ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/647/22 Номер провадження 11-кп/814/342/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000048, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника в його інтересах адвоката ОСОБА_10 на вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 21 вересня 2022 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грушине Хорольського району Полтавської області, громадянина України, українця, з повною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, інвалідності не має, на утриманні малолітніх та непрацездатних осіб не має, в порядку ст. 89 КК України раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим та засуджено:

- за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з 08.04.2022.

Вирішено порядок стягнення судових витрат та долю речових доказів.

Згідно з вироком суду, 07.04.2022 близько 21 години ОСОБА_8 , прийшов в стані алкогольного сп`яніння до будинку, що належить ОСОБА_11 за адресою АДРЕСА_1 , де ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 розпивали спиртні напої.

Під час спільного вживання спиртних напоїв у ОСОБА_12 та ОСОБА_15 виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_15 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_15 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання ОСОБА_8 взяв до рук стілець та підійшовши до ОСОБА_15 наніс йому один удар в область тулуба, внаслідок чого останній впав на підлогу.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел ОСОБА_8 , перебуваючи у безпосередній близькості до ОСОБА_15 , який лежав на підлозі, руками та ногами у взутті наніс ОСОБА_15 , множинні удари у ділянку голови, обличчя, тулубу, ніг, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді:

а) перелому кісток носу, забійної рани на голові, садна на обличчі, синців на голові та обличчі, внутрішньомозкового крововиливу лівої лобної долі, субарахноїдального крововиливу по всій поверхні обох півкуль головного мозку та мозочку, дрібнокрапкових крововиливів в речовину головного мозку та його стовбур, крововиливів в м`які тканини голови зі сторони їх внутрішньої поверхні, які згідно висновку експерта №23 від 19.04.2022 відносяться до живої людини кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження в момент їх утворення (згідно п.2.1.1. «Правил судово-медичного визначення ступенів тяжкості тілесних ушкоджень», Наказу №6 МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995р.), які безпосередньо викликали смерть ОСОБА_15 ;

б) розриву капсули правої нирки, крововиливу в праву навколониркову клітковину, які згідно висновку експерта №23 від 19.04.2022 кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження які небезпечні для життя в момент їх утворення (згідно п.2.1.1. «Правил судово-медичного визначення ступенів тяжкості тілесних ушкоджень», Наказу №6 МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995р.);

в) синців на тулубі, перелому ребер справа, травматичного пульмоніту, двобічного гідротораксу, травматичного гемотораксу, синця правої гомілки з переходом на гомілко-ступневий суглоб, перелому зовнішньої кісточки правої малогомілкової кістки, які відносно до живої людини згідно висновку експерта №23 від 19.04.2022 кваліфікуються як ушкодження середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я (згідно п.2.2.1. «;Правил судово-медичного визначення ступенів тяжкості тілесних ушкоджень», Наказу №6 МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995р.);

г) синців на правій кисті та лівому стегні, садна на лівій гомілці, які відносно живої людини згідно висновку експерта №23 від 19.04.2022 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження (згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступенів тяжкості тілесних ушкоджень», Наказу №6 МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995р.).

Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, такими предметами могли бути фаланги пальців нападника стиснуті в кулаки так і ноги у взутті.

Після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_15 , ОСОБА_8 покинув місце вчинення злочину.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_8 та захисник в його інтересах - адвокат ОСОБА_10 просять вирок суду скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та постановити новий, яким визнати невинуватим ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та виправдати його.

На обґрунтування апеляційних вимог, посилаються на те, що місцевим судом не взято до уваги, що жоден свідок не підтвердив факт нанесення ОСОБА_8 удару стільцем в область тулуба ОСОБА_15 та іншими доказами це не доведено, оскільки на стільці немає жодних відбитків, належних ОСОБА_8 . Вказують, що навпаки, ОСОБА_8 пояснював, що даний стілець взяв ОСОБА_15 , та намагався нанести удар обвинуваченому в область голови.

Щодо показань свідка ОСОБА_16 сторона захисту ставиться критично, оскільки останній не надав суду жодного документа на підтвердження своєї особи.

Крім того, ні в обвинувальному акті, ні у вироку суду не зазначається кількості ударів, нанесених саме ОСОБА_8 , а згідно висновку експерта на тілі ОСОБА_15 виявлено не менше 23 ударів різного ступеня тяжкості, при чому безпосередньо смерть ОСОБА_15 викликали від крововиливів по всій поверхні головного мозку та м`яких тканини голови, які згідно висновку експерта №23 кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження в момент їх утворення.

Зазначають, що згідно показань свідка ОСОБА_12 (брата обвинуваченого) ОСОБА_8 декілька разів ударив ОСОБА_15 , але точно не 23 рази, а свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_17 взагалі не бачили, щоб ОСОБА_8 наносив удари.

Відповідно до показань свідків ОСОБА_18 між братом ОСОБА_8 - ОСОБА_19 та ОСОБА_15 виникла штовханина, в ході якої вони падали на ліжко та ОСОБА_15 міг ударитися головою об трубу опалення або штирь при падінні ще до того, як ОСОБА_8 повторно з`явився у будинку.

Згідно показань самого ОСОБА_8 він відштовхнув ОСОБА_15 від брата ОСОБА_20 , оскільки останній перебував у непритомному стані, так як ОСОБА_15 його душив. ОСОБА_8 повідомив, що дійсно ударив 2 рази кулаком, після цього ОСОБА_15 ледь не пробив йому голову табуреткою, розбив носа (думаючи що це ОСОБА_21 нападає), після чого ОСОБА_8 збив з ніг ОСОБА_15 щоб заспокоїти останнього.

Сторона захисту посилається, що показання ОСОБА_12 та ОСОБА_8 співпадають щодо кількості нанесення 2-3 ударів, але не 23, а всі інші свідки, будучи безпосередніми учасниками події, взагалі не підтвердили нанесення ОСОБА_8 ударів ОСОБА_15 .

Крім того зазначають, що у вироку суду взагалі не обґрунтовано, якими саме доказами доведено нанесення ударів саме ОСОБА_8 і саме кулаками чи ногами у взутті, оскільки дані тілесні ушкодження могли утворитися й від рук свідків, між якими почалась (і можливо продовжилась) бійка до приходу обвинуваченого, і від труби, і від інших предметів.

Вказують, що жоден із речових доказів не підтверджує вини ОСОБА_8 у нанесенні тяжких ушкоджень, оскільки ні на змивах з рук, ні на зіскобах з пальців, нігтів, ні на взутті ОСОБА_8 не виявлена кров ОСОБА_15 (кров була наявна тільки на одязі ОСОБА_15 та на змивах з одвірка й білизні). Крім цього зазначає, що експертами зроблено висновок, що виявлена на одязі, змивах з одвірка та білизні кров може належати ОСОБА_22 , що підтверджує показання ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , про те, що на момент приходу ОСОБА_8 , в будинок, ОСОБА_23 був весь у крові. Сам ОСОБА_23 також, підтвердив нанесення йому удару, наявність крові, проте не повідомив, хто наніс йому цей удар. Речові докази взагалі не досліджувались судом першої інстанції.

Також зазначають, що мотивом вчинення злочину вказано «раптово виниклі неприязні відносини», однак відносини між обвинуваченим та ОСОБА_15 були дружніми, вони були: однокласниками, кумами, друзями, часто бачилися, інколи сперечалися, але це було нормою їх стосунків, що підтверджено показаннями всіх свідків та обвинуваченого.

Однак, у ОСОБА_8 не було мотиву забивати до смерті свого однокласника та товариша, через два дні він повинен був прибути до центру комплектування та соціальної підтримки, щоб добровільно стати на захист України від агресора, адже має військово-облікову спеціальність «стрілець», військове звання старший солдат», згідно військового квитка у воєнний час може нести службу за посадою начальник радіостанції».

У серпні і вересні 2022 р. ОСОБА_8 звертався до прокурора з клопотанням про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, проте отримав постанову про відмову.

Стверджують, що в ході досудового розслідування та судового розгляду не з`ясовано причетності братів ОСОБА_18 до нанесення ударів ОСОБА_15 (очевидно, що ОСОБА_18 приховують частину інформації, щонайменше дивною здається їх поведінка щодо залишення побитого ОСОБА_15 у власному будинку та переховування до наступного дня, коли вже ОСОБА_8 затримали за підозрою у вчиненні даного злочину).

Крім цього і ОСОБА_24 , і ОСОБА_12 , і сам ОСОБА_21 повідомляли, що раніше ОСОБА_15 наносив ОСОБА_18 умисні тілесні ушкодження, тому вони його боялися, можливо саме того дня, 07.04.2022, ОСОБА_18 і помстилися за свої образи ОСОБА_15 .

Сторона захисту також вважає недоведеним стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_8 , оскільки хоча останній і повідомляв, що вживав спиртні напої, але жодним доказом такий стан не доведено, відсутня медична довідка, свідки не описали жодної з ознак, характерних стану сп`яніння, спиртні напої обвинувачений вживав також після події. Вказує, що ОСОБА_15 теж вживав алкоголь, але відповідно до висновку посмертної експертизи тіла ОСОБА_15 не встановлено наявність алкоголю в його крові. Тому і ОСОБА_8 , вживаючи певну кількість алкоголю, міг і не бути у стані сп`яніння, тим більше він чітко пам`ятає хід і хронологію подій того вечора.

