СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-в/759/166/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання провідного інспектора Святошинського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глибочиця Житомирського району Житомирської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 23.09.2015 за ч. 2 ст. 190 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки,

про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із набранням чинності Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,

ВСТАНОВИВ:

Провідний інспектор Святошинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області звернувся до суду з поданням про звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання у зв`язку із набранням чинності Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Прокурор ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, до початку розгляду справи подала клопотання, в якому просила розглянути подання без технічної фіксації та просила задовольнити подання.

В судове засідання представник органу пробації та засуджений не з`явилися, що відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 23.09.2015 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки. Зазначений вирок набрав законної сили 26.10.2015.

03.11.2015 року вищевказаний вирок був взятий до виконання Святошинським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області.

Іспитовий строк ОСОБА_4 за вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 23.09.2015 закінчився 23.09.2018, однак подання про звільнення від відбування покарання після закінчення іспитового строку до суду не направлялось у зв`язку з тим, що Святошинським УП ГУНП в м. Києві розпочато кримінальне провадження № 12016-1-0-0080/009771 від 30.09.2016 стосовно ОСОБА_4 .

Згідно з повідомленням УІАП ГУНП у м. Києві, обвинувальний акт направлено до суду 20.12.2021, однак наразі судове провадження у справі зупинене у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 перебуває на військовій службі.

Відповідно до вироку Шевченківського районного суду міста Києва від 23.09.2015, ОСОБА_4 26.04.2015 заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою, а саме мобільним телефоном, вартістю 650 гривень, в якому знаходилась сім-карта, вартістю 30 гривень, з коштами на рахунку в сумі 20 гривень, завдавши майнову шкоду на загальну суму 700 грн. 00 коп.

09.08.2024 набув чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон України від 18.07.2024 № 3886-IX), яким внесені зміни до ст. 51 КУпАП.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП у редакції Закону України від 18.07.2024 № 3886-IX передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Правилами ч. 2 ст. 51 КУпАП у редакції Закону України від 18.07.2024 № 3886-IX закріплено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, підлягає адміністративній відповідальності.

Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір викраденого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковувані мінімуми доходів громадян.

Відповідно до ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи у розрахунку на місяць, установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Як убачається з вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 23.09.2015 року, ОСОБА_4 засуджений за заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) на загальну суму 700 (сімсот) грн. 00 коп. Кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_4 26.04.2015.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 1 січня 2015 року складає 1218 грн. 00 коп. Відтак сума соціальної пільги у 2024 році становила 609 грн. 00 коп.

Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже, на засудженого ОСОБА_4 розповсюджується дія Закону України від 18.07.2024 № 3886-IX, який набрав чинності 09.08.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок (п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 за вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 23.09.2015 завдав матеріальну шкоду на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто вчинене ним діяння, відповідно до вимог Закону України від 18.07.2024 № 3886-IX не є кримінально-караним на даний час, суд дійшов висновку про необхідність звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст. 369-372, 395, п. 13 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Подання провідного інспектора Святошинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 23.09.2015 на підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку із усуненням караності вчиненого ним діяння, відповідно до положень Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом 7 (семи) днів з моменту її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_6