Житомирський апеляційний суд
Справа №290/1403/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/1009/24
Категорія ст.331 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Любарського районного суду Житомирської області від 28 листопада 2024 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Любарського районного суду Житомирської області від 28 листопада 2024 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на 60 днів до 26.01.2025 року з визначеним розміром застави 50 розмірів прожиткового мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 грн.

Суддя своє рішення обґрунтував тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Крім того, враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість правопорушення, у якому ОСОБА_7 обвинувачується, суд визначив заставу у розмірі 151 400 грн., відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Стверджує, що всі свідки допитані, а тому ризики зазначені прокурором необґрунтовані.

Вказує, що буде являтися до суду за кожним викликом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

В провадженні Любарського районного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Згідно вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, 28 листопада 2024 року в судовому засіданні суду першої інстанції під час розгляду вказаного кримінального провадження, в порядку ст.331 КПК України, було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

Висунуте ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, яке є тяжким злочином, вчиненим проти громадської безпеки, в умовах воєнного стану, військовослужбовцем, пов`язаного з придбанням, зберіганням та збутом вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу з користі, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку цього діяння, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, в разі доведення вини ОСОБА_7 , вказує на обґрунтованість висновків суду про продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України та необхідності продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Що стосується доводів апелянта, що ризики, передбачені ст.177 КПК України не доведені прокурором є неспроможними, оскільки враховуючи санкцію статті ч.1 ст.263 КК України, яка передбачає порання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, то обвинувачений може переховувати від суду або незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, а тому ризики, передбачені п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України є доведені прокурором належним чином.

Крім того, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 185 КК України та Романівським районним судом 19.06.2024 року засуджений за вчинення зазначеного кримінального правопорушення на 5 років позбавлення волі із звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, а тому існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України щодо можливості підозрюваним вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи апелянта щодо відсутності підстав для продовження тримання під вартою, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_7 .

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про недоведеність наявності ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки не наведено доказів щодо зменшення ризиків, які існували під час постановлення судом попередніх ухвал про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 .

Крім цього, колегія суддів зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, характером злочину у якому він обвинувачується додатково свідчить про правильність висновків суду, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту є ускладненим.

На думку колегії суддів, на даному судового розгляду лише такий запобіжний захід як тримання під вартою зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором, що виключає можливість застосування обвинуваченому ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину становить - від двадцяти до вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, суддя вказаних вище вимог закону дотримався та визначив розмір застави, який відповідає тяжкості кримінального правопорушення, в якому ОСОБА_7 обвинувачується, особі обвинуваченого та є достатнім для виконання останнім покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування або зміни ухвали суду колегія суддів не знаходить.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Любарського районного суду Житомирської області від 28 листопада 2024 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: