печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

05 грудня 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши під час підготовчого судового засідання кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Кримінальне провадження стосовно вчинення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, перебуває у провадженні суду на підготовчій стадії розгляду.

Захисником обвинуваченого було подано клопотання про повернення обвинувального акту.

В обгрунтування клопотання захисник зазначає, зокрема, що виклад фактичних обставин та формулювання обвинувачення є неконкретним, неповним та суперечливо викладеним. Також захисник вказав, що у обвинувальному акті містяться посилання сторони обвинувачення на висновки експертів для встановлення та доведеності певних обставин стороною обвинувачення. Крім того, зазначив про невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування ст. 109 КПК України, зокрема, що у реєстрі неповно відбражений перелік всіх процесуальних рішень, а саме відсутній список осіб, які підлягають виклику та відомості щодо характеризуючих особу обвинуваченого матеріалів.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого клопотання про повернення обвинувального акту підтримав, просив його задовольнити.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого, посилаючись на письмові заперечення, зазначив, що обвинувальний акт повіністю відповідає вимогам КПК України, а обставини, викладені у клопотанні захисника носять формальний характер.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали кримінального провадження, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. У свою чергу, він повинен відповідати вимогам, встановленим ст. 291 КПК України, яка передбачає вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим та прокурором.

Відповідно до ст. 314 КПК України підставою для повернення прокурору обвинувального акту є його невідповідність вимогам КПК України.

Вимоги до обвинувального акту викладені у ст. 291 КПК України.

Так відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України зазначено, що обвинувальний акт має містити, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Щодо доводів захисника про неконтретність формулювання обвинувачення та суперечливість фактичних обставин суд виходить з наступного.

Як передбачено ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а тому значення обвинувального акта як процесуального рішення сторони обвинувачення, полягає у тому, що він формалізує правову позицію обвинувачення, ініціює судовий розгляд і тим самим відкриває особі доступ до правосуддя.

Пункти а), в) ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ЄКПЛ) встановлює: кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право бути негайно та детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Практика Європейського суду з прав людини наголошує на конкретності висунутих обвинувачень.

Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини від 26.06.2008, ухваленому у справі «Ващенко проти України», зазначено: «обвинувачення для цілей п.1 ст.6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)».

Крім цього суд бере до уваги доводи прокурора, що фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушення та формулювання обвинувачення викладені в обвинувальному акті з урахуванням доказів, зібраних під час досудового розслідування, та ґрунтуються виключно на наявних у справі доказах.

Таким чином, суд вважає, що виклад фактичних обставин вчинення інкримінованого ОСОБА_5 діяння та формулювання обвинувачення, наявні в обвинувальному акті, відповідають вимогам ч. 1 ст. 91 КПК України, тобто відображають обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Вказане свідчить про те, що стороною обвинувачення дотримано вимоги ч. 2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження.

Крім того, відповідне формулювання обставин вчинення кримінальних правопорушень в обвинувальному акті узгоджується з принципом, встановленим ст. 62 Конституції України, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Щодо доводів захисника про посилання прокурора на висновки експерта при формулюванні обвинувачення суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з обвинувального акту, посилання прокурора на висновки експерта при викладі фактичних обставин чи формулюванні обвинувачення відстуні, крім інформації щодо витрат на залучення експерта, що відповідає п. 8 ч. 3 ст. 291 КПК України.

Таким чином, вказана обставина не встановлена та не є підставою для повернення обвинувального акту.

Щодо доводів захисника щодо невідповідності реєстру матеріалів досудового розслідування ст. 109 КПК України, зокрема, що що у реєстрі неповно відбражений перелік всіх процесуальних рішень, а саме відсутній список осіб, які підлягають виклику та відомості щодо характеризуючих особу обвинуваченого матеріалів, суд виходить з наступного.

Реєстр матеріалів досудового розслідування є додатком до обвинувального акту і має на меті надання відомостей щодо прийняття процесуальних рішень у кримінальному проввадженні, відповідно до ст. 109 КПК України, та не є тотожним опису матеріалів досудового розслідування.

Крім того, суд погоджується з доводами прокурора, що зазначення списку осіб, які підлягають виклику та відомості щодо характеризуючих особу обвинуваченого матеріалів у реєстрі матеріалів досудового розслідування не передбачено ст. 109 КПК України.

Тобто, суд вважає, що доданий до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування відповідно до вимог ст. 109 КПК України містить необхідні відомості щодо проведених під час досудового розслідування процесуальних дій, прийнятих процесуальних рішень та застосованих заходів забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи викладене та ту обставину, що підставою для повернення обвинувального акту прокурору має бути не формальна невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити вказаний обвинувальний акт до судового розгляду, суд вважає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000891, складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України, оскільки судом не встановлено підстав для його повернення.

Таким чином, клопотання захисника задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 291, 314, 369, 371, 376 КПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1