н/п 1-кп/766/1030/25
У Х В А Л А

про закриття кримінального провадження

28.03.2025 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора (в режимі відеоконференції): ОСОБА_3

обвинуваченого (в режимі відеоконференції): ОСОБА_4

захисника (в режимі відеоконференції): ОСОБА_5

потерпілої (в режимі відеоконференції): ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Херсона кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001094 від 02.07.2021 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків),

передбачених ст. 356, ч. 1 ст. 171 КК України, -

в с т а н о в и в:

І. Суть питання, що вирішується ухвалою

28.12.2021 на розгляд до Херсонського міського суду Херсонської області (головуюча суддя ОСОБА_1 ) надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР 02.07.2021 під №0001094 відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ст. 356, ч. 1 ст. 171 КК України.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.12.2021 розгляд вищезазначеного кримінального провадження призначено до підготовчого судового засідання.

01.03.2022 м. Херсон було окуповано військами рф, внаслідок чого рішенням зборів суддів Херсонського міського суду Херсонської області від 07.03.2022 роботу Херсонського міського суду Херсонської області зупинено, проте рішенням Вищої ради правосуддя №566/0/15-23 від 30.05.2023 роботу Херсонського міського суду Херсонської області відновлено з 01.06.2023, а датою початку процесуальної діяльності суду визначено 12.06.2023.

Захисник та обвинувачений за наслідками роз`яснення відповідного права судом, заявили клопотання про закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 356 та ч. 1 ст. 171 КК України.

Кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КК України).

Дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України, є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України (постанова Верховного Суду від 11.11.2020 справа №455/229/17 (провадження №51-3298км20).

У підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти в тому числі рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 Кодексу (п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України).

Отже клопотання захисника та обвинуваченого підлягає розгляду і в стадії підготовчого судового засідання.

ІІ. Позиції сторін кримінального провадження

Під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_6 у вирішенні питання закриття кримінального провадження покладалась на розсуд суду.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що перешкод для застосування ст. 49 КК України щодо ОСОБА_4 не вбачається.

ІІІ. Встановлені судом обставини

ОСОБА_4 02.07.2021 в період часу з 11:00 години до 13:00 години, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , де до цього часу постійно проживали потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, самоправно всупереч установленому ст.109 ЖК України порядку виселення осіб із займаного житлового приміщення, в порушення вимог ст. 47 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду та вимог ст. 9 ЖК України, відповідно до якої ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом, не очікуючи рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та виселення з нього, всупереч волі та без погодження своїх дій з потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , якими оспорюються дії щодо їх виселення із вказаного житла, реалізовуючи своє уявне право розпоряджатися вищевказаною квартирою, виселяти її мешканців та розпоряджатися їх особистими речами, організував заміну замка вхідних дверей, встановлення охоронної сигналізації та винесення особистих речей потерпілих на вулицю, серед яких зберігались їхні грошові кошти в сумі 20 тисяч гривень, 15 тисяч доларів США, які відповідно до курсу Національного банку України станом на 02.07.2021 еквівалентно 410 761 гривні 50 копійок та 100 ЄВРО, які відповідно до курсу Національного банку України станом на 02.07.2021 еквівалентно 3 252 гривням 27 копійкам.

Таким чином внаслідок дій ОСОБА_4 заподіяно значної шкоди інтересам потерпілих у виді неможливості проживання у вищевказаному житлі та втраті грошових коштів у сумі 434 013 гривень 77 копійок.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ст. 356 КК України як самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадян.

