Справа № 455/2079/24
Провадження № 1-кп/455/236/2024
ВИРОК

Іменем України

19 грудня 2024 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000334 від 24.06.2024 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Терло Старосамбірського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , студента 3 курсу Львівського національного університету імені Івана Франка, водія ФОП « ОСОБА_4 », військовозобов`язаного, судимості немає, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

за участю: сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,

сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 24.06.2024 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, керуючи автомобілем марки «Opel Astra», номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись ним автодорогою Т-14-01 «КПП Смільниця - Старий Самбір», в напрямку до «КПП Смільниця», проїжджаючи ділянку вказаної автодороги в межах с.Буньковичі Самбірського району Львівської області по вул.Хирівській, поблизу будинку №65, порушив вимоги Розділу 1 «Загальні положення» п.п. 1.5 (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків), 1.10 (в частині значення термінів "дорожня обстановка" - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху, які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом); Розділу 2 «Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів» п. 2.3 підпункту б) - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, п. 2.3 підпункту д) - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, Розділу 12 «Швидкість руху» п. 12.4 (у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год), Розділу 14 «Обгін» п. 14.2 в (перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані) Правил дорожнього руху (далі - ПДР), затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, які виразилися в тому, що він будучи особою, яка керує транспортним засобом, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін і грубо порушуючи правила дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, швидкість руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, здійснюючи обгін невстановленого досудовим розслідуванням велосипедиста, який рухався в межах його смуги в попутному напрямку, допустив виїзд на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення керованого ним автомобіля зі скутером марки «Honda» без реєстраційного номера, під керуванням водія ОСОБА_6 , який рухався в зустрічному автомобілю напрямку, тобто в напрямку до м.Хирів Самбірського району Львівської області, та перевозив пасажира - неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Порушення водієм транспортного засобу - ОСОБА_3 вимог п. 14.2 в Правил дорожнього руху України, знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням її наслідків.

В результаті порушень Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_3 , водій та пасажир скутера марки «Honda» без реєстраційного номера:

- ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичної експертизи, отримав тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому проксимального метадіафізу лівої ліктьової кістки зі зміщенням, уламкові переломи нижньої третини лівої плечової кістки, поперечні переломи дистальних відділів обох кісток правої гомілки зі зміщенням, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, а також отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритих ран плеча, плечового поясу, передпліччя, ліктя, гомілки, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткотривалим розладом здоров`я;

- неповнолітній ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи, отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому тіла стегнової кістки, які згідно висновку судово-медичної експертизи, відносяться до тяжкого тілесного ушкодження, яке являється небезпечним для життя в момент його заподіяння, а також отримав тілесні ушкодження у вигляді обширних рвано-скальпованих ран лівого стегна і лівої гомілки, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткотривалим розладом здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_3 обгрунтовно обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю в інкримінованому йому порушенні Правил безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, надав пояснення, аналогічні викладеним обставинам в обвинувальному акті, та додатково пояснив, що повністю погоджується із обставинами, викладеними в обвинувальному акті, оголошеному прокурором, а також, що 24.06.2024 року він їхав автомобілем марки «Opel Astra», який належить його матері. З серпня 2024 року він працює водієм у ФОП « ОСОБА_4 », також навчається на географічному факультеті Львівського національного університету ім.І.Франка. Посвідчення водія отримав в березні 2024 року. 24.06.2024 року о 01 годині 00 хвилин, він їхав автомобілем, оскільки його попросили дівчата відвезти їх додому. Окрім нього в автомобілі були ще троє осіб. Просив не зазстосовувати до нього додаткового покарання, оскільки його батьки з 01.12.2023 року ніде не працюють, а йому потрібне посвідчення водія, щоб продовжувати працювати на роботі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні просив призначити ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст.75 КК України, однак не позбавляти обвинуваченого права керування транспортними засобами, оскільки останній працює водієм в ПП « ОСОБА_4 », що розташоване в с.Стар`ява Самбірського району Львівської області, ОСОБА_3 необхідно добиратися до місця праці, а також автотранспортними засобами щоденно здійснювати доставку продукції на об`єкти, розташовані на території Самбірського району Львівської області.

