий або непрямий умисел.

Як вбачається з обвинувального акту, дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.15- ч. 2 ст. 194 КК України, як закінчений замах на вчинення умисного пошкодження чужого майна, вчиненого шляхом підпалу, тобто він виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої, або також, що може бути завдана, кримінальним правопорушенням.

В обвинувальному акті при викладі фактичних обставин, формулювання обвинувачення взагалі відсутні посилання на докази, якими підтверджується, що транспортний засіб, пошкодити який мав намір обвинувачений, це трактор (моделі) ЮМЗ-6. Зазначивши в обвинувальному акті, що документи про реєстрацію в територіальних органах Держпродспожив служби транспортного засобу відсутні, сторона обвинувачення не обгрунтовує, на підставі яких доказів дійшли до висновку, що це трактор (моделі) ЮМЗ-6

Крім того, в обвинувальному акті не зазначено вартість майна, яке мав намір пошкодити обвинувачений, яке є обов`язковим при формулюванні обвинувачення за ч.2 ст.194 КК України .

Враховуючи викладене, судом встановлено, що в обвинувальному акті не описана об`єктивна сторона, що свідчить про неконкретне обвинувачення, внаслідок чого безперечно порушено право обвинуваченого на захист, що унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення і, безперечно, порушують право обвинуваченого на захист, яке гарантується кожній особі за приписами п. «с» ч. 3 ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», положення якої імплементовані у ст. 20 КПК України.

Відсутність обов`язкових елементів складу інкримінованого ОСОБА_4 злочину, обумовлює неможливість ефективного захисту від обвинувачення та перешкоджає суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

У всякому разі, не вдаючись до аналізу доказовості фактичних обставин події, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_4 висунуте обвинувачення в якому не зазначено всі елементи складу та не описано всі докази на підставі яких досудову слідство прийшло до висновку, що майно,замах на пошкодження якого вчинив обвинувачений це трактор марки ЮМЗ-6, чим порушено його право на захист.

Суд прийшов до висновку, що всупереч вимогам ст. 291 КПК України в обвинувальному акті не повністю викладені всі елементи складу склочину за ч.2 ст.194 КК України, а саме формулювання обвинувачення не містить розміру шкоди, яка мала бути завдана кримінальним правопорушенням.

Суд звертає увагу на те, що статтею 314 КПК України не передбачено можливості виправлення технічних чи інших помилок, а також внесення додаткових відомостей до обвинувального акту чи реєстру після їх надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні. Законом також не передбачено поділу недоліків обвинувального акту на суттєві та не суттєві чи такі, що перешкоджають розгляду або не перешкоджають розгляду справи по суті. Статтею 291 КПК України чітко передбачено категоричний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт. Виключень щодо можливості визнання несуттєвим недотримання прокурором чи слідчим будь-якої із вказаних вимог, законом не передбачено.

Главою 28 КПК України, якою врегульовано процедуру судового розгляду, не передбачено процедури виправлення недоліків обвинувального акту.

Таким чином, зазначені порушення в обвинувальному акті позбавляють суд можливості призначити судовий розгляд вищевказаного обвинувального акту і його розглянути.

Суд вважає, що вказані недоліки унеможливлюють якісно і в повній мірі здійснити судовий розгляд за правилами ст. 337 КПК України, призведуть до порушення права обвинуваченого на захист від висунутого обвинувачення, оскільки судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а вищенаведене є обставинами, що перешкоджають судовому розгляду даного обвинувального акту. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 374 КПК України та згідно роз`яснень, що містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 8 «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» складаючи вирок, суд зобов`язаний додержувати вимог ст. 374 КПК України. Засуджений має право знати, у вчиненні якого злочину його визнано винним. У мотивувальній частині обвинувального вироку, зокрема має бути чітко сформульовано обвинувачення, яке визнається судом доведеним, з обов`язковим зазначенням часу вчинення злочину та його наслідків, форми вини і мотивів злочину, тощо, а також доказів, якими суд обґрунтовує свої висновки, обставини, що визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшують або обтяжують покарання. Вказані вимоги не можуть бути виконані судом, виходячи з наданого до суду обвинувального акту.

Наведені обставини свідчать про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, що з урахуванням положень ст. ст. 2, 7, ч. 6 ст. 9, ст. ст. 21, 22, ст. 291 КПК України визнається судом істотним порушенням вимог КПК України, яке фактично нівелює принципи безсторонності, об`єктивності та неупередженості суду до початку судового розгляду та унеможливлює призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, та з урахуванням положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, є підставою для повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків.

Зважаючи на викладене, суд прийшов до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, що відповідно до вимог ст. 314 КПК України є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Керуючись ст. ст. 314-316, 369-372 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000010 від 02.01.2025 року по обвинуваченню: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15-ч.2 ст.194 Кримінального кодексу України,- повернути прокурору, в зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд Сумської області протягом семи днів з моменту проголошення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та проголошено 09 квітня 2025 року о 15 годині 30 хвилин.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_7