Також зазначають, що місцевим судом не взято до уваги позицію захисту, що після того, як ОСОБА_8 заспокоїв ОСОБА_15 та останній поросив, щоб його залишили, ОСОБА_8 з братом залишили будинок, при чому ОСОБА_23 ще залишався в будинку.

На думку захисту логічним є те, що, не дочекавшись брата вдома, ОСОБА_8 повернувся до будинку Сліпичів, та побачивши, що брат непритомний лежить на ліжку, а ОСОБА_15 його душить та вжив заходів, щоб припинити дії, що загрожували життю брата. Вказує, що сам ОСОБА_25 підтвердив наявність загрози своєму життю від дій ОСОБА_15 , оскільки втратив свідомість.

Сторона захисту вважає, що можливо ОСОБА_8 і спричинив якісь тілесні ушкодження ОСОБА_15 , оскільки завдав йому кількох ударів. Але в будь-якому випадку якщо ці ушкодження і були тяжкими, то аналіз всіх обставин справи дає можливість такі дії кваліфікувати як необхідну оборону по захисту життя свого брата, межі якої перевищено (ст. 124 КК) України, але аж ніяк за ч. 2 ст. 121 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити. Прокурор заперечила проти доводів скарг, просила вирок суду залишити без змін.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , дотримався вказаних вимог Кримінально-процесуального законодавства в повному обсязі.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого - є правильним, оскільки ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні і перевірених у суді належних і допустимих доказах та детально наведених у вироку, як того вимагає ст. 374 КПК України.

Всупереч доводам апеляційних скарг сторони захисту вина обвинуваченого доведена зокрема такими доказами: показаннями свідка ОСОБА_16 про те, що він приїжджаючи до батьків 07.04.2022 року близько 09 години вечора бачив, як з будинку Сліпичів вибігали у збудженому стані ОСОБА_26 та ОСОБА_25 , які кричали що дали "по морді Лозі". В ОСОБА_8 в руках була палка схожа на штекетину. Пізніше чув, що у ОСОБА_8 були сварки з ОСОБА_15 за землю. Від ОСОБА_8 в той вечір разило спиртним. Слідів крові він не бачив, одяг був темний. В ранці близько 07 години він під`їхав до будинку ОСОБА_27 , зайшовши разом з ним побачили, що ОСОБА_15 лежав на спині та харчав, біля нього лежав стілець блакитного кольору перебитий. Вони викликали швидку допомогу. ОСОБА_15 часто заходив до хлопців випити. Приїхавши поліція почала робити допит. Стан ОСОБА_8 зранку була як на похмілля, у нього були гематоми, голова та очі припухлі, наче була кров з носа.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що знає ОСОБА_8 так як той є його сусідом. 07 квітня ввечері вони з братом ОСОБА_28 були вдома в с. Грушино, готували вечерю та до них завітав ОСОБА_15 , прийшовши з двома пляшками горілки. Вони пішли в кімнату та трішки випили по чарці. Потім до них прийшли ОСОБА_29 , ОСОБА_30 та ОСОБА_31 , вони щось завелися за землю. ОСОБА_12 почав сварку з ОСОБА_15 "Чому на його землі розвернувся трактор. ОСОБА_15 вигнав ОСОБА_8 та ОСОБА_31 пішла з ним, залишилися тільки в чотирьох розпивати спиртні напої. ОСОБА_12 з ОСОБА_15 знову завелися та почали "борюкатися", перечепилися через стілець та впали на ліжко, скільки часу це тривало не пам`ятає. Забіг ОСОБА_8 почав їх розбороняти та свідок отримав по обличчю і пішов до сільради умиватися так як води будинку не було. Він пішов на склад та заснув на мішках, а вже вранці вітчим сказав, що була поліція, забрали ОСОБА_15 в лікарню бо він дуже побитий. Чи бив хтось когось стільцем не бачив. Можливо ОСОБА_15 вдарився об батарею та штирь який її тримає.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що ввечері з 19 до 20 години точної дати не пам`ятає до них прийшов ОСОБА_15 з пляшкою горілки. Вони з братом були вдома лише у двох, брат перебував у своїй кімнаті. Тобто вони були утрьох. Потім підійшли ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , всі випили, потім він пішов спати до сінника аж до самого ранку. Прийшовши вранці побачив, що в кімнаті все розкидано, стілець був перебитий. Мати повідомила, що ОСОБА_15 забрала швидка в тяжкому стані.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що він являється братом обвинуваченого ОСОБА_8 07 квітня 2022 року близько 19 години він разом з братом ОСОБА_8 та ОСОБА_15 перебували у будинку Сліпичів. Він вживав спиртні напої з ОСОБА_15 та ОСОБА_18 . Був конфлікт з ОСОБА_15 та почалася сварка, він штовхнув, що той впав на плиту та як опинився на ліжку не пам`ятає. Коли прийшов до тями то біля нього стояв брат ОСОБА_8 . Брат пару раз вдарив по обличчю та в голову ОСОБА_15 . Бачив ОСОБА_32 який був у крові. Потім він знову втратив свідомість та ОСОБА_33 більше не бачив. Вийшли з будинку разом з братом та побачили по дорозі ОСОБА_16 та ОСОБА_34 , поговоривши, розійшлися по домах. Вранці зателефонував ОСОБА_35 та сказав, що ОСОБА_15 забрала швидка. Якби не брат ОСОБА_8 , то ОСОБА_15 його б задушив.