Потерпілий ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 04.11.2024 року подав в канцелярію суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, зазначив, що претензій до обвинуваченого не має, ОСОБА_3 добровільно відшкодував заподіяну йому та його неповнолітньому сину ОСОБА_9 кримінальним правопорушенням моральну та майнову шкоду, тому просив обвинуваченого суворо не карати та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, а також просив не позбавляти його права керування транспортними засобами (а.с.72).

Представник потерпілого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав позицію потерпілого ОСОБА_6 та просив призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст.75 КК України.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_9 та його законний представник - ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 28.09.2024 року подали до суду заяву, в якій просили обвинуваченого ОСОБА_3 суворо не карати, звільнити його від відбування покарання з випробуванням, не позбавляти його права керування транспортними засобами, розгляд справи проводити за їх відсутності (а.с.51).

З врахуванням наведених показань, наданих у судовому засіданні обвинуваченим, та відсутності заперечень учасників судового провадження, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин події кримінального правопорушення (часу, місця, способу), вчиненого обвинуваченим, винуватості в цьому обвинуваченого, форми вини, мотиву, мети вчинення кримінального правопорушення, обмежив дослідження обставин справи допитом обвинуваченого, оглядом матеріалів справи, які характеризують обвинуваченого як особу та стосуються речових доказів по справі, та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження немає. При цьому судом роз`яснено, що у такому разі учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, і вважає, що його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження. Приймаючи таке рішення, суд керується критеріями доведення винуватості поза розумним сумнівом, наведених у висновках Європейського суду з прав людини, яких суд дійшов у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» (рішення від 21 квітня 2011 року) та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» (рішення від 6 грудня 1988 року). Так, у цих рішеннях зазначено, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, суд не знаходить.

Аналізуючи вимоги ст. ст. 50, 65 КК України при призначенні покарання, суд враховує чи відповідатиме покарання за своїм розміром та ступеню тяжкості вчинених злочинів, а також особу винного.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, тобто при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання, визначенні «інших обставин справи», індивідуалізацію покарання - конкретизацію виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта, вказане повністю узгоджується з висновком викладеним у постанові ККС ВС від 13.10.2020 року по справі № 645/10158/14-к.

Обираючи покарання обвинуваченому у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілим тяжкі тілесні ушкодження, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого, особу винного, який по місцю проживання та роботи характеризується добре, в психіатричному чи наркологічному кабінетах на обліку не перебуває, думку потерпілих, які просили призначити обвинуваченому не суворе покарання, яке не пов`язане з реальним позбавленням волі.

З урахуванням вище наведеного, наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 , слід призначити покарання, в межах санкції частини статті, за якою він засуджується у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами. При цьому, на підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування призначеного основного покарання із випробуванням, встановивши іспитовий строк із покладенням на нього обов`язків, згідно ст. 76 КК України, що є тотожним позиції прокурора, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових злочинів для реалізації принципу законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Підстав для звільнення від кримінальної відповідальності не встановлено.

Вирішуючи питання щодо призначення додаткового покарання, суд враховує висновки, викладені у постанові ККC ВС від 17.08.2021 року по справі №333/6785/19, а саме те, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Визнаючи особу винною за ч.2 ст.286 КК України суд звертає увагу, що будь-який вид покарання, передбачений КК України, призводить до звуження прав засудженої особи. Однак таке звуження прав зумовлене правовою природою покарання, яке, окрім іншого, є заходом кримінального примусу, що застосовується від імені держави до особи, яка вчинила кримінально каране діяння.

Враховуючи наведене, в межах дискреційних повноважень, судом не встановлено підстав не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що на момент вчинення правопорушення ОСОБА_3 перебував в автомобілі разом із трьома пасажирами, таким чином наражаючи на небезпеку і їх, дорожньо-транспортна пригода відбулася вночі, тобто під час дії комендантської години, дію якої свідомо знехтував ОСОБА_3 .

Оцінює суд і ті обставини, які просила врахувати сторона захисту, покликаючись на те, що батьки ОСОБА_3 ніде не працюють з 2003 року, право керування транспортним засобом останньому потрібно, щоб працювати і оплачувати за навчання, утримувати сім`ю.

