Справа № 199/451/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року м.Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_2 (далі по тексту скорочено Скаржник) в інтересах ОСОБА_3 на постанову слідчої СВ ВП № 1 Покровського РУП Головного Управління Національної поліції в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 30 вересня 2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000351 від 20.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

13.01.2025 року, на підставі ст. 35 КПК України, за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, скарга адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову слідчої СВ ВП № 1 Покровського РУП Головного Управління Національної поліції в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 30 вересня 2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000351 від 20.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, розподілено слідчому судді ОСОБА_1 .

Скаржник просить у резолютивній частині скарги

- скасувати постанову слідчої СВ ВП № 1 Покровського РУП Головного Управління Національної поліції в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 30 вересня 2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000351 від 20.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

З матеріалів скарги та додатку до неї слідує, що 30 вересня 2024 року слідча СВ ВП №1 Покровського РУП Головного Управління Національної поліції в Донецькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 передчасно прийняла постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000351 від 20.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Слідчий суддя зазначає, що судовому розгляду скарги передує процесуальна діяльність слідчого судді, метою якої є належна організація та ефективне проведення її розгляду.

Статтею 7 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) серед основних засад кримінального провадження, передбачено забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, зміст якого розкривається у ст. 24 КПК.

Згідно з ч. 1 ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Слідчий суддя зауважує, що розглянув матеріали скарги та документи, що її обґрунтовують виключно в межах вимоги, заявленої Скаржником та доказів, які останній подав слідчому судді на обґрунтування своєї скарги, що кореспондується з відповідним приписом Кримінального процесуального кодексу України.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 Кримінального процесуального кодексу України (КПК України), ст.ст. 303-308 КПК України.

Слідчий суддя встановлює, чи скарга відповідає вимогам процесуального закону. Для цього необхідно встановити, чи 1) подана в строк, передбачений ч. 1 ст. 304 КПК України, 2) оскаржується рішення, дія чи бездіяльність слідчого, яка підлягає оскарженню (тобто, належить до зазначених у ч.1 ст.303 КПК України), 3) скарга була подана особою, що має право подавати скаргу, а також 4) скарга підлягає розгляду у Амур-Нижньодніпровському районному суді м.Дніпропетровська.

Чи скарга була подана особою, що має право подавати скаргу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України заявник, потерпілий, його представник чи законний представник, підозрюваний, його захисник чи законний представник, володілець тимчасово вилученого майна може оскаржити на досудовому провадженні бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у, зокрема, нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

Скарга була подана адвокатом ОСОБА_2 , який представляє інтереси ОСОБА_3 , яка, відповідно змісту постанови про закриття кримінального провадження, що оскаржується, визнана потерпілою у кримінальному провадженні.

Таким чином, він адвокат ОСОБА_2 є заявником (Скаржником тощо), а тому слідчий суддя приходить до висновку, що скарга подана особою, що має право подавати скаргу.

Чи скарга підлягає розгляду у Амур-Нижньодніпровськом районному суді м.Дніпропетровська (підсудна цьому суду).

Відповідно рішення Вищої ради правосуддя від 24.09.2024 № 2797/0/15-24 змінена з 7 жовтня 2024 року територіальна підсудність судових справ Добропільського міськрайонного суду Донецької області шляхом її передачі до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська.

З огляду на вказане рішення Вищої ради правосуддя, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000351 від 20.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, належить до підсудності Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська, тому слідчий суддя приходить до висновку, що така справа підлягає розгляду у Амур-Нижньодніпровському районному суді м.Дніпропетровська.

Також, відповідно до частини 2 статті 305 КК України скарги на рішення про закриття кримінального провадження розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.

Чи скарга подана в строк, передбачений ч. 1 ст. 304 КПК України.

Обґрунтовуючи мотиви повернення скарги слідчий суддя зауважує, що змагальність сторін та свобода в наданні ними суду, слідчому судді, своїх доказів і у доведенні перед судом, слідчого судді, їх переконливості важливий конституційний принцип (п. 4 ч. 1 ст. 129 Конституції України), який знайшов своє втілення у ст. 22 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).

Слідчий суддя враховує, що у відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З положень ст. 26 КПК України слідує, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Тобто, виходячи зі змісту статей 22, 26 КПК України, на особу, яка подає скаргу, покладається обов`язок доведення перед слідчим суддею того, що скаргу подала особа, яка має на це право; скарга підлягає розгляду в цьому суді; скарга подана у встановлений строк та на дію чи бездіяльність, що підлягають оскарженню до слідчого судді.

Згідно ч. 1 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Тобто порядок збирання доказів для сторони обвинувачення і захисту визначається тільки КПК України, що є обов`язковою умовою їх допустимості (ст. 86 КПК України). При цьому законодавцем закріплено різні форми і методи (способи) процесуальної діяльності сторін кримінального провадження під час формування доказової бази.

У відповідності до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів, зокрема, шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя звертає увагу, що скарга на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачена ч. 1 ст. 303 КПК України, може бути подана особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. (ч. 1 ст. 304 КПК України).

З матеріалів скарги та додатку до неї слідує, що 30 вересня 2024 року слідча СВ ВП №1 Покровського РУП Головного Управління Національної поліції в Донецькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 прийняла постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000351 від 20.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Скаржник посилається на те, що він, як представник потерпілої ОСОБА_3 , був ознайомлений з матеріалами кримінального провадження 12 грудня 2024 року, тому, на його думку, вказана скарга ним подана в межах процесуального строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України (Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії).

Таким чином, для Скаржника обчислення строків звернення до суду зі скаргою на постанову слідчої про закриття кримінального провадження почалося з 12 грудня 2024 року.

Разом з цим, зміст скарги та додаток до неї не містять достовірні відомості та докази про дату, час отримання скаржником ОСОБА_2 або ОСОБА_3 копії оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження або коли їм стало відомо про процесуальне рішення слідчої.

Достовірне підтвердження коли скаржник або потерпіла отримала копію постанови слідчої або ознайомились з зазначеною постановою слідчої, скарга та додаток до неї не містять.

Причому, як слідує з відповідного супровідного листа «Кур`єрська служба доставки» № 8808, скаргу та додатки до неї мали бути направлені - 25 (15-50 година), 30, 31 грудня 2024 року (коли «Кур`єрська служба доставки» була зачинена), що вже поза межами процесуального строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України, надійшли до суду 13 січня 2025 року (вхідний номер кореспонденції -1306).

Слідчий суддя зазначає, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді (ч. 1 ст. 117 КПК України).

Вирішення питання про поважність причин пропущення строку покладається на розсуд слідчого судді. В загальному, поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах установленого законом, слідчим, дізнавачем чи прокурором, слідчим суддею, судом проміжку часу.

Не зважаючи на імперативність правової норми, яку містить ч. 1 ст. 117 КПК України, Скаржник у своєї скарзі не звертається до слідчого суддю з клопотанням про поновлення строку на оскарження, який передбачений ч.1 ст. 304 КПК України та не порушує питання про поновлення цього строку.

Як вбачається з змісту скарги, зокрема резолютивної частини, Скаржник просить слідчого суддю «скасувати постанову слідчої СВ ВП № 1 Покровського РУП Головного Управління Національної поліції в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 30 вересня 2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000351 від 20.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України».

Таким чином, з матеріалів скарги та додатку до неї слідує, що Скаржник просить скасувати саме постанову слідчої про закриття кримінального провадження від «30 вересня 2024 року», а подавши скаргу про скасування постанови пропустив, передбачений відповідно до статті 303 КПК України, десятиденний строк з момент отримання.

Слідчий суддя зазначає, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді (ч. 1 ст. 117 КПК України).

Вирішення питання про поважність причин пропущення строку покладається на розсуд слідчого судді.

В загальному, поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах установленого законом, слідчим, дізнавачем чи прокурором, слідчим суддею, судом проміжку часу.

Незважаючи на імперативність правової норми, яку містить ч. 1 ст. 117 КПК України, Скаржник у своїй скарзі не звертається до слідчого судді з клопотанням про поновлення строку на оскарження, який передбачений ч. 1 ст. 304 КПК України та не порушує питання про поновлення цього строку, помилково вважає, що він такий строк не пропустив.

Слідчий суддя враховує, що скарга повертається, якщо, зокрема, скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку (п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України).

Оскільки Скаржник подав скаргу після закінчення строку, передбаченого частиною першою статті 304 КПК, не порушує питання про поновлення строку та ним не наводиться інших аргументів стосовно причин для поновлення строку, слідчий суддя приходить до висновку, що строк було пропущено Скаржником та він у скарзі до слідчого судді не порушує питання про поновлення цього строку (п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України).

Відповідність скарги іншим вимогам процесуального закону не перевіряється, оскільки скарга підлягає поверненню за викладеними слідчим суддею мотивами, через порушення вимоги ст. 304 КПК України взагалі, пропущення строку її подання зокрема, не порушення питання про поновлення строку та не наведення інших аргументів стосовно причин для поновлення строку.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані висновки слідчого судді не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ч. 7 ст. 304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 117, 303, п. 3 ч. 2 ст. 304, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Повернути адвокату ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , скаргу на постанову слідчої СВ ВП № 1 Покровського РУП Головного Управління Національної поліції в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 30 вересня 2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000351 від 20.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

15.01.2025