Також суд обґрунтував свої висновки письмовими доказами: витягом із ЄРДР № 0000048 від 08.04.2022 року, внесеного за повідомленням підприємств, установ, організацій та посадових осіб від 08.04.2022, що 07.04.2022 року близько 21 год. ОСОБА_8 перебуваючи в будинку ОСОБА_36 за адресою: АДРЕСА_2 умисно наніс ОСОБА_15 декілька ударів в обличчя та по тулубу, чим спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження. Особою, якій повідомлено про підозру, вказаний ОСОБА_8 . Відомості внесені із правовою кваліфікацією за ч.1 ст.121 КК України (т.1, а.с.59); - протоколом обшуку від 08.04.2022 року господарства та житлового будинку в АДРЕСА_2 , за фактом місця проживання свідка ОСОБА_14 , фототаблицею та відеозаписом цієї слідчої дії, з якого вбачається, що в домогосподарстві виявлено та вилучено, в тому числі, куртку чорного кольору розміром L зі слідами речовини бурого кольору; куртку синього кольору зі слідами речовини бурого кольору; кофту синього кольору зі слідами речовини бурого кольору; рушник зі слідами речовини бурого кольору; пошкоджений стілець блакитного кольору; одну дерев`яну щепку (скалку) синього кольору зі слідами речовини бурого кольору; наволочку білого кольору зі слідами речовини бурого кольору; підодіяльник зі слідами речовини бурого кольору; шапку сірого кольору з написом «adidas»; змив речовини бурого кольору та контроль до нього із одвірки білого кольору із спальної кімнати ОСОБА_14 ; 3 липкі стрічки із слідами пальців рук, брюки військового зразка кольору типу «хакі» зі слідами речовини бурого кольору; куртку чорного кольору; кросівки чорного кольору 42 розміру. У даному протоколі містяться підписи понятих ОСОБА_37 та ОСОБА_38 , які підписали його без зауважень (т.1 а.с.65-74); -постановою про визнання предметів речовими доказами від 08.04.2022 року, (т.1а.с80); - повідомленням Комунального некомерційного підприємства " Хорольська міська лікарня" Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області від 08.04.2022 року за № 01-02/111, що 08.04.2022 року був доставлений ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діагноз: сполучена травма. ЗЧМТ. Забій головного мозку тяжкого ступеню. Внутрішньомозкова гематома. ЗТГ. З/ перелом 7-8-9-10-11 р справа. Травматичний пульмонт. Заочеревна гематомаю Кома 2 ст. Травматичний шок 2 ст. ( т. 1 а.с. 91-93). - рапортом оперативного чергового від 19.04.2022 року, в якому вказано, що 19.04.2022 року о 08:29 год. надійшло повідомлення зі сліжби 102 про те, що 19.04.2022 року о 08:14 за адресою: Хорольський район, вул. Полонського, 11/10 м. Хорол, ІНФОРМАЦІЯ_3 в 04:20 год. помер в лікарні ОСОБА_15 , який 08.04.2022 року за місцем проживання с. Грушине отримав тяжкі тілесні ушкодження, травми внаслідок чого помер: сполучена травма. ЗЧМТ. Забій головного мозку тяжкого ступеню. Внутрішньомозкова гематома. ЗТГ. З/ перелом 7-8-9-10-11 р справа. Травматичний пульмонт. Заочеревна гематомаю Кома 2 ст. Травматичний шок 2 ст (т. 1 , а. .94); протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього від 19.04.2022 року, за адресою АДРЕСА_3 ,оглянуто труп ОСОБА_15 (т. 1 , а.с 95-98); - лікарським свідоцтвом про смерть № 24 від 19.04.2022 року виданого Комунальним некомерційним підприємством " Хорольська міська лікарня" Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області, смерть ОСОБА_15 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , причиною смерті є травматичний внутрішньомозковий крововилив. Закрита черепно-мозкова травма (т.1, а.с.102); - висновком експерта № 23 від 19.04.2022 року, відповідно до якого смерть ОСОБА_15 наступила внаслідок травматичного внутрішньомозкового крововиливу лівої лобної долі, який виявився результатом тупої травми голови. Всі тілесні ушкодження утворилися за 11,5 діб, до моменту судово-медичного дослідження та були нанесені в короткий проміжок часу, майже одночасно. Виходячи із кількості всіх тілесних ушкоджень, заподіяних ОСОБА_15 , їх характер та розташуванню, можна припустити, що йому було нанесено не менше 23-х ударів. Із них по голові не менше - 7 ми ударів, по обличчю не менше 2- х ударів, по тулубу - не менше 6 ти ударів, в область правої кисті - не менше 1 го удару , по лівій нозі - не менше 5 ти ударів, по правій нозі не менше 2-х ударів. (т. 1 , а.с. 103-106); - протоколом відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 08.04.2022 року ( т. 1 , а.с. 108); -постановою про визнання предметів речовими доказами від 08.04.2022 року, якою визнано (т.1а.с110); - протоколом слідчого експерименту від 16.04.2022 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_12 , дану процесуальну дію проведено із застосуванням відеокамери «Panasonic HC-V260», після проведення якого відеозапис перенесено на персональний комп`ютер, за допомогою якого усіма учасниками слідчої дії, а саме свідком, двома понятими, було проведено перегляд вказаного відеозапису. Після перегляду відеозапису, вказаний відеозапис записано на цифровий носій інформації DVD-R диск, який долучено до матеріалів провадження. Повноту та правильність фіксації своїх показань на цифровому носії свідок ОСОБА_12 підтвердив повністю (т.1, а.