У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000899, за апеляційною скаргою прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 серпня 2024 року відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 серпня 2024 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та йому призначено покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

Вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить вирок Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19 серпня 2024 року відносно неповнолітнього ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, в частині призначення покарання - змінити з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування положень ст. 69 КК України, та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість.

ОСОБА_6 вважати засудженим за ч. 1 ст. 190 КК України, із застосуванням ст. ст. 69, 100 КК України, до 100 годин громадських робіт.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор вважає оскаржуваний вирок незаконним та таким, що підлягає зміні в частині призначення покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, у виді незастосування закону, який підлягав застосуванню, а саме ст. 69 КК України, та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість.

Наголошує, що судом, при призначенні покарання, не враховано, що правопорушення вчинено неповнолітнім.

Вважає, що наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення є підставою для застосування ст. 69 КК України.

Зазначає, що згідно положень ст. 100 КК України, громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому на строк від тридцяти до ста двадцяти годин, тому у даному випадку покарання обвинуваченому ОСОБА_6 має бути призначене з урахуванням положень ст. 69 КК України.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

03.07.2024 р. о 14.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту по вул. 5-та Лінія в м. Миколаєві, на перетин вул. 5 Лінія та Херсонське шосе (самостійної юридичної адреси не має), переслідуючи корисливі мотиви та бажаючи незаконно збагатитись чужим майном, шляхом обману неповнолітнього ОСОБА_8 , під приводом здійснення телефонного дзвінка, заволодів мобільним телефоном марки «Motorola XT2345-3», вартістю 3 048 грн., який належить матері останнього, ОСОБА_8 та перебував у користуванні її сина, після чого ОСОБА_6 з місця події зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_8 майнової шкоди у розмірі 3 048 грн.

Дії, ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції, відповідно до ст. 65 КК України, враховав характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин що пом`якшують покарання, відсутність обставин що погіршують покарання, а також клопотання обвинуваченого, викладене в заяві про визнання винуватості.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам, які викладені у вироку.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вірно та апелянтом не оспорюються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Вирішуючи питання стосовно правильності застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченому покарання, апеляційний суд виходить з наступного.

Так, згідно вироку, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та йому призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КК України, громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від тридцяти до ста двадцяти годин і полягають у виконанні неповнолітнім робіт у вільний від навчання чи основної роботи час.

Зі змісту оскаржуваного вироку вбачається, що ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто, на момент ухвалення оскаржуваного вироку, останній був неповнолітнім.

Таким чином, призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд не врахував особливостей призначення покарання неповнолітнім, та дійшов помилкового висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 саме такого розміру покарання у виді громадських робіт.

За наведених вище обставин, зважаючи на наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме щире каяття, відшкодування завданих збитків, вчинення кримінального правопорушення у неповнолітньому віці, враховуючи відсутність обтяжуючих покарання обставин, апеляційний суд вважає за можливе визначити неповнолітному ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 190 КК України, у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин, оскільки саме такий вид та розмір покарання відповідатиме особі обвинуваченого, буде необхідним, справедливим та достатнім для виправлення останнього, сприятиме перевихованню та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Пункт 1 ч. 1 ст. 413 КПК України передбачає, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою, зокрема, зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні, в частині призначеного покарання.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 серпня 2024 року відносно ОСОБА_6 , в частині призначеного покарання змінити.

Пом`якшити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 190 КК України, із застосуванням ст. 100 КК України, до 100 годин громадських робіт.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3