ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/6671/25

Провадження № 11-сс/820/178/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_5 ,

підозрюваного - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 лютого 2025 року за № 0000182, за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 березня 2025 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою клопотання слідчого задоволено. Застосовано щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Підлісся Тисменицького р-ну Івано-Франківської обл., громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, що має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, курсанта навчального взводу ВЧ НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 09 травня 2025 року включно.

Як вбачається із клопотання солдат ОСОБА_6 , підозрюється у тому, що проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12 січня 2025 року на посаді курсанта навчального взводу навчального курсу школи загальновійськової підготовки військової частини НОМЕР_1 , будучи військовослужбовцем (крім строкової служби), у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1, п. 3 ч. 9 ст. 1, п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127-131, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, маючи намір тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, без поважних причин та дозволу командування військової частини НОМЕР_1 , 12 січня 2025 року, близько 17 год. 00 хв., більш точний час досудовим розслідування не встановлений, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та вибув за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де знаходився понад три доби, до 09 год. 00 хв. 08 березня 2025 року, тобто до фактичного часу та дати встановлення місця його знаходження працівниками правоохоронного органу, на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби, тим самим, припинивши виконувати свій Конституційний обов`язок щодо захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності України, чим вчинив самовільне залишення військової частини, військовослужбовцем (крім строкової служби), тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

10 березня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

У випадку залишення обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без змін, визначити заставу в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та покласти на нього наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою, утримуватись від спілкування зі свідками, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду закордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Посилається на те, що підозра є необґрунтованою, оскільки він, будучи присвяченим охрещеним вісником Свідком Єгови, не набув статусу військовослужбовця, а тому не може бути суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Вважає, що ризики передбачені ст. 177 КПК України є необґрунтованими.

Так, ризик переховування від органу досудового розслідування чи суду обґрунтований лише тяжкістю кримінального правопорушення. Натомість, оскільки він є особою призовного віку, йому заборонено перетинати кордон України, у внутрішньо державний розшук чи міжнародний його оголошено не було, жодних дій, спрямованих на ухилення від слідства чи суду він не вчиняв.

Ризик впливу на свідків також не підтверджується матеріалами справи, оскільки в них відсутні будь-які пояснення, заяви чи рапорти, які б свідчили про такий вплив.

Стверджує, що має намір забезпечувати власний захист будь-якими доступними правовими процедурами, тому не перешкоджатиме кримінальному провадженню жодним чином, оскільки це суперечить його інтересам.

Зазначає, що він є раніше не судимою особою, не перебуває на обліках у лікарів психіатра та нарколога, на утриманні має малолітню дитину, одружений, позитивно характеризується, є віруючою особою, має постійне місце проживання, що у своїй сукупності свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, а тому відсутній і ризик продовження злочинної діяльності.

На його думку, місцевий суд безпідставно не визначив розмір застави.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Виходячи з вимог ст. 370 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого в повній мірі дотримався цих вимог закону.

Так, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з вимогами ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, подане до суду першої інстанції клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. 184 КПК України, погоджене з прокурором. В обґрунтування клопотання слідчий послався на наявність обґрунтованої підозри, тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , яке є тяжким та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись слідчим суддею. При цьому був опитаний підозрюваний, вислухана думка його захисника, прокурора, відібрані пояснення у слідчого, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу.

Окрім того, при вирішенні питання про обрання даного запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 слідчий суддя врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, а саме у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, особу підозрюваного, який є раніше не судимим, має на утримані малолітню дитину, позитивно характеризується, вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнає.

Слідчим суддею взято до уваги й наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду.

Врахувавши існування такого ризику, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в їх сукупності слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів апеляційного суду, про необхідність обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, слідчим суддею також правильно врахованого приписи ч. 8 ст. 186 КПК України, згідно з якими під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Із матеріалів справи вбачається, що підозрюваний є курсантом навчального взводу навчального курсу школи загальновійськової підготовки військової частини НОМЕР_1 , солдатом. Отже, останній є військовослужбовцем.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад 3 доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

А тому, враховуючи наведені обставини та вимоги ч. 8 ст. 186 КПК України, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, військовий злочин, який вчинений військовослужбовцем під час дії правового режиму воєнного стану, свідчить про максимальний ступінь суспільної небезпеки як самого діяння, так і особи, що його вчинила.

Твердження апелянта про необґрунтованість підозри у зв`язку із тим, що він, будучи присвяченим охрещеним вісником Свідком Єгови, не набув статусу військовослужбовця, а тому не може бути суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, апеляційний суд до уваги не бере, з огляду на наступне.