с. 113-127); - висновком експерта № 23-А від 18.05.2022 року, згідно якого покази свідка ОСОБА_12 дані ним при проведенні слідчого експерименту в основному відповідають об`єктивним судово-медичним даним установленим при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_13 ( Свідок не бачив чим саме і в які частини тіла були нанесені удари ОСОБА_13 ) (т. 1 , а.с. 129-132); - протоколом відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 08.04.2022 року ( т. 1 , а.с. 135); - постановою про визнання предметів речовими доказами від 19.04.2022 року, (т.1а.с137); - протоколом огляду предмету від 08.04.2022 року разом з фототаблицею до нього, згідно якого оглянуто та детально описано штани, зі слідами РБК, светр та футболка належних ОСОБА_15 та які добровільно видала ОСОБА_39 (т.1 а.с. 140-142); - постановою про визнання предметів речовими доказами від 09.04.2022 року, (т.1а.с143); - висновком експерта № СЕ-19/117-22/4040-Д від 22.04.2022 року ( т.1 , а.с. 159-175); -постановою про визнання предметів речовими доказами від 19.04.2022 року, (т.1а.с176); - висновком експерта № СЕ-19/117-22/4038 -БД від 22.04.2022 року, встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка букального епітелію підозрюваного гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( т. 1, а.с. 179-182); - висновку експерта № 638 від 10.05.2022 р., на куртці чорного кольору, підозрюваного ОСОБА_8 , наданій на дослідження, в об. №4,5 знайдена кров людини. При серелогічному дослідженні у зазначених об"єктах виявлені антигени В іН за ізосерологічною системою АВ0. Кров у цих слідах може походити від підозрюваного ОСОБА_8 . Походження антигена Н від одного із ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , крові яких властивий антиген Н не виключає домішки їх крові (т.1, а.с. 210-212); - висновком експерта від 02.05.2022 р., при серологічному дослідженні слідів крові в об. 1 виявлені антигени В іН , які можуть походити як від однієї особи, в крові якої вони містяться, в тому числі і від ОСОБА_8 , так і від декількох осіб, в крові яких містяться вищезазначені антигени (в разі змішування). В останньому випадку походження антигену Н можливе за рахунок домішку крові як від ОСОБА_15 так і від ОСОБА_13 (т.1, а.с. 226-228); - постановою про визнання предметів речовими доказами від 19.04.2022 року, (т.1а.с229); - постановою про визнання предметів речовими доказами від 19.04.2022 року, (т.2, а.с 11); - протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 08.04.2022 року, ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, було затримано 08.04.2022 року. Фізичне затримання мало місце 08.04.2022 року о 14 год. 50 хв. (т.2, а.с.15-25); - постановою про визнання предметів речовими доказами від 19.04.2022 року, (т.2, а.с 26); - постановою про визнання предметів речовими доказами від 19.04.2022 року, (т.2, а.с 33); -постановою про визнання предметів речовими доказами від 19.04.2022 року, (т.2, а.с 38); - висновком експерта № 23 Б від 20.05.2022 р., відповідно до якого, показання підозрюваного ОСОБА_8 дані ним при проведенні слідчого експерименту відповідають об`єктивним судово-медичним даним установленим при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_15 ( т.2 а.с. 41-44); - постановою слідчого СВ ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області від 20.04.2022 року, у кримінальному провадженні № 0000048від 08.04.2022 року було перекваліфіковано склад кримінального правопорушення зі ст.121 ч. 1 КК України на ч.2 ст.121 КК України, тобто в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого (т.2, а.с.47); - витягом з ЄРДР № 0000048 від 08.04.2022 року, внесеного за повідомленням підприємств, установ, організацій та посадових осіб від 08.04.2022, 07.04.2022 року близько 21 год. ОСОБА_8 перебуваючи в будинку ОСОБА_36 за адресою: АДРЕСА_2 умисно наніс ОСОБА_15 декілька ударів в обличчя та по тулубу, чим спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження . Особою, якій повідомлено про підозру, вказаний ОСОБА_8 . Відомості внесені із правовою кваліфікацією за ч.2 ст.121 КК України (т.2, а.с.48); - протоколом слідчого експерименту від 11.05.2022 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_13 , відповідно до якого, дану процесуальну дію проведено із застосуванням відеокамери «Panasonic HC-V260», після проведення якого відеозапис перенесено на персональний комп`ютер, за допомогою якого усіма учасниками слідчої дії, а саме свідком, двома понятими, було проведено перегляд вказаного відеозапису. Після перегляду відеозапису, вказаний відеозапис записано на цифровий носій інформації DVD-R диск, який долучено до матеріалів провадження. Повноту та правильність фіксації своїх показань на цифровому носії свідок ОСОБА_13 підтвердив повністю (т.2, а.с. 62-76); - протоколом слідчого експерименту від 08.04.2022 року, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_8 , дану процесуальну дію проведено із застосуванням відеокамери «Panasonic HC-V260», після проведення якого відеозапис перенесено на персональний комп`ютер, за допомогою якого усіма учасниками слідчої дії, а саме свідком, двома понятими, було проведено перегляд вказаного відеозапису. Після перегляду відеозапису, вказаний відеозапис записано на цифровий носій інформації DVD-R диск, який долучено до матеріалів провадження. Повноту та правильність фіксації своїх показань на цифровому носії підозрюваний ОСОБА_8 підтвердив повністю (т.2, а.с. 78-91).

