Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/1490/25
Провадження №1-кп/523/1000/25
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

11.02.2025 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження №0000724 від 08 листопада 2024 року із звинувачення

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, засудженого:

- вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 14 липня 2021 року, за ч.1 ст.309 КК України, до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки, звільненого від його відбування, із застосуванням ст.ст.75,76 цього ж кодексу, з іспитовим строком 3 роки;

- вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 14 січня 2025 року, за вчинення 15 червня 2021 року злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70 цього ж кодексу, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільненого від його відбування, на підставі ст.ст.75,76 цього ж кодексу, з іспитовим строком 2 роки (вирок не набрав законної сили);

- в Приморському районному суді м. Одеси здійснюється судовий розгляд об`єднаних кримінальних проваджень №00003665 від 20 травня 2015 року, №0006887 від 12 серпня 2015 року, №0000622 від 20 листопада 2023 року (в останньому провадженні - за обвинуваченням у вчиненні під час іспитового строку) злочинів, передбачених ч.2 ст.289, ст.198, ч.4 ст.186 КК України (судовий розгляд не завершено),

фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України,

в с т а н о в и в:

24 квітня 2024 року, 05 вересня 2024 року та 01 жовтня 2024 року ОСОБА_4 було притягнуто до відповідальності, передбаченої ч.1 та ч.2 ст.173-2 КУпАП, за вчинення, відповідно, 14 лютого 2024 року, 10 червня 2024 року та 06 серпня 2024 року домашнього насильства відносно своєї співмешканки, з якою мешкає та веде спільний побут, - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_4 , перебуваючи близько 17 години 30 хвилин 05 листопада 2024 року в будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, під час словесного конфлікту, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, вчинив відносно ОСОБА_5 психологічне насильство у вигляді словесних образ та приниження її честі та гідності.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому визнав та показав, що причиною погіршення сімейних стосунків із співмешканкою є довготривалий конфлікт з приводу майнових та побутових проблем. Відносно нього три рази складалися адміністративні матеріали про домашнє насильство, із накладенням стягнення у виді штрафу.

Про обставини останньої розглядуваної судом події обвинувачений показав, що у вечірній час одного із днів листопада минулого року у них вкотре виник словесний конфлікт з приводу ревнощів з боку співмешканки, в розвиток якого він допустив по відношенню до неї принизливі словесні образи та нецензурну лайку.

Про вчинене обвинувачений жалкує, щиро кається.

Отримавши показання обвинуваченого, що повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, за клопотанням прокурора, підтриманим обвинуваченим, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів.

Таким чином суд визнає доведеним, що ОСОБА_4 , будучи притягнутим 24 квітня 2024 року, 05 вересня 2024 року та 01 жовтня 2024 року до відповідальності, передбаченої ч.1 та ч.2 ст.173-2 КУпАП, за вчинення, відповідно, 14 лютого 2024 року, 10 червня 2024 року та 06 серпня 2024 року домашнього насильства відносно своєї співмешканки, з якою мешкає та веде спільний побут, - ОСОБА_6 , перебуваючи близько 17 години 30 хвилин 05 листопада 2024 року в будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, під час словесного конфлікту, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, вчинив відносно ОСОБА_5 психологічне насильство у вигляді словесних образ та приниження її честі та гідності.

Зазначені дії суд кваліфікує за ст.126-1 КК України, як умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

При призначенні покарання обвинуваченому суд визнає його щире каяття в якості обставини, яка пом`якшує покарання, а рецидив злочинів - в якості обставини, яка його обтяжує.

Окрім того, при призначенні покарання суд враховує наступні дані про особу обвинуваченого: наявність незнятої судимості, посередня характеристика за місцем проживання, не перебування на спеціалізованому обліку в медичних установах, його показання як про попереднє перебування у фактичних шлюбних відносинах з іншою співмешканкою, з обов`язком утримання двох малолітніх дітей, так і про неофіційну роботу закрійником і кравцем, відсутність до обвинуваченого будь-яких позовних вимог від потерпілої, письмове повідомлення від органу пробації про систематичне порушення ОСОБА_4 покладених на нього попереднім вироком обов`язків, а також пред`явлене останньому обвинувачення про вчинення грабежу в період тривання іспитового строку.

З урахуванням викладеного та позиції прокурора стосовно виду та розміру запропонованого покарання, суд вважає, що визначальним при призначенні покарання є суспільна небезпека вчиненого, оскільки систематичне вчинення до жінки домашнього насильства посягає на цілий ряд основоположних прав і свобод людини, тоді як відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя, здоров`я та безпека належать до найвищих соціальних цінностей. На сьогодні це одна із глобальних проблем, для вирішення якої міжнародна спільнота докладає чимало зусиль.

З врахуванням викладеного суд вважає, що вищезазначені обставини не дозволяють втретє застосувати до обвинуваченого після призначення покарання положення ст.ст.75 і 76 КК України та обумовлює необхідність подальшої ізоляції ОСОБА_4 від суспільства, з наступним утриманням в кримінально-виконавчій установі закритого типу, тобто призначення реального покарання у виді позбавлення волі.

Якщо особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно. Таке тлумачення закону про кримінальну відповідальність є усталеною практикою, оскільки суд, який призначає такій особі покарання за інший злочин, вчинений до постановлення вироку в першій справі, не може ревізувати міру покарання, призначену особі попереднім вироком. Натомість протилежний підхід ставив би даний суд у позицію суду вищої інстанції, що прямо суперечило би положенням кримінального процесуального закону (ст.24 КПК України) та підривало би презумпцію законності й обґрунтованості попереднього судового рішення (ч.2 ст.21 КПК України). Крім того, в більш широкому контексті така правова позиція є єдино можливою з огляду на ч.2 ст.19 Конституції України, яка вимагає від органів державної влади діяти в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 лютого 2021 року у справі №760/26543/17).

До набрання вироком законної сили раніше застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Даний вирок, а також вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 14 січня 2025 року, яким ОСОБА_4 засуджено за вчинення 15 червня 2021 року злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70 цього ж кодексу, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, та звільнено від його відбування, на підставі ст.ст.75,76 цього ж кодексу, з іспитовим строком 2 роки - виконувати самостійно.

До набрання даним вироком законної сили продовжити строк раніше застосованого до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покласти на нього обов`язок не залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби.

Після набрання вироком законної сили застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту - скасувати, ОСОБА_4 доставити до установи відбування покарання.

Виконання вироку в цій частині покласти на начальника Відділення поліції №2 Одеського районного управляння поліції №1 ГУНП в Одеській області.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його фактичного поміщення до установи відбування покарання.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси впродовж 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий ОСОБА_1