Провадження № 1-кп/243/611/2025
Справа № 243/2029/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у системі EasyCon на підставі наказу № 29 про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року та в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000631 від 16.10.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, який неповнолітніх дітей на утриманні не має, не є особою з інвалідністю, в силу ст. 89 КК України не судимий, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України.

Прокурором у підготовчому судовому засіданні заявлено клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави розміром 60 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 181 680 грн. Клопотання обґрунтовав тим, що на теперішній час ризики, що були покладені в основу застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою жодним чином не зменшились та не зникли. ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні, зокрема, двох умисних тяжких корисливих злочинів, покарання за які, у випадку встановлення його вини в судовому порядку, передбачені виключно у вигляді позбавлення волі строком від шести до десяти років з конфіскацією майна. Вказав на наявність ризику переховування ОСОБА_3 від суду, оскільки обвинувачений розуміючи невідворотність покарання, яке пов`язане із позбавленням волі, може вчинити дії з метою ухилення від суду та уникнення кримінальної відповідальності, зокрема, шляхом виїзду на тимчасово окуповані території України. Наголошував щодо можливості обвинуваченого здійснювати вплив на свідків у кримінальному провадженні шляхом вмовляння, підкупу або погроз, що може призвести до зміни їх показань у судовому провадженні, а це, у свою чергу може призвести до уникнення обвинуваченим законного та справедливого покарання, оскільки жоден зі свідків ще не був безпосередньо допитаний судом. Також закцентував увагу на наявності ризику вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_3 не має будь-якого офіційного або неофіційного легального заробітку, постійного джерела доходів, а отже є всі підстави вважати про його схильність до вчинення нових злочинів. Враховуючи наведене, просив задовольнити клопотання та призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом учасників процесу.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти клопотання прокурора, посилаючись на його необґрунтованість та недоведеність. Стверджував, що не має намірів вчиняти дії, зазначені під час підготовчого судового засідання. Просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Проти призначення справи до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом учасників процесу не заперечував .

Захисник ОСОБА_5 підтримав позицію свого підзахисного. Зазначив, що належної процесуальної поведінки обвинуваченого можна досягнути шляхом застосування до останнього менш суворого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту. Проти призначення справи до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом учасників процесу не заперечував.

Заслухавши сторони кримінального провадження та дослідивши матеріали клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм докази.

На сьогодні до суду направлений обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України.

З огляду на викладене, слід дійти до висновку, що саме за критерієм оцінки «з точки зору стороннього об`єктивного спостерігача» на сьогодні є можливість вважати, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, а саме у незаконному виготовленні, придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті наркотичних засобів, а також у незаконному збуті наркотичних засобів, вчиненому повторно, та незаконному зберіганні наркотичних засобів та психотропних речовин без мети збуту.

Відповідно до ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами ч. 2 вказаної статті, підставою застосування запобіжного заходу є також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі перелічені у п. 1-12.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Частиною 5 статті 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 грудня 2024 року був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб. В подальшому строк дії запобіжного заходу був продовжений та діє до 18 березня 2025 року включно.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд зазначає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 розлучений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не є особою з інвалідністю, не працевлаштований, постійного джерела доходу не має.

Відповідно до ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім якдо раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Санкція ч.1 ст. 307 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі строком від чотирьох до восьми років.

Санкція ч.2 ст. 307 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі строком від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Суд приймає доводи сторони обвинувачення щодо існування ризику ухилення ОСОБА_3 від суду, враховуючи тяжкість покарання, що може бути застосована стосовно обвинуваченого у випадку доведення в судовому порядку його вини у вчиненні тяжких злочинів, та намагання останнього уникнути встановленої законом кримінальної відповідальності.

Окрім того, суд вважає доведеним ризик здійснення обвинуваченим впливу на свідків, враховуючи, що жоден з них в судовому засіданні ще не допитаний, показання вказаних осіб є суттєвими для встановлення усіх обставин кримінальних правопорушень, а отже не перебування обвинуваченого під вартою створить умови для вчинення ним дій, спрямованих на зміну або відмову свідків від показань під час судового розгляду, що може мати негативні наслідки для повного та всебічного дослідження доказів, а також встановлення істини по справі.

Суд враховує також наявність ризику вчинення нового кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні саме умисних, тяжких та корисливих злочинів, а відсутність постійного, легального джерела доходів, а також офіційного працевлаштування є тими факторами, що можуть сприяти вчиненню інших корисливих злочинів задля задоволення побутових потреб.

Таким чином, суд враховує, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим, однак, без застосування саме вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, неможливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування обвинуваченого на волі, що дає можливість вчинити дії, вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне, об`єктивне та всебічне встановлення істини у кримінальному провадженні.

Суд вважає, що в даному випадку потреби судового розгляду виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_3 , про який зазначається в клопотанні прокурора.

Під час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу слідчим суддею розмір застави був визначений у розмірі 60 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб. Продовжуючи дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, та те, що обвинувачення ОСОБА_3 пред`явлено, зокрема, щодо тяжких злочинів, суд вважає за необхідне розмір застави залишити без змін, а саме у розмірі 60 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, відповідно до п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, що є необхідним та достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Вказане кримінальне провадження підсудне Слов`янському міськрайонному суду Донецької області. Підстав для прийняття рішень, передбачених п. п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, не встановлено.

Судом визначено дату та місце проведення закритого судового засідання, з`ясоване питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 на теперішній час перебуває під вартою в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, а тому суд вважає доцільним вирішити питання про участь обвинуваченого у наступних судових засіданнях в режимі відеоконференції.

Учасники судового провадження не висловили заперечень щодо проведення наступних судових засідань режимі відеоконференції.

Положенням ч.1 ст. 336 КПК України визначено, що судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі, зокрема, необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження, наявності інших підстав, визначених судом достатніми.

Відповідно до ч. 2 ст. 336 КПК України, суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне здійснювати наступні судові засідання в режимі відеоконференції.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 176, 177, 181, 183, 194 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, призначити до судового розгляду у вікритому судовому засіданні.

Розгляд справи призначити на 14 квітня 2025 року о 13 год.00 хв. в режимі відеоконференції.

В судове засідання викликати учасників судового провадження згідно реєстру досудового розслідування.

Клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України строком на 60 (шістдесят) днів з 17 березня 2025 року по 15 травня 2025 року включно.

Одночасно визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді застави в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 181680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) грн. 00 коп., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області в будь-який момент протягом дії ухвали - до 15 травня 2025 року включно.

Покласти на ОСОБА_3 в разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати по першому виклику до прокурора та суду на визначений ними час;

- не відлучатися за межі м. Слов`янська, Донецької області без дозволу суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до ГУ ДМС в Донецькій області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;

- утримуватися від спілкування із свідками по вказаному кримінальному провадженню ( ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ).

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_3 у застосуванні запобіжного заходу, непов`язаного з позбавленням волі, стосовно ОСОБА_3 , - відмовити.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі установи в якій обвинувачений тримається під вартою.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки обвинуваченого.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений будучи належним чином повідомленим, не з`явився за викликом до прокурора, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Термін дії обов`язків, покладених Слов`янським міськрайонним судом Донецької області, у разі внесення застави до 15 травня 2025 року включно.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та направити начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Ухвала про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, та підлягає негайному виконанню.

Ухвалу складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст ухвали проголошений 17 березня 2025 року о 13 год. 55 хв.

Головуючий суддя ОСОБА_1