Оскільки зміст відеозапису слідчого експерименту з участю підозрюваного ОСОБА_8 суд першої інстанції не розкрив у повному обсязі, колегією суддів він був досліджений.

Відповідно до вказаного слідчого експерименту ОСОБА_8 досить детально та чітко розповідає про те, як він наносив удари кулаками та ногами по тілу ОСОБА_15 в приміщенні будинку, належного ОСОБА_40 .

Зокрема повідомив, що того дня він протягом всього дня вживав горілку та не заперечував стану свого сп`яніння. Сварка від початку розпочалася між ОСОБА_12 та ОСОБА_15 в ході якої вони почали борюкатися на ліжку. В цей час до кімнати зайшов ОСОБА_8 та йому здалося, що ОСОБА_15 душить його брата. Відчуваючи неприязнь до потерпілого, ОСОБА_8 вхопив його за плечі та скинув на підлогу, відібрав у нього табурет та вдарив ОСОБА_15 по плечу, після цього вдарив його ногою у груди, від чого ОСОБА_15 впав на сідниці. Потім ОСОБА_8 продовжив наносити удари кулаком в обличчя ОСОБА_15 . Коли останній впав на підлогу, обвинувачений продовжив бити його ногами по тулубу та голові. Бив багато разів, так як потерпілий намагався декілька разів піднятися, а ОСОБА_8 не давав йому цього зробити шляхом нанесення ударів ногами по тулубу. Коли ОСОБА_15 припинив супротив та стих, ОСОБА_8 забрав свого брата та пішов із будинку.

При цьому обвинувачений надавав показання невимушено, без будь-якого примусу. Під час демонстрації ударів з нього були зняті кайданки і він досить чітко, детально, спокійно показав на манекені приблизну кількість ударів, яких було багато і він їх не пам`ятає.

Ці показання та відтворення обставин і обстановки вчиненого злочину, колегія суддів вважає достовірними, правдивими та вважає, що суд першої інстанції правильно взяв їх до уваги.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що до нього були застосовані недозволені методи досудового розслідування, зокрема погроза працівників поліції притягти до кримінальної відповідальності за скоєне брата обвинуваченого ОСОБА_12 , через що він під час слідчого експерименту оговорив себе, - колегія суддів перевірила належним чином. На підставі ухвали колегії суддів Полтавського апеляційного суду від 23.03.2023 у справі №548/647/22 03.05.2023 ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві були внесені відомості до ЄРДР за ч.1 ст. 365 КК України та була проведена перевірка доводів ОСОБА_8 .

Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 28.12.2023 старшим слідчим СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_41 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000178 від 03.05.2023, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях окремих працівників ВП №2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України. Відповідно до цієї постанови слідчим ТУ ДБР була проведена повна та вичерпна перевірка заяви ОСОБА_8 , яка не знайшла свого підтвердження.

