Справа № 344/4441/25
Провадження № 1-кс/344/2164/25
У Х В А Л А

14 березня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000026, -

В С Т А Н О В И В:

в клопотанні вказано, що Слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000026 від 11.03.2025 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 258 КК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 06.03.2025, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в одному з телеграм-каналів на тему пошуку роботи, познайомились з раніше невідомою особою під ідентифікатором « ОСОБА_6 », який запропонував за грошову винагороду в розмірі 1700 доларів США виготовити за його інструкціями вибухову речовину і вибухові пристрої, та спорядивши їх детонаторами, привести у бойовий стан і розмістити у визначених місцях, з метою подальшого застосування, на що вони погодилися. 11.03.2025 року, на виконання вказівки невстановленої особи, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , залучивши до вказаної протиправної діяльності інших осіб, спорядили та привели у бойову готовність до застосування обидва виготовлені ними вибухові пристрої, один з яких розмістили в орендованій кімнаті за адресою: АДРЕСА_1 , після чого вирушили до визначеного невстановленого місця невстановленими особами місця для розміщення другого вибухового пристрою. При цьому, за невстановлених обставин під час руху повз будинок за адресою: м. Івано-Франківськ, площа Привокзальна, 9, наявний у них вибуховий пристрій було приведено в дію невстановленою особою, у зв`язку із чим останній вибухнув, внаслідок чого ОСОБА_5 загинув на місці, ОСОБА_4 отримав тяжкі тілесні ушкодження, а цивільні особи, що перебували поблизу, отримали осколкові поранення. Окрім того, невстановленою особою було приведено в дію інший вибуховий пристрій, розміщений у кімнаті за адресою: АДРЕСА_1 , що спричинило вибух, який створив небезпеку для життя і здоров`я людини, заподіяв значну майнову шкоду та настання інших тяжких наслідків. 11.03.2025 ОСОБА_7 було добровільно видано співробітникам УСБУ в Івано-Франківській області власний мобільний телефон «IPhone 11» з номером мобільного телефону НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 , IMEI2 НОМЕР_3 . Вищезазначений мобільний телефон було оглянуто. Результати вказаного огляду зафіксовано у відповідному протоколі. В ході проведення огляду було встановлено, що вказаний мобільний телефон містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються в ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні. 12 березня 2025 року вказаний мобільний телефон постановою слідчого у даному кримінальному провадженні визнано речовим доказом. Вищевказаний мобільний телефон добровільно наданий ОСОБА_7 має значення для досудового розслідування та може бути доказом під час судового розгляду, а також вказувати на причетність осіб до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, мати вагоме значення для досягнення цілей кримінального судочинства та сприяти забезпеченню покладених на сторону обвинувачення обов`язків, передбачених КПК України.

Прокурор не заперечував щодо розгляду клопотання без його участі.

ОСОБА_8 не заперечувала щодо арешту вказаних речей та просила розглядати клопотання без її участі.

Батько неповнолітньої ОСОБА_9 подав до суду заяву, в якій вказав що не заперечує щодо арешту вказаних речей та просив розглядати клопотання без його участі.

11.03.2025 складено протокол огляду місця події.

Постановою від 12.03.2025 року добровільно виданий ОСОБА_7 мобільний телефон «IPhone 11» з номером мобільного телефону НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 , IMEI2 НОМЕР_3 , який перебуває увласності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000026.

12.03.2025 складено протокол огляду мобільного телефона.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається, з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.ч.10-11 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У відповідності до ч.5 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Таким чином, клопотання обґрунтовано належними правовими підставами.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд, -

П О С Т А Н О В И В :

клопотання задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон «IPhone 11» з номером мобільного телефону НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 , IMEI2 НОМЕР_3 , який перебуває увласності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1