Водночас, суд звертає увагу, що батьки ОСОБА_3 не працюють з 2003 року, тобто ще до його народження і за вказаний період, а саме з 01.12.2023 року (коли батьки перестали офіційно працювати) до 15.08.2024 року (коли ОСОБА_3 офіційно почав працювати у ФОП ОСОБА_4 ), чи навіть до березня 2024 року (коли ОСОБА_3 отримав посвідчення водія). Тобто, більш ніж 20 років сім`я функціонувала без наявності права керування транспортним засобом у ОСОБА_3 , сплачувала за його навчання, мати придбала автомобіль. А відтак, ні обвинуваченим, ні його захисником не доведено, що застосування судом додаткового покарання суттєво погіршить становище його чи його сім`ї.

В той же час, саме призначення додаткового покарання дозволить обвинуваченому краще зрозуміти суть того, що діяльність пов`язана з використанням транспортного засобу є джерелом підвищеної небезпеки та відповідатиме меті визначеній у ч.2 ст.50 КК України - запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Арешти, накладені ухвалами слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 26.06.2024 року, слід скасувати.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати слід покласти на обвинуваченого згідно вимог ст. 124 КПК України.

Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили, слід залишити попередній у вигляді особистого зобов`язання.

Керуючись ст.ст.100, 369, 370, 373,374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання - 3 (три) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом призначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п.1 та п.2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 26.06.2024 року на скутер марки «Хонда» без реєстраційного номера та фрагменти від скутера - фрагмент пластику синього кольору та уламки прозорого пластику.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 26.06.2024 року на автомобіль марки «Опель Астра», номерний знак НОМЕР_2 та фрагменти від транспортного засобу - бокове дзеркало і фрагмент бампера.

Речові докази, а саме:

-скутер марки «Хонда» без реєстраційного номера, власником якого є ОСОБА_6 , житель АДРЕСА_2 який знаходиться на території майданчика для тимчасового тримання транспортних засобів Відділення поліції № 1 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області, що за адресою: м. Старий Самбір, вул.Л. Галицького, №41, Самбірського району Львівської області - повернути власнику ОСОБА_6 ;

-фрагменти від скутера - фрагмент пластику синього кольору, який поміщено в спецпакет 349338 та уламки прозорого пластику, які поміщено спецпакет 3493343 та здано в камеру зберігання Відділення поліції № 1 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області, що за адресою: м. Старий Самбір, вул. Л. Галицького, №41, Самбірського району Львівської області - повернути власнику ОСОБА_6 ;

-автомобіль марки «Опель Астра», номерний знак НОМЕР_2 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 є ОСОБА_11 , жителька АДРЕСА_1 , який знаходиться на території майданчика для тимчасового тримання транспортних засобів Відділення поліції № 1 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області, що за адресою: м. Старий Самбір, вул. Л. Галицького, №41, Самбірського району Львівської області - повернути власнику ОСОБА_11 ;

- фрагменти від транспортного засобу- бокове дзеркало і фрагмент бампера, які поміщено в спецпакет PSP3100371 та здано в камеру зберігання Відділення поліції №1 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області, що за адресою: м.Старий Самбір, вул.Л.Галицького, №41, Самбірського району Львівської області, - повернути власнику ОСОБА_11 .

Судові витрати у справі за проведення, а саме:

- судової інженерно-транспортної експертизи по спеціальності 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» №СЕ-19/114-24/14781-ІТ від 30.07.2024 року в розмірі 3786,40 гривень;

- судової інженерно-транспортної експертизи по спеціальності 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» №СЕ-19/114-24/14775-ІТ від 30.07.2024 року в розмірі 3786,40 гривень;

- судової інженерно-транспортної експертизи по спеціальності 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження» №СЕ-19/114-24/14778-ІТ від 01.08.2024 року в розмірі 5679,60 гривень;

- судової інженерно-транспортної експертизи по спеціальності 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» №СЕ-19/114-24/195910-ІТ від 27.08.2024 року в розмірі 3786,40 гривень;

а всього на суму 17038 (сімнадцять тисяч тридцять вісім) гривень 80 копійок стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд Львівської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1