ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2022/24 Справа № 203/3855/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу старшого групи прокурорів - прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 , подану на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2024 року, якою щодо підозрюваного за ч. 4 ст. 187 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, із середньою освітою, який неодружений, малолітніх, неповнолітніх, непрацездатних осіб на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на два місяці, тобто до 23 грудня 2024 року включно,

встановила:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2024 року частково задоволено клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпро) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у масті Полтаві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 та застосовано щодо ОСОБА_8 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 187 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на два місяці, тобто до 23 грудня 2024 року. На ОСОБА_8 у відповідності до положень статті 194 КПК України покладено відповідні обов`язки.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 будучи курсантом Дніпропетровського Державного університету внутрішніх справ МВС України, 28 липня 2024 року приблизно о19:30 год., діючи умисно з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб з курсантом Дніпропетровського Державного університету внутрішніх справ МВС України ОСОБА_11 , невстановленою органом досудового розслідування особою та ОСОБА_12 , увірвались до житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де висловлюючи погрози застосування насильства та демонструючи предмет, схожий на пістолет, вчинили напад на потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 та діючи в умовах воєнного стану, заволоділи чужим майном грошовими коштами потерпілої ОСОБА_13 в сумі 20000 грн.,потерпілої ОСОБА_14 в сумі 600 грн. Та 400 доларів США (що за курсом НБУ станом на 04 травня 2024 року складає 16439,20грн.),потерпілої ОСОБА_15 в сумі 2500 грн., а всього на загальну суму 39539,20 грн., після чого з місця події зникли, розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд,у зв`язку з чим діяння ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 187 КК України.

Слідчий суддя, задовольняючи частково клопотання слідчого, мотивував свої висновки тим, що ризики передбачені п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, зменшились, оскільки ОСОБА_8 не змінював місця проживання, мешкає за фактичним місцем реєстрації, раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягався, має позитивні характеристики за місцем мешкання.

Крім того, підозрюваним ОСОБА_8 в повній мірі відшкодовано матеріальну та моральну шкоду потерпілим ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 та останні не мають претензій матеріального чи морального характеру до підозрюваного.

Не погодившись із судовим рішенням, прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 жовтня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпро) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у масті Полтаві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити та продовжити підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ Дніпровська установа виконання покарань № 4 на 60 діб.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначає, що ухвала слідчого судді є необгрунтованою та підлягає скасуванню через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідності висновків суду обставинам кримінального провадження.

Прокурор зазначає, що слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, яке відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким. Крім того, слідчим суддею не враховано, що ризики, передбачені п.п. 1,2,3 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились і продовжують існувати.

Вказує, що під час досудового розслідування, відшукані не всі речові докази у кримінальному провадженні.

Прокурор вважає, що підозрюваний в подальшому може , як у спосіб погроз так і з застосуванням насильства незаконно впливати на свідків.

Крім того, досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває, не допитані та не встановлені інші особи, тобто свідки якими можуть бути відомі обставини та відомості вчинення підозрюваним зазначеного кримінального правопорушення.

Наполягає на тому, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не буде достатнім для забезпечення вищевказаним ризикам, виходячи з наступного:

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали судового провадження, вислухавши пояснення сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За змістом ч. ч. 1, 4 ст. 196 КПК в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості, зокрема про обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи прокурора, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає не обґрунтованими з огляду на таке.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що у провадженні третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві перебуває кримінальне провадження № 0000962, внесене до ЄРДР 28.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України.

У межах вказаного кримінального провадження, 29 липня 2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства (розбою), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло в умовах воєнного стану.

Апеляційний суд вважає, що висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у причетності до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України є обґрунтованими і підтверджуються доказами долученими до клопотання слідчого.

Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від восьми до п`ятнадцяти років, з конфіскацією майна, що, відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК дає матеріально-правові підстави для застосування такого запобіжного заходу, як домашній арешт.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри у скоєнні вказаного кримінального правопорушення, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив в сукупності усі обставини та прийшов до висновку про зміну запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт.

Виходячи із порівняльного аналізу правових позицій ЄСПЛ, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд у кожному випадку повинен принципово та критично ставитися до доводів прокурора, якими він обґрунтовує необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи їх переконливість. При цьому для застосування тримання під вартою як запобіжного заходу прокурор повинен довести, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

У світлі встановлених обставин справи, слідчий суддя обґрунтовано звернув увагу на те, що ОСОБА_8 в повній мірі відшкодував матеріальну та моральну шкоду потерпілим ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 .

Апеляційний суд приймає до уваги, що підозрюваний ОСОБА_8 до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, має позитивні характеристики за місцем мешкання, не змінював місця проживання, мешкає за фактичним місцем реєстрації, тому слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного можливо шляхом застосування до нього менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, з огляду на міцні соціальні зв`язки підозрюваного.

Окрім того, прокурором в судовому засіданні апеляційного суду не надано жодних доказів того, що з моменту застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, останній вчиняв будь-які спроби щодо переховування від органу досудового розслідування чи суду та незаконного впливу на потерпілих, намагався знищити, сховати чи спотворити докази чи вчинив інше кримінальне правопорушення. Вказані обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

На думку колегії суддів апеляційного суду, стороною обвинувачення доведено лише обставини, встановлені в п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, однак не доведено необхідність застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, зазначені в апеляційній скарзі доводи і підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час перегляду судового рішення у суді апеляційної інстанції, а тому ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2024 року без змін.

Керуючись статтями 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного за ч. 4 ст. 187 КК України ОСОБА_8 строком до 23 грудня 2024 року, включно - залишити без змін, а апеляційну скаргу старшого групи прокурорів прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та такою, що оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4