Вказану постанову обвинувачений до слідчого судді не оскаржував.

Твердження про недоведеність того факту, що ОСОБА_8 бив ОСОБА_15 стільцем спростовано протоколом слідчого експерименту з участю підозрюваного, зміст якого наведений вище по тексту.

Щодо особи ОСОБА_16 , то свідок ОСОБА_12 повідомляв, що бачив його в той день, коли побили ОСОБА_15 в момент, коли він разом із ОСОБА_8 вийшли із будинку ОСОБА_42 , де залишили побитим ОСОБА_15 . В суді обвинувачений не заперечував, що допитується свідок ОСОБА_16 . Окрім того, особу свідка встановлено під час досудового слідства та відомості про його особу, місце проживання занесені до реєстру матеріалів досудового розслідування. Саме за цією адресою був викликаний свідок ОСОБА_16 . Вочевидь інша особа не отримала б повістку. Крім цього, показання свідка не суперечать об`єктивним даним досудового розслідування та судового слідства, він був попереджений про кримінальну відповідальність згідно ст.ст. 384, 385 КК України, а тому відсутні підстави для сумніву в особі свідка. Через це його показання є належним і допустимим доказом.

Висновок суду про те, що 23 удари, які були виявлені на тілі ОСОБА_15 спричинені обвинуваченим ОСОБА_8 , ґрунтується на висновку судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_15 , відповідно до якого встановлено кількість ударів в результаті яких настала смерть потерпілого, показаннях підозрюваного ОСОБА_8 під час слідчого експерименту, висновку додаткової судово-медичної експертизи про те, що показання ОСОБА_8 про кількість і механізм спричинених тілесних ушкоджень, відповідають об`єктивним судово-медичним даним, установленим при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_15 .

Твердження обвинуваченого, про те, що його брат ОСОБА_12 не підтвердив спричинення ОСОБА_8 . 23 ударів ОСОБА_15 , колегія суддів не бере до уваги, адже як вказували брати Сайки, ОСОБА_12 втрачав періодично свідомість та не міг бачити всього процесу побиття ОСОБА_15 його братом ОСОБА_8 . Через це показання свідка ОСОБА_12 щодо кількості нанесених ОСОБА_8 ударів слід вважати неповними. Більш того, про це вказує висновок судово-медичного експерта за результатами слідчого експерименту, проведеного із свідком ОСОБА_12 , а саме «свідок не бачив чим саме та в які частини тіла були нанесені удари ОСОБА_15 ».

Слід зазначити, що під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_8 сам заперечував можливість отримати ОСОБА_15 тілесні ушкодження від удару об трубу. В ході огляду місця події змив речовини бурого кольору було зроблено з одвірок. На трубі такої речовини виявлено не було.

Цілком ймовірним є те, що на речах, вилучених під час огляду в будинку ОСОБА_36 наявна кров, що може походити від ОСОБА_13 , адже останній повідомляв, що коли намагався розборонити ОСОБА_15 та Сайків, які билися на ліжку, отримав удар в ділянку носу від чого у нього почалася сильна кровотеча через що були забруднені речі в будинку. Об`єктивно це підтверджується і показаннями свідка ОСОБА_12 .

Обвинувачений ОСОБА_8 неодноразово зазначав у судовому засіданні, що його обурило те, що ОСОБА_15 душить його брата, він відчував страх за останнього і не заперечував що через це наніс ОСОБА_15 удари, хоча у значно меншій кількості, ніж встановлено розслідуванням. Отже твердження сторони захисту про недоведеність раптово виниклих неприязних відносин як мотиву на спричинення ОСОБА_15 тілесних ушкоджень є надуманими.

Захисник стверджує, що у ОСОБА_8 не було наміру наносити тілесні ушкодження ОСОБА_15 через його бажання добровольцем вступити до лав ЗСУ для захисту України. Проте це твердження є безпідставним та не підлягає оцінці в даному випадку, оскільки судовим слідством встановлене протилежне.

Об`єктивних даних, які б вказували на наявність мотиву у братів Сліпичів спричинити тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_15 , а також доказів того, що саме вони побили потерпілого матеріали кримінального провадження не містять, а отже такі твердження є безпідставними.

Факт перебування ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення злочину підтверджується показаннями самого обвинуваченого у судовому засіданні про те, що безпосередньо перед конфліктом він разом із ОСОБА_15 та братом ОСОБА_12 вживали горілку. Такі ж показання він надавав під час слідчого експерименту. Відсутність медичної довідки про стан сп`яніння ОСОБА_8 07.04.2022 не спростовує цього факту, який встановлений на підставі інших належних та допустимих доказів.

Захисник стверджує, що оскільки ОСОБА_8 захищав свого брата, то його дії слід кваліфікувати за ст. 124 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони.