Так, обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України підтверджується доказами, наданими слідчим, зокрема: копією наказу командира в/ч НОМЕР_1 про результати службового розслідування від № 66 28 січня 2025 року; письмовими поясненнями солдата ОСОБА_8 від 13 січня 2025 року; письмовими поясненнями головного сержанта ОСОБА_9 від 12 січня 2025 року; письмовими поясненнями капітана ОСОБА_10 від 12 січня 2025 року; письмовими поясненнями головного сержанта ОСОБА_11 від 12 січня 2025 року; письмовими поясненнями майора ОСОБА_12 від 28 січня 2025 року; доповіддю про самовільне залишення військової частини військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_6 № 655/206 від 13 січня 2025 року; актом службового розслідування інструктора навчального курсу школи загальновійськової підготовки в/ч НОМЕР_1 , сержанта ОСОБА_13 .

Отже, підозра щодо ОСОБА_6 складена на основі доказів, зібраних у ході проведення досудового розслідування, така є обґрунтованою, матеріали справи містять докази його причетності до вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Що стосується релігійних переконань ОСОБА_6 , то колегія суддів не вважає такі безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки на даному етапі провадження слідчий суддя не вирішує питання про наявність чи відсутність в діях підозрюваного усіх ознак складу кримінального правопорушення, з огляду на те, що обставини вчинення підозрюваним конкретних дій, їх кваліфікація та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час досудового розслідування.

Матеріали, додані слідчим в обґрунтування поданого клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

А тому, питання щодо доведеності вини підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується, підлягають з`ясуванню в процесі досудового розслідування та судового розгляду.

Разом з тим, варто зазначити, що проходження ОСОБА_6 військової служби за мобілізацією не означає, що він автоматично був зобов`язаний брати до рук зброю, адже з огляду на його релігійні переконання та конституційний обов`язок із захисту Вітчизни під час несення служби він міг бути задіяний у ремонті техніки, будівництві укріплень, вивезені поранених, перевезені вантажів чи виконанні будь-яких інших функцій, не пов`язаних із використанням зброї.

Тобто, виконання таких робіт не передбачає безпосереднє ураження живої сили противника та не пов`язане із безпосередньою участю у бойових діях, а тому перебування на військовій службі не суперечить заповіді «не вбий».

Доводи апелянта про необґрунтованість ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд відхиляє, враховуючи наступне.

Так, наявність ризику переховування від органу досудового розслідування у межах кримінального провадження ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених слідчим у поданому клопотанні та доведених прокурором в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.

Зокрема, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, а тому усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винуватим, підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Із матеріалів справи вбачається, що підозрюваний з 12 січня 2025 року самовільно залишив місце служби та аж до моменту його затримання (10 березня 2025 року) добровільно до військової частини не повертався, що свідчить про умисну, сталу протиправну поведінку, направлену на ухилення від несення військової служби, а тому за таких обставин ризик переховування є високим.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що наразі на території України діє воєнний стан та у зв`язку із тимчасовою окупацією російською федерацією територій України, з метою відсічі російської збройної агресії в певних її регіонах простягається лінія зіткнення - умовна лінія на поверхні землі між тимчасово окупованою територією та іншою територією України, на прилеглих територіях до якої ведуться бойові дії. Наявність блокпостів не виключає обмеження чи унеможливлення контролю в моменти активних бойових дій на певних ділянках лінії зіткнення, що може бути використано підозрюваним для його переховування, враховуючи те, що він є військовослужбовцем.

Введення на території нашої держави воєнного стану також суттєво ускладнює контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою та створює перешкоди для виклику підозрюваного.

До того ж, у рішенні по справі «W проти Швейцарії», Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Інші ризики, наведені у клопотанні прокурора не визнані судом першої інстанції необґрунтованими.

Таким чином, стороною обвинувачення доведено існування ризику переховування від органу досудового розслідування та суду. В сукупності із обґрунтованою підозрою ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, вказане є підставою для застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що відповідає характеру суспільного інтересу в даному випадку.

Посилання ж підозрюваного на те, що він є раніше не судимою особою, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, одружений, позитивно характеризується, є віруючою особою, має постійне місце проживання, колегія суддів до уваги не бере, оскільки вказані обставини були враховані слідчим суддею в повній мірі та вони не є беззаперечними підставами, відповідно до вимог КПК України, для зміни обраного йому запобіжного заходу, адже такі враховуються з іншими обставинами у кримінальному провадженні в сукупності.

Посилання апелянта на необхідність визначення розміру застави є необґрунтованими.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-1142, 258-2586, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, КК України.

Тобто, визначення розміру застави у кримінальних провадженнях щодо вказаних злочинів належить до дискреційних повноважень суду.

Судом першої інстанції правильно враховано, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні під час дії воєнного стану тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, існує ризик його переховування від органу досудового розслідування та суду.

А тому, враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, потреба в обмеженні права на особисту свободу підозрюваного шляхом обрання останньому найсуворішого запобіжного заходу є виправданою. Окрім того, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у справі існують ознаки суспільного інтересу, який, зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував усі обставини провадження, об`єктивно оцінив особу ОСОБА_6 та обґрунтовано прийняв рішення про необхідність ізоляції його від суспільства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів підстав для скасування ухвали слідчого судді не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 березня 2025 року, якою застосовано щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 09 травня 2025 року включно, без визначення розміру застави, залишити без змін, а його апеляційну скаргу його - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3