Крім того ОСОБА_4 02.07.2021 близько 16:00 години, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , вирішуючи питання з ОСОБА_6 щодо її виселення з квартири АДРЕСА_4 , та в цей момент до нього підійшов ОСОБА_8 , який діє на підставі посвідчення журналіста №166 від 15.02.2021, виданого громадською організацією «Громадський рух «Народний контроль», будучи у відповідності до статті 25 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» журналістом редакції друкованого засобу масової інформації, повідомив, про те, що він є журналістом газети «Громадських рух «Народний контроль», та став здійснювати відеозйомку діяльності осіб, які були присутні в під`їзді біля вищевказаної квартири, в тому числі

ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання усвідомлюючи та будучи достовірно обізнаним про те, що ОСОБА_8 є представником засобу масової інформації, а саме журналістом газети «Громадських рух «Народний контроль», маючи умисел на перешкоджання законній професійній діяльності журналіста, з метою недопущення документування шляхом відеозйомки процесу здійснення перемовин з ОСОБА_6 щодо її виселення з квартири, достовірно знаючи про те, що відеозйомка проводиться у зв`язку зі здійсненням ОСОБА_8 професійної діяльності журналіста, порушуючи вимоги статей 24, 25 Закону України «Про інформацію», створюючи перепони та обмеження щодо одержання, використання та поширення ОСОБА_8 інформації, умисно затулив спиною йому прохід по східцях до дверей квартири, де стояла ОСОБА_6 та заважав проводити відеозйомку, чим перешкоджав здійсненню потерпілим журналістом газети «Громадський рух «Народний контроль» ОСОБА_8 законної професійної діяльності.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за

ч. 1 ст. 171 КК України як умисне перешкоджання здійсненню журналістом законної професійної діяльності.

ІV. Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали

Кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч. 2 ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, передбачені ст. 356 та ч. 1 ст. 171 КК України відносяться до проступків, оскільки за їх вчинення передбачене максимальне покарання у виді пробаційного нагляду та обмеження волі.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 49 КК України).

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років (ч. 3 ст. 49 КК України).

Дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України, є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України (постанова ВС від 11.11.2020 справа №455/229/17 (провадження №51-3298км20).

Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину (п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).

Під час вирішення питання про закриття кримінального провадження суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який хоча раніше до кримінальної відповідальності і притягувався, проте на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, у період з 02.07.2021 (дата вчинення останнього за часом інкримінованого кримінального правопорушення) по 02.07.2024 нового кримінального правопорушення не вчинив, про що свідчить надана суду відповідь Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Херсонській області від 25.02.2025 №920/9/01/4-2025, від слідства або суду за цей період не ухилявся.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе задовольнити заявлене клопотання про закриття кримінального провадження за ст. 356, ч. 1 ст. 171 КК України, оскільки жодних обмежень з огляду на викладене, визначених діючим Кримінальним процесуальним кодексом України або Кримінальним кодексом України, не вбачається, а з дня вчинення обвинуваченими вказаних кримінальних правопорушень на дату розгляду клопотання минуло більше трьох років та більше п`яти років відповідно.

V. Інші питання, які вирішуються судом при постановленні ухвали

Вирішуючи питання щодо закриття кримінального провадження, вирішенню підлягають і такі питання.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України. Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру. Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК України, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.

Тому, у зв`язку зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356, ч. 1 ст. 171 КК України, у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 цивільний позов слід залишити без розгляду, що не суперечить ст. ст. 128, 129 КПК України, а також не позбавляє потерпілих права на звернення до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.

У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати (ч. 1 ст. 124 КПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.

Процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат на правову допомогу та витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів (ч. 1 ст. 118 КПК України). Процесуальні витрати виникають і пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту (постанова ОП ККС Верховного Суду від 12.09.2022 справа №203/241/17).

Отже, заявлені стороною обвинувачення витрати на залучення експерта, здійснені за рахунок державного бюджету підлягають віднесенню на користь держави.

Матеріали щодо речових доказів суду не надавались, а тому питання щодо них не вирішувалось.

Керуючись ст. ст. 124-126, 128, 284-288, 369, 372, 376 КПК України, ст. 49 КК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

1. Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 171, ст. 356 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, закривши кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001094 від 02.07.2021.

2. Позовну заяву ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 434 013 гривень 77 копійок та моральної шкоди 200 000 гривень залишити без розгляду.

3. Витрати на залучення експерта в розмірі 1 372 гривень 96 копійок віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_9