Так, відповідно до положень ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади. Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 цього Кодексу.

Особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме: прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання.

При цьому для вирішення питання про відсутність чи наявність стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання і акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання, а також перевірити наявність чи відсутність обставин, передбачених ч. 5 ст. 36 КК України.

До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, сприймати загрозу як реальну.

ОСОБА_8 стверджує, що він захищав свого брата ОСОБА_12 , якого ОСОБА_15 душив за шию.

Показання ОСОБА_8 та встановлені судом обставини сходяться на тому, що після того, яка ОСОБА_8 скинув ОСОБА_15 зі свого брата ОСОБА_12 та наніс йому кілька ударів, ОСОБА_15 опинився в безпорадному стані та не міг далі чинити опір (з показань ОСОБА_8 слідує, що він заламав ОСОБА_15 руки, а останній кричав щоб ОСОБА_8 його відпустив і він буде спати). Отже слід вважати, що саме в цей момент конфлікт був вичерпаний. Проте ОСОБА_8 продовжив наносити багаторазові удари ногами у взутті по голові та тулубу потерпілого ОСОБА_15 , вочевидь вже не захищаючи брата, а з мотивів особистої неприязні.

Крім того, ОСОБА_8 у своїх доповненнях до апеляційної скарги посилався на те, що суддя ОСОБА_1 , який ухвалював оскаржуваний вирок, брав участь у цьому ж кримінальному провадженні під час досудового розслідування, а тому, відповідно до ст. 76 КПК України, не міг брати участь під час здійснення провадження в суді першої інстанції.

Однак жодних об`єктивних даних про даний факт ОСОБА_8 не надав та колегією суддів не було встановлено.

Із реєстру матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000048 від 08.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України (т. 1 а.м.п. 15), вбачається, що рішення під час досудового розслідування у названому вище кримінальному провадженні (тримання під вартою, арешт майна) приймалися виключно слідчим суддею Хорольського районного суду Полтавської області ОСОБА_43 , що також вбачається із Єдиного державного реєстру судових рішень.

Доводи про необхідність скасування вироку через те, що ОСОБА_8 не був присутнім під час його проголошення, також є безпідставними.

Так, за висновком ККС ВС, викладеного у постанові від 29.09.2020 (справа № 125/163/17, провадження № 51-1515 км 20), відсутність обвинуваченого в залі судового засідання під час проголошення вироку не є підставою для визнання вироку незаконним.

ОСОБА_8 був присутнім у судових засіданнях під час здійснення кримінального провадження в суді першої інстанції, де висловлював свою думку з приводу висунутого обвинувачення, заявляв клопотання, брав участь у дослідженні доказів, виступав у дебатах та звертався до суду з останнім словом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 376 КПК України судове рішення проголошується прилюдно негайно після виходу суду з нарадчої кімнати. На виконання зазначених приписів суд після виходу з нарадчої кімнати 21.09.2022 негайно проголосив вирок, незважаючи на відсутність обвинуваченого в судовому засіданні. Цього ж дня копію вироку було направлено ОСОБА_8 .

Відсутність ОСОБА_8 в залі судового засідання під час проголошення вироку жодним чином не вплинуло на законність і обґрунтованість ухваленого рішення, не перешкодило обвинуваченому реалізувати свої права, в тому числі й право на оскарження вироку в апеляційному порядку, яке ним в повній мірі реалізовано, а тому не може бути підставою для скасування судового рішення.

Щодо призначеного покарання ОСОБА_8 , колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що, досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання врахував фактичні обставини вчиненого злочину, ступінь його тяжкості, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, те, що ОСОБА_8 не визнав своєї вини у вчиненому, наявність обтяжуючої покарання обставини, дані про особу обвинуваченого, який на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, має повну середню освіту, не працює, проживає за рахунок тимчасових заробітків, за місцем проживання характеризується негативно як особа, яка помічена у вживанні спиртних напоїв та у стані сп`яніння має неадекватну поведінку.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд визнав скоєння ним злочину в стані алкогольного сп`яніння. Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Сукупність цих відомостей з конкретними обставинами кримінального правопорушення та даними про особу обвинуваченого дали суду першої інстанції обґрунтовані підстави для висновку, що для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень необхідно і достатньо призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті.

В той же час строк покарання у виді позбавлення волі наближений до мінімального для даного виду покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 121 КК України та відповідає усім встановленим судом обставинам та меті призначення покарання.

Нових обставин, які б переконали колегію суддів у протилежному висновку ніж той, до якого дійшов суд першої інстанції, в ході апеляційного розгляду колегії суддів наведено не було.

З огляду на викладене вище, підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни чи скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_8 , як про це ставиться питання в скаргах захисника та обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника в його інтересах - адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 21 вересня 2022 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той же строк з часу отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3