Провадження № 1-в/638/452/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду подання начальника державної установи Солонянська виправна колонія (№21) про визначення остаточного покарання засудженому ОСОБА_3 ,-

встановив:

Начальник ДУ Солонянська виправна колонія (№21) звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з поданням, в якому просить визначити остаточний строк покарання засудженому ОСОБА_3 за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2024 року, без урахування вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 01 грудня 2022 року за ч. 4 ст. 40 КК України, виходячі із строку 5 років.

Дослідивши вказане подання, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 187 КК України і призначити йому покарання: за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 187 КК України у виді 4 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарання, призначено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді 5 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю вчинених злочинів, шляхом часткового складання покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2022 року остаточно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено до відбуття покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі. Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено рахувати з 03 вересня 2022 року.

Обґрунтовуючи подання начальник ДУ Солонянська виправна колонія (№21) зазначає, що ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2025 року подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України відносно ОСОБА_3 задоволено. Постановлено негайно звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2022 року в частині засудження за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі.

Начальник ДУ Солонянська виправна колонія (№21) з посиланням на п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України та з урахуванням вказаної ухвали просить визначити остаточний строк покарання ОСОБА_3 за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2024 року без урахування вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2022 року, оскільки ОСОБА_3 звільнення від покарання за цим вироком.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Частиною 4 ст. 70 КК України передбачено, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є умисним тяжким або особливо тяжким злочином, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. Якщо хоча б за один із вчинених кримінальних правопорушень призначено довічне позбавлення волі, то остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається шляхом поглинення будь-яких менш суворих покарань довічним позбавленням волі (ч. 2 ст. 70 КК України).

Дзержинський районний суд м. Харкова ухвалюючи вирок від 05 квітня 2024 року відносно ОСОБА_3 відповідно до вказаних приписів урахував вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2022 року та за сукупністю вчинених злочинів за вказаними вироками призначив остаточне покарання.

Таким чином ОСОБА_3 відбуває покарання за одним вироком - Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2024 року та приписи п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України у даному випадку не можуть застосувавутись.

Наявність ухвали Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2025 року, якою звільнено ОСОБА_3 від призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2022 року в частині засудження за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі не свідчить, що суд, який ухвалив останній вирок повинен вирішувати питання щодо застосування покарання до обвинуваченого за наявністю кількох вироків.

У даному випадку вказане питання підлягає вирішенню з урахуванням приписів п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, яка регламентує, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1, 13-1, 13-4, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Таким чином, з вказаним поданням начальнику ДУ Солонянська виправна колонія (№21) необхідно звертатися до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про повернення подання начальника ДУ Солонянська виправна колонія (№21).

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 9, 7, 26 КПК України, суд,-

постановив:

Подання начальника державної установи Солонянська виправна колонія (№21) про визначення остаточного покарання засудженому ОСОБА_3 повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1