Справа № 274/69/25 Провадження № 1-в/0274/4/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2025 м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за поданням державної установи "Райківська виправна колонія (№ 73)" про приведення вироку у відповідність до закону щодо засудженого

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Борятин Романівського району Житомирської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав до засудження за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий,

в с т а н о в и в :

до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшло подання державної установи "Райківська виправна колонія (№ 73)" про приведення вироку Святошинського районного суду м. Києва від 26.04.2024 щодо ОСОБА_3 у відповідність до Закону України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Установа виконання покарань звернулася до суду із заявою про проведення судового засідання без участі представника установи.

Засуджений в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд подання без його участі, заперечень не висловив.

Прокурор звернувся до суду із заявою про розгляд подання без його участі, заперечив проти задоволення подання.

Суд не визнає явку засудженого, прокурора та представника установи виконання покарань в судове засідання обов`язковою та вважає за можливе розглянути клопотання без їх участі.

Перевіривши доводи подання та додані до нього матеріали, суд доходить таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України.

Судом встановлено, що вироком Святошинського районного суду м. Києва від 12.07.2023 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України і призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_3 звільнено від відбуття покарання з випробуванням із іспитовим строком 2 (два) роки.

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 26.04.2024 ОСОБА_3 призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Згідно ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднано частково не відбуте покарання 1 (один) місяць позбавлення волі за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 12.07.2023 і остаточне покарання ОСОБА_3 призначено у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 03.06.2024.

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.05.2024 ОСОБА_3 призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково (2 (два) місяці позбавлення волі) приєднано покарання, призначене вироком від 26.04.2024 Святошинського районного суду м. Києва, та остаточно визначено ОСОБА_3 покарання 5 (п`ять) років 2 (два) місяці позбавлення волі.

Ухвалою від 19.11.2024 Києво-Святошинського районного суду Київської області приведено вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.05.2024 у справі № 369/7396/24 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 року. Звільнено обвинуваченого ОСОБА_3 , від покарання, призначеного вироком від 31.05.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі та постановлено не враховувати призначене покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали станом на 07.10.2024 вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.05.2024 року стосовно ОСОБА_3 не набрав законної сили і не виконувався, оскільки до суду не повернулась розписка обвинуваченого про отримання копії вироку.

Ухвала набрала законної сили 27.11.2024.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 набув чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо вартість майна, яке було предметом правопорушення, перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме: 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з пунктом 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку Святошинського районного суду м. Києва від 26.04.2024 вбачається, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 вчинив у 2023 та 2024 роках, а саме:

- 11.09.2023, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 517 грн 55 коп.;

- 14.09.2023, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 844 грн 73 коп.;

- 16.11.2023, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 1557 грн 50 коп.;

- 05.03.2024, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 757 грн 50 коп.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн, а 50 відсотків від його розміру становили відповідно 1342 грн.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028 грн, а 50 відсотків від його розміру становили відповідно 1514 грн.

Таким чином, враховуючи, що вартість майна, яке було предметом кожного з кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 185 КК України, вчинених ОСОБА_4 , становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1342 грн х 2 = 2684 грн у 2023 році та 1514 грн х 2 = 3028 грн у 2024 році) станом на 1 січня звітного року, у якому було скоєно злочин, вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час. Тому суд дійшов висновку про звільнення на підставі ч. 2 ст. 74 КК України засудженого ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 26.04.2024.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22.08.2024 у справі № 567/507/23, а також з висновком про застосування відповідних частин статей 185, 190, 191 КК України з урахуванням положень Закону № 3886-IX, зробленим об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21.

Керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

подання державної установи "Райківська виправна колонія (№ 73)" задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку з усуненням законом караності діяння, звільнити засудженого ОСОБА_3 від призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 26.04.2024 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України та від остаточного покарання, призначеного на підставі ст. 71 КК України шляхом приєднання частково не відбутого покарання 1 (один) місяць позбавлення волі за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 12.07.2023.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 12.07.2023 щодо ОСОБА_3 виконувати самостійно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1