ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
24 квітня 2025 року слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Фастівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Малополовецьке Фастівського району Київської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, має 2 групу інвалідності, одруженого, на утриманні має неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
слідчий ВРЗЗС СВ Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 .
Клопотання обґрунтовано тим, що що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України. Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року який неодноразово продовжено по теперішній час.
Згідно з Указом Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію» у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України оголошено проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва, діють спеціальні обмеження виїзду за кордон чоловічого населення у віці від 18 до 60 років.
Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», перетинання громадянами України (далі - громадяни) державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з документів, що дають право на виїзд з України і в?їзд в Україну.
Окрім вказаного, п. 2-1 вище наведеною постановою КМУ визначено, що у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану перетинати державний кордон мають право особи, зазначені у пунктах 2-1 та 2-2, а також інші військовозобов?язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому восьмому частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Так, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , достовірно знаючи про встановлені на період воєнного стану обмеження щодо виїзду військовозобов`язаних громадян України чоловічої статті за кордон, які з метою ухилення від призову за мобілізацією мають намір виїхати за кордон, переслідуючи корисливий мотив, з метою організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України за грошову винагороду, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 04 березня 2025 року, почав реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України.
Так, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 04 березня 2025 року, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом направленим на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, достовірно знаючи про те, що громадянин України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є особою призовного віку та військовозобов`язаним, цікавиться можливістю перетнути державний кордон України в незаконний спосіб, запропонував останньому за грошову винагороду для себе, тобто для ОСОБА_4 , в сумі 1 000 євро, організувати незаконне переправлення через державний кордон України.
В подальшому, 04.03.2025 (точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_4 в ході телефонної розмови із ОСОБА_8 , обговорив умови незаконного перетину державного кордону та повідомив план та порядок незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України, зокрема шляхом безпосереднього переходу через державний кордон України поза межами пунктів митного контролю. Згідно плану, ОСОБА_4 за допомогою власного автомобіля марки «Daimler-Chrysler» моделі «316» р.н. НОМЕР_1 , білого кольору, 2004 року випуску, пристосувавши спеціальне місце для таємного перевезення ОСОБА_8 , мав здійснити доставку останнього до одного із прикордонних населених пунктів Чернівецької області для подальшого незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України поза межами митного контролю, та вартість таких дій ОСОБА_4 визначив для ОСОБА_8 1000 євро.
Так, 22.04.2024 року близько 13 год. 00 хв., ОСОБА_4 з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на організацію незаконного перетину державного кордону України ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів, перебуваючи за адресою: Київська область, Фастівський район, село Малополовецьке, вул. Молодіжна, 6, зустрівся із ОСОБА_8 , який перебував під контролем правоохоронних органів, та в подальшому ОСОБА_4 , знаходячись за вказаною адресою поряд із автомобілем марки «Daimler-Chrysler» моделі «316» р.н. НОМЕР_1 , білого кольору, 2004 року випуску, на якому останній прибув на зустріч, отримав від ОСОБА_8 , грошові кошти в сумі 1000 євро за доставку останнього до одного із прикордонних населених пунктів Чернівецької області для подальшого незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України поза межами митного контролю.
Після цього, ОСОБА_4 помістив ОСОБА_8 до спеціально обладнаного місця у вантажному відсіку свого автомобіля марки «Daimler-Chrysler» моделі «316» р.н. НОМЕР_1 , білого кольору, 2004 року випуску, після чого, продовжив реалізовувати свій злочинний умисел, направившись із вказаного місця до Чернівецької області, однак свій злочинний умисел ОСОБА_4 не зміг довести до кінця, оскільки останній вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин які не залежали від його волі оскільки ОСОБА_4 був затриманий працівниками правоохоронних органів за вчинення вказаного кримінального правопорушення.
22.04.2025 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України.
22.04.2025 року ОСОБА_4 слідчим за погодженням з прокурором повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри повідомленої ОСОБА_9 , підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема даними: рапортами, дорученнями, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 17.03.2025; протоколом огляду та вручення грошових коштів від 22.04.2025; протоколом обшуку від 22.04.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 22.04.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 22.04.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 22.04.2025; протоколом затримання особи ОСОБА_4 від 22.04.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 22.04.2025 та іншими матеріали провадження в їх сукупності.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Слідчий зазначає про наявні ризики, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити новий злочин.
Тому, застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не є достатніми для запобігання вказаним ризикам, оскільки лише перебування ОСОБА_4 під вартою зможе забезпечити запобігання можливості переховування останнього від органу досудового розслідування та суду, а також незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчиненню іншого кримінального правопорушення та спробі перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Крім того, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років .
В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання з підстав у ньому наведених, вважає, що існують всі підстави передбачені КПК України для його задоволення.
В свою чергу захисник, адвокат ОСОБА_5 подав до суду заперечення на клопотання прокурора та просив відмовити в його задоволенні. Зазначив, що ризики вказані в клопотанні не обґрунтовані та не доведені. Надав характеристики з місця проживання ОСОБА_4 , подяки на ім`я ОСОБА_4 від військових частин, контракт добровольця територіальної оборони, довідку МСЕК про наявність інвалідності ІІ групи у ОСОБА_4 , документи про одруження та народження дитини. Просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт за місцем його проживання в певний час доби.
Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав свого захисника.
Вислухавши доводи прокурора, захисника та підозрюваного, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
22.04.2025 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 332 КК України.
Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
З додатків, долучених слідчим до клопотання вбачається, що наявні достатні дані, які поза розумним сумнівом свідчать про причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, а тому підозра є обґрунтованою та слідчий суддя не бачить у висновках прокурора про обґрунтованість підозри, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного.
З`ясовуючи питання щодо наявності ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 на які вказує слідчий у клопотанні, а прокурор підтримав під час судового засідання, слідчий суддя враховує, те, що ризиком є подія або дія, яка може настати або вчинитися з високим ступенем ймовірності, вірогідність, яких має оцінюватись у сукупністю з обґрунтованістю підозри та вагомістю доказів на її підтвердження, мірою покарання, яка загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні інкримінованого діяння.
При цьому, враховуючи вагомість доказів щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, міру покарання, яка загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні цього кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним ризик неправомірної процесуальної поведінки, а саме, можливість ОСОБА_12 переховуватись від органу досудового розслідування та суду, шляхом неявок для проведення слідчих дій за його участі та в судові засідання.
При цьому, слід зазначити, що інші ризики, на які послався у клопотанні слідчий та прокурор у судовому засіданні, не доведені, оскільки перераховані формально, не конкретизовані, у зв`язку із чим вважаю, що відсутні підстави для висновків про можливість настання цих ризиків.
Враховуючи, що у ОСОБА_4 є постійне місце проживання у с.Малополовецьке Фастівського району Київської області, він одружений, має на утриманні неповнолітню доньку, за місцем свого проживання характеризується з позитивної сторони, що свідчить про наявність у останнього сталих соціальних зв`язків. Крім того, підозрюваний є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕК серії АВ №1109816.
З урахуванням викладеного вище в сукупності, з урахуванням загальної засади кримінального провадження, диспозитивність, а також встановленої можливості настання неправомірної процесуальної поведінки ОСОБА_4 , а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вважаю за необхідне, з метою запобігання вказаному ризику та для забезпечення належної процесуальної поведінки, застосувати до підозрюваної більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, а саме домашній арешт на час досудового розслідування, який у даному випадку буде достатнім та обґрунтованим, оскільки прокурор не довів, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить ненастання ризиків, які на його думку мають місце.
Застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органів національної поліції, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Строк дії запобіжного заходу та обов`язків покладених на підозрюваного слідчий суддя установлює в межах строку досудового розслідування.
У судовому засіданні під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , останній повідомив, що працівники поліції під час його затримання 22.04.2025 року застосовували до нього фізичне насильство.
Згідно із ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.
Частиною 1 статті 206 КПК України передбачено, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Частиною 6 статті 206 КПК України передбачено, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та, зокрема, доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи.
Верховний Суд в своїй постанові від 06.11.2018 по справі № 567/513/16-к дійшов наступного висновку: виходячи із положень статті 3 Конвенції, за обставин, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з нею, а саме застосування недозволених методів під час проведення слідства та дізнання, у поєднанні із загальним обов`язком держави за статтею 1 Конвенції, слід провести ефективне офіційне розслідування. Це означає, що таке розслідування повинно бути ретельним, а органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (правова позиція ЄСПЛ, викладена в рішеннях у справах «Яременко проти України» (п. 57 рішення від 12.06.2008), «Вергельський проти України» (п. 97 рішення від 12.03.2009), «Нечипорук і Йонкало проти України» (рішення від 21.04.2011).
Як визначив Європейський суд з прав людини у справі «Вергельський проти України» (п. 97 рішення від 12.03.2009) та у справі «Яременко проти України» (п. 57 рішення від 12.06.2008), в тих справах, коли особа висуває небезпідставну скаргу про те, що вона була піддана поганому поводженню зі сторони суб`єктів владних повноважень в порушення ст. 3 Конвенції, це положення, якщо його тлумачити у світлі загального обов`язку держави відповідно до ст. 1 Конвенції, вимагає за своїм змістом, щоб було проведено ефективне офіційне розслідування.
Враховуючи те, що в судовому засіданні підозрюваний заявив, що відносно нього було застосоване жорстоке поводження працівниками поліції, слідчий суддя вважає за необхідне доручити Фастівській окружній прокуратурі Київської області провести розслідування фактів, викладених в усній заяві ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо застосування до нього фізичного насильства під час затримання, зафіксованій в журналі судового засідання від 24.04.2025 року.
На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 131, 132, 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 376 КПК України, слідчий суддя,-
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово.
Покласти на ОСОБА_4 , обов`язки передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;
- не відлучатися за межі Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
Строк дії ухвали визначити до 21 червня 2025 року включно.
Копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту передати до відділу Фастівського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області для виконання в порядку визначеному ч.ч. 4, 5 ст. 181 КПК України.
На підставі ч. 6 ст. 206 КПК України доручити Фастівській окружній прокуратурі Київської області провести розслідування фактів, викладених в усній заяві ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо застосування до нього фізичного насильства під час затримання, зафіксованій в журналі судового засідання від 24.04.2025 року.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1