УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника володільця майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Рівненського міського суду із вказаним клопотанням у якому просить скасувати арешту, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 07 жовтня 2024 року на майно, що було вилучене під час проведення обшуку 04.10.2024 у автомобілі Skoda Kodiag, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 .

В судовому засіданні представник власника майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 повністю підтримав клопотання, просив його задоволити з підстав викладених у ньому, а саме скасувати арешт в частині накладення на грошові кошти в сумі 23 500 (двадцять три тисячі пятсот) гривень; грошові кошти в сумі 300 ( триста) доларів США; автомобіль Skoda Kodiag, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , оскільки вказані кошти та автомобіль є власнітю ОСОБА_4 , що документально підтверджено.

Прокурор та слідчий в судове засіданні заперечили щодо задоволенні клопотання, просили відмовити у його задоволенні за безпідставністю, оскільки на даний час вважають його передчасним.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, відеоматеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що СУ ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000110 від 21.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

04.10.2024 на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду ОСОБА_7 проведено обшук у автомобілі Skoda Kodiag, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , в ході якого було виявлено та вилучено: грошові кошти в сумі 23 500 (двадцять три тисячі пятсот) гривень; медичні документи; медичні документи на імя ОСОБА_8 ; грошові кошти в сумі 300 ( триста) доларів США; автомобіль Skoda Kodiag, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .

Вказані речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки в них можуть міститись відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також були отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення.

За результатами розгляду клопотання слідчого, ухвалою слідчого судді від 07 жовтня 2024 року накладено арешт на вищевказане майно, яке було вилучене під час проведення обшуку 04.10.2024 у автомобілі Skoda Kodiag, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 ..

Відповідно до ухвали суду про накладення арешту на майно слідує, що підставою для цього слугувала необхідність збереження речового доказу з метою повного, всебічного та неупередженого проведення слідчий (розшукових) дій, що в свою чергу може позбавити можливості встановлення істини у кримінальному провадженні, а також проведення судових експертиз.

В межах даного кримінального провадження, за вищевказаних обставин, 23.10.2024 ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Власником вилученого під час обшуку вищевказаного вилученого майна, а саме грошових коштів в сумі 23 500 (двадцять три тисячі пятсот) гривень; грошові кошти в сумі 300 ( триста) доларів США, транспортного засобу Skoda Kodiag, являється ОСОБА_9 , який є висококваліфікованим лікарем-невропатологом та з 2012 по 2024 працюва в РОКЛ імені Ю. Семенюка, що свідчить про його стабільний та легальний заробіток.

Походження вилучених арештованих коштів підтверджується платіжними відомостями, довідками про доходи, чеки обміну валюти.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або вилучений нею, повинен бути якнайшвидше повернутий власнику, крім випадків передбачених ст.ст. 160-166, 170-174 КПК України.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Як встановлено в ході судового розгляду, жодних із ознак, які б характеризували вилучені під час проведення обшуку 04.10.2024 у автомобілі Skoda Kodiag, реєстраційний номер НОМЕР_1 , грошові кошти в сумі 23500 грн та 300 доларів США, вказаний автомобіль, як речовий доказ, відповідно до ст. 98 КПК України немає, та відповідно до ч. 6 ст. 100 КПК України, підлягають поверненню його власнику. На даний час вказане арештоване майно органом досудового розслідування оглянуто, а накладений арешт майна уже протягом тривалого часу позбавляє його, як власника можливості розпоряджатись вказаним майном на власний розсуд.

Окрім того подальше застосування арешту автомобіля не виправдовує такий ступінь і потреби органу досудового розслідування у втручання в права власності ОСОБА_4 , а також створює для нього значні незручності та матеріальні збитки, і на даний час є всі підстави вважати, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба.

Враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КК України, також спосіб арешту визначений ухвалою слідчого судді від 07.10.2024, слідчий суддя прийшов до висновку, про наявність достатніх підстав для скасування арешту на транспортний засіб Skoda Kodiag та передачі його на відповідальне зберігання його власнику, що буде достатнім для збереження майна, та запобіжить ризикам зникнення, втрати, тощо. В тому числі місцезнаходження вилученого майна не зашкодить досудовому розслідуванню та проведенню інших слідчих (розшукових) дій та не вплине на правильність прийнятого судом рішення.

Згідно вимог ст. 321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з"ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід"ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Під час судового розгляду встановлено недостатність одного лише посилання слідчого на те, що майно є речовим доказом по даній справі, а тому таке майно підлягає арешту.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов"язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі " Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі " Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «новоселець кий проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

У свою чергу, право власності в Україні охороняється законом, держава забезпечує стабільність правовідносин власності.

Згідно вимог статті 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до статей 391, 392 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до положень статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі вище викладеного, враховуючи норми Конституції України, ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2016 року №5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", дослідивши надані матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до задоволення, оскільки часткове повернення арештованого майна його власнику не зашкодить подальшому досудовому розслідуванню і проведенню інших процесуальних дій та не вплине на правильність прийнятого судом рішення.

Відповідно до висновку про застосування норми права, який міститься в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 лютого 2019 року в справі № 569/17036/118 (провадження № 51-598 кмо 19), ухвала слідчого судді про повне або часткове скасування арешту майна, постановлена за правилами ст. 174 КПК, не підлягає апеляційному оскарженню.

Така ж позиція об`єднаної палати щодо вказаних правовідносин у даному кримінальному провадженні узгоджується з висновком про застосування норми права, який міститься в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24.05.2024 в справі №712/191/23 (провадження №51-3208кмо 23).

За таких обставин, ухвали слідчого судді про повне або часткове скасування арешту майна та про відмову в скасуванні арешту майна, постановлені в порядку ст. 174 КПК, апеляційному оскарженню не підлягають. При цьому відмова у скасуванні арешту майна не позбавляє особу права звернутися до суду з повторним клопотанням про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України як на досудовому розслідуванні, так і під час судового провадження.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст.170,171,174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання представника володільця майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 про скасування арешту майна у рамках кримінального провадження №00000110 від 21.12.2023 задовольнити.

Частково скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 07.10.2024, а саме на: грошові кошти в сумі 23500 (двадцять три тисячі п`ятсот ) гривень та 300 (двісті) доларів США, повернувши їх власнику.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді 07.10.2024 на автомобілі Skoda Kodiag, реєстраційний номер НОМЕР_1 , скасувавши заборону власнику користуватися та володіти ним, до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування в кримінальному провадженні №00000110 від 21.12.2023 безоплатно повернути ОСОБА_4 , на відповідальне зберігання, з правом користування, без права відчуження.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя