Справа № 461/7966/24
Провадження № 1-кп/461/229/25
про продовження строку дії запобіжного заходу
06.03.2025 м. Львів
Галицький районний суд м. Львова
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові клопотання прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зугрес Харцизького району Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «сержант», згідно ст.89 КК України раніше не судимого, та відносно якого в провадженні Яворівського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.425 КК України,
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
У судовому засіданні 06.03.2025 прокурор заявила клопотання, в якому просить продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. В обґрунтування поданого клопотання покликається на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а саме в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині (вбивство). Прокурор зазначає, що 08.04.2024 йому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, який відповідними ухвалами слідчого судді та в подальшому ухвалами суду продовжено до 15.03.2025. Стверджує, що на даний час є необхідність у продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки ризики, які стали підставою для обрання даного виду запобіжного заходу не минули та не зменшились, враховуючи міру покарання, яка загрожує обвинуваченому, він може переховуватись від органів досудового слідства та суду. Також обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, які судом ще не допитані. Стверджує, що перебуваючи на волі обвинувачений може знищити чи приховати предмети, які містять сліди кримінального правопорушення та інші речі, які мають значення для кримінального провадження, а тому продовжує існувати ризик іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Продовжує існувати також ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 офіційно не працює, не має постійного місця проживання у Львівській області, та відносно нього в провадженні Яворівського районного суду Львівської області перебуває обвинувальний акт. Окрім того, прокурор зазначила, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, із застосуванням насильства, яке спричинило загибель потерпілої, та є особливо тяжким злочином, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, а тому просить не визначати розмір застави.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора заперечив, просив застосувати відносно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт. Подане прокурором клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу аналогічне попереднім, в клопотанні не наведені жодні нові обставини, які б зумовлювали необхідність продовження строку тримання під вартою. Подане прокурором клопотання вважає безпідставним та необґрунтованим. Стверджує, що прокурором ризики позапроцесуальної поведінки обвинуваченого недоведені, та такі є лише припущеннями сторони обвинувачення.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника, щодо задоволення клопотання заперечив. Вважає, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, прокурором недоведені та є надуманими, зобов`язався виконувати покладені на нього обов`язки.
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі.
Потерпіла ОСОБА_8 та її представник - адвокат ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилися, представник потерпілої подала заяву, в якій просить судове засідання призначене на 06.03.2025 проводити у відсутності потерпілої та її представника.
Заслухавши думку учасників судового провадження, оглянувши обвинувальний акт та долучені до такого матеріали, суд приходить до такого висновку.
Згідно з положеннями ч.ч.1, 2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. При цьому вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Статтею 331 КПК України передбачено, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.
Ухвалою суду від 15.01.2025 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено раніше обраний йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, на 60 днів - до 15.03.2025.
Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований в тому числі до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Поняття "обґрунтована підозра" визначена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A).
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, яке є особливо тяжким злочином у розумінні ст.12 КК України, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, відтак з метою уникнення покарання, існують ризики того, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 згідно ст.89 КК України раніше не судимий, однак в провадженні Яворівського районного суду Львівської області відносно нього перебуває кримінальне провадження про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.425 КК України, а тому може продовжити злочинну діяльність.
Наявні підстави вважати, що продовжує існувати ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 може впливати на свідків, потерпілих та експертів у цьому кримінальному провадженні. Оскільки ризик впливу на вказаних осіб існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.
Суд при застосуванні запобіжного заходу приймає до уваги той факт, що ОСОБА_4 неодружений, раніше проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 , зареєстрований у військовому гуртожитку в м. Києві, та фактично проживав у м. Львові, офіційно не працював, не мав постійного доходу, на утриманні дітей чи будь-яких інших осіб немає, стан його здоров`я задовільний.
З урахуванням викладеного, особи обвинуваченого, обставин вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 КПК України ризикам переховування обвинуваченого від суду, впливу на потерпілих, свідків, експертів та вчинення інших кримінальних правопорушень.
Відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, що спричинив загибель людини.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину що спричинив загибель людини, підстав для застосування альтернативи у вигляді застави суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131, 132, 176-178, 183, 184, 194, 331, 372, 376 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
клопотання прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону - задоволити.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)», продовжити до 60 днів - до 04.05.2025.
Відповідно до положень п.2 ч.4 ст.183 КПК України розмір застави не визначати.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом п`яти днів з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено 06.03.2025.

Суддя ОСОБА_1