Справа №635/2583/24
Провадження №1-кп/635/686/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області,

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі прокурора ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

представника потерпілого- ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),

секретар судового засідання ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.

Прокурором у судовому засіданні заявлено клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 строком на 60 днів без визначення розміру застави, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які не зменшились і продовжують існувати.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що обвинуваченим інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна, а тому усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує їм у разі визнання винуватими, з метою уникнення від кримінальної відповідальностівони можуть переховуватись від суду. Зважаючи на те, що обвинуваченим відкриті показання свідків, із зазначенням їх особистих даних, місця проживання та контактних телефонів, є достатні підстави вважати, що перебуваючи на свободі, вони можуть здійснювати незаконний вплив на них з метою зміни останніми своїх свідчень.Крім того, враховуючи дані про особу обвинувачених, які ніде не працюють, не мають стабільного законного джерела доходів, сталих соціальних зв`язків, є ранішенеодноразово судимими, свідчить про наявність ризику вчинення ними нових кримінальних правопорушень. Отже враховуючи вищевказані обставини, застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Обвинувачений ОСОБА_9 у судовому засіданні заперечував проти продовження строку тримання під вартою, вважає, що прокурором не доведено наявність заявлених ризиків, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_3 підтримала позицію свого підзахисного, зазначила, що ризики, зазначені прокурором, не підтверджені жодними доказами. Вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу стеження унеможливить заявлені прокурором ризики.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні також заперечував проти клопотання прокурора, посилаючись на його необґрунтованість та непідтвердженість доказами.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 підтримала свого підзахисного, вважала, що в задоволення клопотання прокурора слід відмовити, і обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 19 січня 2024 року відносно ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування строком на 60 днів до 18 березня 2024 року включно, який продовжувався судом, останній раз до 08 грудня 2024 року включно.

Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 19 січня 2024 року відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування строком на 60 днів до 18 березня 2024 року включно, який продовжувався судом, останній раз до 08 грудня 2024 року включно.

У відповідності до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Строк тримання під вартою обвинувачених закінчується 08 грудня 2024 року.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 слідчим суддею було наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме ризику можливості обвинувачених переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про продовження строку обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує дані про особу обвинувачених.

ОСОБА_9 є громадянином України, не одружений, не працевлаштований, проживає не за місцем реєстрації, раніше неодноразово судимий, має непогашену у встановленому законом порядку судимість.

ОСОБА_6 є громадянином України, не одружений, не працевлаштований, проживає за місцем реєстрації, раніше судимий, має непогашену у встановленому законом порядку судимість.

Крім того, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, а саме нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднане із насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, вчинений в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 12 КК України дане кримінальне правопорушення відноситься до особливо тяжких злочинів проти власності, за яке законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна.

Надаючи оцінку можливості обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачені з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів можуть вдатися до відповідних дій.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого ОСОБА_5 переховуватися від суду, суд враховує, що саме внаслідок суспільної небезпечності дій обвинуваченого, у сукупності із тяжкістю покарання та даними про його особу є об`єктивні підстави вважати, що усвідомлюючи ризик бути засудженим до тривалого терміну ув`язнення у разі визнання його винуватим, обвинувачений перебуваючи на свободі, при цьому не маючи беззаперечних стримуючих факторів, може переховуватися від суду, що свідчить, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КК України продовжує існувати.

Також суд погоджується із доводами прокурора щодо продовження існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки судовий розгляд кримінальне провадження тільки розпочатий, обвинувачений вину не визнає, потерпілий та свідки по даному кримінальному провадженню ще не допитані, а обвинувачений обізнаний про місце їх проживання. У разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, існує висока вірогідність незаконного впливу на них з боку обвинуваченого, що може негативно вплинути на встановлення істини у кримінальному провадженні.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, суд враховує обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, а також дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше неодноразово судимий, офіційно не працює та не має законних джерел доходів, та приходить до висновку, що вказані обставини об`єктивно свідчать про його схильність до вчинення правопорушень і наявність ризику вчинення ним інших правопорушень, тобто продовжує існувати ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого ОСОБА_6 переховуватися від суду, суд враховує, що саме внаслідок суспільної небезпечності дій обвинуваченого, у сукупності із тяжкістю покарання та даними про його особу є об`єктивні підстави вважати, що усвідомлюючи ризик бути засудженим до тривалого терміну ув`язнення уразу визнання його винуватим, обвинувачений перебуваючи на свободі, при цьому не маючи беззаперечних стримуючих факторів, може переховуватися від суду, що свідчить, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КК України продовжує існувати.

Також суд погоджується із доводами прокурора щодо продовження існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки судовий розгляд кримінального провадження тільки розпочатий, обвинувачений вину не визнав, потерпілий та свідки по даному кримінальному провадженню ще не допитані, а обвинувачений обізнаний про місце їх проживання. У разі обрання більш м`якого запобіжного заходу існує висока вірогідність незаконного впливу на них з боку обвинуваченого, що може негативно вплинути на встановлення істини у кримінальному провадженні.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, суд враховує обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, а також дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно не працює та не має законних джерел доходів, та приходить до висновку, що вказані обставини об`єктивно свідчать про його схильність до вчинення правопорушень і наявність ризику вчинення ним інших правопорушень, тобто продовжує існувати ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.,

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ризики, передбачені п.п. 1,3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , доведені прокурором, не зникли та продовжують існувати, та виправдовують тримання осіб під вартою. Враховуючи викладене, а також з урахуванням того, що розгляд кримінального провадження по суті тільки розпочатий, обвинувачені свою вину не визнають, а потерпілий і свідки ще не допитані, суд приходить до висновку про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

За таких обставин, суд не може погодитись з доводами сторони захисту щодо відсутності ризиків, оскільки ризик це подія, яка імовірно може настати за наявності певних підстав.

Оцінивши в сукупності наведені обставини, суд дійшов висновку про відсутність беззаперечних стримуючих факторів, що можуть виключати наявність зазначених ризиків, а тому не може погодитись з доводами сторони захисту щодо дієвості інших запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

В засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинувачених під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Ураховуючи наведене, у суду є обґрунтовані підстави вважати, що з моменту взяття обвинувачених під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинувачених може забезпечити більш м`який запобіжний захід.

За таких обставин суд вважає, що твердження захисників про дієвість інших запобіжних заходів для запобігання заявлених прокурором ризиків є безпідставними.

У відповідності до ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. На даний час ризики не зменшилися і підстав для визначення розміру застави суд на даний час не вбачає.

На підставі вищевикладеного, суд, перевіривши обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинувачених, пов`язаного з обмеженням їх прав на свободу та особисту недоторканість, дійшов висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відповідає меті його застосування, є пропорційним заявленим прокурором ризикам та запобігає спробам вчинити дії, передбачені статтею 177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 182, 183, 197, 199, 315, 537, 392 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 01 лютого 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 01 лютого 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Встановити строк дії ухвали до 01 лютого 2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали проголошений 09 грудня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1