Справа № 541/4548/24
Провадження № 1-кс/541/1139/2024
У Х В А Л А

іменем України

12 грудня 2024 рокум. Миргород

Слідчий суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню за № 0001287 від 10 грудня 2024 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вікторівка Ширяївського району Одеської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, який проходить строкову військову службу у ВЧ НОМЕР_1 на посаді електрика ремонтно-відновлювального батальйону у військовому званні солдата, не одружений, утриманців не має, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 12 червня 2023 року Миргородським міськрайонним судом за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

встановив:

11 грудня 2024 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшло клопотання слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 .

З клопотання та наданих матеріалів кримінального провадження вбачається наступне.

09 грудня 2024 року близько 23 год 55 хв. ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, що введений у зв`язку з військовою агресією рф проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 та продовжений по теперішній час, реалізуючи свій раптово виниклий умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи та незаконного особистого збагачення, переконавшись, що власник майна та інші особи поряд відсутні, за його діями ніхто не спостерігає, тобто діючи таємно, озброївшись каменем, шляхом розбиття шибок двох метало-профільних дверей, проник до приміщення ТРЦ «Мир», розташованого за адресою: м. Миргород, вул. Гоголя, 147. При цьому, продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 шляхом механічного пошкодження шухляд шафи викрав звідти грошові кошти в сумі 8 185 грн, а також предмети біжутерії вартістю 1 319,67 грн, належні фізичній особі підприємцю ОСОБА_7 , які обернув на свою користь.

При цьому, ОСОБА_4 був помічений та викритий охоронцями торгівельно-розважального центру під час викрадення чужого майна, однак, незважаючи на те, що його протиправні дії є явними для інших, продовжив вчиняти їх відкрито.

В подальшому ОСОБА_4 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, довівши свій злочинний умисел до кінця та тим самим заподіявши потерпілій ОСОБА_7 матеріальних збитків на суму 9 504,67 грн.

10 грудня 2024 року відомості по даному факту внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001287 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

11 грудня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені вказаного кримінального правопорушення.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину органом досудового розслідування доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 10 грудня 2024 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 10 грудня 2024 року; протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 від 10 грудня 2024 року; протоколами пред`явлення особи для впізнання від 10 грудня 2024 року; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ( ОСОБА_4 ) та результатами особистого обшуку від 10 грудня 2024 року; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 10 грудня 2024 року.

Метою застосування запобіжного заходу слідчим зазначено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілу у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, може ухилитися від виконання процесуальних обов`язків, а також враховуючи, що застосування відносно нього жодного з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, виключається можливість обрання відносно підозрюваного іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Під час судового розгляду прокурор підтримав клопотання з викладених в ньому підстав.

Підозрюваний ОСОБА_4 просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, пояснив, що він співпрацює зі слідством, проживає в будинку матері, зазначив, що умови домашнього арешту буде виконувати в повному обсязі.

Захисник ОСОБА_5 зазначив наступне. ОСОБА_4 є позитивною людиною, фактично проживає зі своєю сестрою в будинку матері, розкаявся у вчиненому, добровільно видав викрадене, має намір виправитися. З цих підстав захисник просив обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Мати підозрюваного ОСОБА_10 надала заяву про обраня ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 в належному їй будинку.

Вислухавши думку прокурора, захисника, пояснення підозрюваного, перевіривши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання з наступних підстав.

Витяг з ЄРДР № 0001287 свідчить про те, що 10 грудня 2024 року відносно ОСОБА_4 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 186 КК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 травня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

10 грудня 2024 року о 12 год 50 хв. за підозрою у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення ОСОБА_4 затримано на підставі та в порядку ст. 208 КПК України.

11 грудня 2024 року затриманому за підозрою у вчиненні злочину в присутності його захисника повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбачених цією статтею.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.

Як вбачається з клопотання, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії тяжких злочинів.

ОСОБА_4 не має власної сім`ї, майна у значних розмірах, або місця роботи, які б утримували його за місцем мешкання, джерело його доходів не відоме, а тому в будь-який час він може змінити місце проживання, виїхавши за межі міста та району, на територію, яка буде знаходитися поза юрисдикцією Миргородського районного відділу поліції, без значних наслідків для себе. ОСОБА_4 раніше судимий за скоєння аналогічного кримінального правопорушення, вчинив злочин, перебуваючи під іспитовим строком (вироком Миргородського міськрайонного суду від 12 червня 2023 року засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком два роки) та підозрюється у вчиненні іншого кримінального правопорушення (ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва до ОСОБА_4 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 60 560 грн), усвідомлюючи, що він може бути позбавлений волі на тривалий термін, з метою переховування від органів досудового розслідування та уникнення кримінальної відповідальності за скоєне, підозрюваний може намагатися покинути без негативних для себе наслідків територію свого проживання, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик впливу на учасників кримінального провадження, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти власності, скоїв кримінальне правопорушення та проживає на території Миргородської територіальної громади. При цьому, не виключається наявність в його оточенні осіб, які сприяли скоєнню кримінального правопорушення або взагалі є його співучасниками. Особи, які безпосередньо викрили дії ОСОБА_4 та намагалися його зупинити, проживають на території м. Миргорода та Миргородського району. Отже, застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде запобігати спробам підозрюваного незаконно впливати на свідків, потерпілу, зважаючи на факт повідомлення про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та бажання уникнути суворого покарання, зокрема позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, яке загрожує йому в разі визнання винним.

Характер, тяжкість, обставини та період вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , який перебуває під випробувальним терміном за скоєння однорідного за складом злочину, а також підозрюється у скоєнні іншого тяжкого кримінального правопорушення, факт скоєння грабежу, що характеризується зухвалістю, свідчать про систематичність, а отже підтверджують можливість вчинити нове кримінальне правопорушення аналогічного або іншого характеру, зокрема з корисливим мотивом. Застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не може запобігти спробам ОСОБА_4 вчинити нові кримінальні правопорушення, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, наявна обґрунтована підозра відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, наявність ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, а також мета забезпечення належної поведінки підозрюваного свідчать про неможливість запобігання існуючим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Вищезазначене підтверджується доказами, доданими до клопотання.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що у практиці ЄСПЛ визначено, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення особою тяжкого злочину на початковому етапі розслідування виправдовує тримання під вартою.

Підстав, що перешкоджають обранню запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не вбачає.

Оцінивши зазначені обставини в їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного в подальшому належить утримувати під вартою. Таке рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по кримінальному провадженню існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя визначає розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у кримінальному провадженні, який передбачено п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, в межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 94, 176-178, 183, 193, 194, 196, 198, 205 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів з 12 години 50 хвилин 10 грудня 2024 року до 12 години 50 хвилин 07 лютого 2025 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок UA0015950 в ДКСУ м. Київ код ЗКПО 26304855, МФО 820172, отримувач ТУ ДСА України в Полтавській області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом строку дії ухвали.

У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 після звільнення з-під варти прибувати за кожною вимогою до слідчого або суду протягом строку дії запобіжного заходу у вигляді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду із встановленою ним періодичністю;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на депозитний рахунок ТУ ДСАУ в Полтавській області, має бути наданий уповноваженій службовій особі Полтавської установи виконання покарань № 23.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Полтавської установи виконання покарань № 23 негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, який здійснює досудове розслідування.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, однак відповідно до положень ст. 205 КПК України ця ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1