Справа №295/2428/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі клопотання прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у військовій сфері оборони Центрального регіону про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України , -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Богунського районного суду міста Житомира перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000433 від 07.02.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10.01.2025 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 11.03.2025, включно.

Прокурором заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, яке мотивовано тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України. Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Про існування ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості ОСОБА_4 переховуватися від суду та вчинити нові злочини, відповідно до ч.1 ст.178 КПК свідчать вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення. Злочин ОСОБА_4 вчинено зухвало, що вказує про його негативне ставлення до встановлених в суспільстві правил та норм поведінки, він понад 9 місяців не виконував обов`язки військовослужбовця проводив час на власний розсуд. Постійного джерела доходів немає, не працює. Крім того, положення ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Обвинувачений не заперечував проти розгляду клопотання без участі захисника та щодо вирішення клопотання покладався на розсуд суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження у тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього кодексу.

Відповідно до ст. 131 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких віднесені, зокрема і запобіжні заходи.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання вчиненню дій, передбачених п.п. 1-5 частини 1 статті 177 КПК України. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені п.п. 1-12 статті 178 КПК України.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступного.

Слідчим суддею при обрані запобіжного заходу досліджувалося питання обґрунтованості підозри на підставі доказів, наданих йому слідчим органом. Ухвала про обрання запобіжного заходу набрала законної сили, строк тримання під вартою в подальшому неодноразово продовжувався. Суд під час підготовчого судового засідання обмежений лише ознайомленням з обвинувальним актом, в якому сформульовано обвинувачення. Підстав ставити під сумнів обґрунтованість підозри, яка встановлювалась слідчим суддею, у суду наразі не має.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя або суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного(обвинуваченого), має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Обґрунтовуючи клопотання, прокурор послався на існування ризику переховування від суду; вчинення нового кримінального правопорушення.

Щодо до ризику переховуватися від суду, суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, належать до тяжких злочинів, є військовим злочином вчиненим під час діє воєнного стану, за вчинення якого передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі.

На переконання судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.

З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, на цьому етапі кримінального провадження продовження строку застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості відповідного кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Окрім обґрунтованості підозри та встановлених ризиків, слідчий суддя враховує також інші обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я підозрюваного, майновий стан, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються ці обставини.

Водночас, ч. 8 ст. 176 КПК України передбачає, що під час дії військового стану до військовослужбовців, які обвинувачуються у вчиненні злочину передбаченого ст. 407 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р. "Про введення воєнного стану в Україні" з 05:30 год. 24.02.2022 р. на всій території України було введено воєнний стан, який до вставноленого законодавством порядку указами Президента України вже неодноразово продовжувався. Останнє продовження воєнного стану відбулося ЗУ № 1204 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану» до 05:30 09 травня 2025 року.

Таким чином на даний час в Україні діє режим воєнного стану.

Оцінивши наведені обставини у сукупності, суд дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним для запобігання ризикам, наведеним у клопотанні прокурора, а застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, заборонено нормами КПК України.

Відповідно до положень ч.4 ст. 183 КПК України, суд не визначає ОСОБА_4 розмір застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183-184, ч. 3 ст. 315, ст.ст. 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 27 квітня 2025 року включно без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1