Справа № 194/1672/24
Провадження № 1-кп/188/253/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі судді, що головує ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

вивчивши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000294 від 03.07.2024, стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, на утримані нікого не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в квартирі, що на праві приватної власності належить його матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , побачив в шкіряному гаманці коричневого кольору пластикову банківську картку чорного кольору АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (далі «ПУМБ»), яка належить потерпілій ОСОБА_5 . Після чого у ОСОБА_3 раптово виник протиправний умисел, направлений на привласнення пластикової банківської картки АТ «ПУМБ» номер НОМЕР_1 , яка прив`язана до міжнародного номеру банківського рахунку НОМЕР_2 , належить ОСОБА_5 та є офіційним документом відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, підпунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31, ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2000, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000 , п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Надалі ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння грошовими коштами, належними потерпілій, залишив зазначену банківську картку собі, не намагаючись повернути її останній, тим самим привласнив вказану банківську картку.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, - привласнення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 3684-ІХ від 08.05.2024р. продовжено на строк 90 діб.

ОСОБА_3 достовірно знаючи, що на території України з 05:30 24.02.2022 діє воєнний стан, 31.05.2024 після незаконного привласнення банківської картки АТ «ПУМБ» номер НОМЕР_1 , яка прив`язана до міжнародного номеру банківського рахунку НОМЕР_2 та належить ОСОБА_5 , розуміючи, що на вказаній банківській картці є грошові кошти та вона є безконтактною, реалізуючи свій прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливого мотиву, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, в умовах воєнного стану здійснив крадіжку грошових коштів шляхом зняття грошових коштів з банківської картки на загальну суму 5 280,40 гривень. Таким чином, 31.05.2024 в період часу з 12:57 до 15:52 ОСОБА_3 , діючи в умовах воєнного стану, таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме: грошові кошти у загальній сумі 5 280,40 гривень, якими розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій майнову шкоду у вказаному розмірі.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю і показав, що за обставин, зазначених у обвинувальному акті, привласнив платіжну картку своєї матері і використав цю платіжну картку для купівлі собі мобільного телефону та продуктів, бо не працює і власних доходів не має. У скоєному він щиро кається.

Потерпіла, повідомлена належним чином про дату,час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, заяв та клопотань не надала і суд з урахуванням думки інших учасників судового провадження постановив провести судовий розгляд за її відсутності.

На підставі ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються: дати, часу, мотиву, способу вчинення кримінального правопорушення, його предмету і наслідків, особи, яка його вчинила. При цьому суд врахував, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, з`ясував, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На підставі аналізу досліджених належних та допустимих доказів у їх сукупності суд вважає вину обвинуваченого поза розумним сумнівом доказаною, кваліфікацію його дій правильною за ч. 1 ст. 357 КК України як привласнення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів; та за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, а його таким, що підлягає кримінальному покаранню.

При призначенні покарання суд керується положенням ст. 65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, відноситься до кримінальних проступків; кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, - до тяжких злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, передбаченою ст. 66 КК УКраїни, є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, передбаченою ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Обвинувачений раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, не працює, на обліку у нарколога і психіатра не перебуває. Беручи до уваги обставини справи, особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим необхідно призначити йому покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 357 КК України та ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у вигляді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити від покарання з випробуванням з іспитовим строком та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і підстав для його обрання немає.

Потерпілій завдана майнова шкода в розмірі 5 280,40 гривень.

Цивільний позов про відшкодування шкоди не заявлений.

Відомості про речові докази та процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-371, 374, 392, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, і призначити йому покарання у вигляді обмеження волі на строк два роки.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1