Справа №630/373/25 Провадження № 1-кп/630/28/25
В И Р О К

Іменем України

01 квітня 2025 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі головуючого ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт за кримінальним провадженням № 0000059 від 19 лютого 2025 року, складений заступником керівником Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_2 , згідно з яким:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Феськи Золочівського району Харківської області, громадянин України, українець, з середньо освітою, розлучений, не працюючий, не судимий, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України,

в с т а н о в и в:

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною та незалежною державою, а її суверенітет поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаагською конвенцією 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також усупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї, Договору про дружбу, співробітництво та партнерство між Україною та російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

У порушення норм міжнародного гуманітарного права, президент російської федерації (далі рф), а також інші представники військово-політичного керівництва рф, всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05 грудня 1994 року, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01 серпня 1975 року та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН та Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09 грудня 1981 року № 36/103, від 16 грудня 1970 року № 2734 (ХХV), від 21 грудня 1965 року № 2131 (ХХ), від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ), підготували та розв`язали із залученням підрозділів збройних сил рф агресивну війну та військовий конфлікт на території України.

Спочатку 22 лютого 2022 року президент рф, бажаючи розпочати ведення агресивної війни проти України, направив до ради федерації звернення про використання збройних сил рф за межами країни, яке було задоволено, а вже 24 лютого 2022 року о 5 годині ранку ним було оголошено про рішення розпочати повномасштабне військове вторгнення в Україну.

У той же день, 24 лютого 2022 року, на виконання вищевказаного злочинного наказу військовослужбовці збройних сил рф, шляхом збройної агресії, із загрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Харківській, Донецькій, Луганській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та вчинили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, що мають важливе народногосподарське або оборонне значення, та вчинили окупацію частин зазначеної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України з порушенням порядку, встановленого Конституцією України, яка триває до теперішнього часу та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

У відповідь на вказані дії держави-агресора 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було неодноразово продовжено у встановленому законодавством України порядку.

18 лютого 2025 року приблизно об 11-00 год. (більш точний час органом досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_4 знаходився за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Люботин, вул. Слобожанська, на зупинці громадського транспорту «Старий ринок», де у нього виник раптовий, злочинний умисел, направлений на здійснення публічних закликів до підтримки дій держави агресора та невизнання поширення державного суверенітету України на тимчасово окуповані території України до невизначеного кола осіб.

Так, ОСОБА_4 знаходячись на зупинці громадського транспорту «Старий ринок», на виконання свого раптового, злочинного умислу з метою схиляння випадкових перехожих ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до власної позиції, неодноразово публічно, усно висловлювався останнім щодо правильності та правомірності поширення суверенітету російської федерації на території України, схвалював дії президента рф, та закликав, що «Україна повинна неодмінно приєднатись до російської федерації».

Положеннями ч. 2 та 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_4 , яка складена за участі захисника ОСОБА_8 , в якій ОСОБА_4 зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України, він беззаперечно визнає; згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами; йому роз`яснено та зрозумілий зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини; згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному проваджені без проведення судового розгляду в судовому засіданні без його участі.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України

Обвинувачений ОСОБА_4 , інтереси якої представляє захисник ОСОБА_8 , обставини вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України, не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Розглянувши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 111-1 КК України, а саме як публічні заклики громадянином України до підтримки дій держави-агресора та до невизнання поширення державного суверенітету України на тимчасово окуповані території України.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено, що він отримав середню освіту, розлучений, не працює, малолітніх чи непрацездатних осіб на утриманні не має; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно, але є особою, яка зловживає алкоголем.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 , суд не встановив.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком; ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості; дані про особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують і обтяжують його покарання.

Виходячи з викладеного, суд призначає ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 111-1 КК України у виді позбавлення права обіймати певні посади в органах державної влади, місцевого самоврядування або органах, що надають публічні послуги, на мінімальний строк.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлявся. Речові докази і процесуальні витрати відсутні.

Під час досудового розслідування запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувався.

Керуючись ст. 100, 369-371, 373, 374, 376, 381-382 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 10 (Десять) років позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи пов`язані з наданням публічних послуг.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Люботинський міський суд Харківської області протягом 30 днів з дня отримання його копії, з урахуванням особливостей, передбачених ч.1 ст. 394 КПК України.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 і 382 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати всім учасникам судового провадження.

СуддяОСОБА_1