печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року Печерський районний суд міста Києва у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001998 від 18.12.2023,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_3 за погодженням з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0001998 від 18.12.2023 року на майно, а саме на грошові кошти у безготівковій формі, які зберігаються на банківських рахунках ФОП ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: №№ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , відкритих в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (МФО 322001), юридична адреса: м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, та арешт на видаткові операції по рахунках за виключенням операцій зі сплати податків, зборів (обов`язкових платежів) та виплат заробітної плати працівникам.

Окрім цього просила негайно та в той же день банківським установам АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надати старшому слідчому в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 , та іншим слідчим групи слідчих, або за їх дорученням (в порядку ст.40 КПК України) оперативним працівникам, довідку про залишок коштів на рахунку при накладенні арешту на кошти та в подальшому надавати дану інформацію про залишок коштів на зазначеному рахунку за запитом старшого слідчого в ОВС ГСУ НПУ ОСОБА_3 .

Метою накладення арешту є забезпечення конфіскації майна як виду покарання, так як особа, яка ним володіє може здійснити відчуження, продаж, дарування, міну.

З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001998 від 18.12.2023 за підозрою ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 369 КК України, ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст. 369 КК України та за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 369 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що керівник ПП «Корпорація ліній розвитку» () ОСОБА_5 , будучи менеджером в групі компаній під маркетинговою назвою «KLR Bus», яка надає послуги з міжнародних перевезень пасажирів автобусами, та до складу якої входять у тому числі ТОВ «Люкс-рейзен біс» (), ПП «Корпорація ліній розвитку» (), ТОВ «Дрім лайнс» (), надала неправомірну вигоду ОСОБА_6 , яка являлась службовою особою, за вчинення нею та іншими невстановленими службовими особами, в інтересах ТОВ «Люкс-рейзен біс», дій з використанням наданого службового становища.

14.08.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

05.12.2024 ОСОБА_5 повідомлено про нову підозру та про зміну раніше повідомленої підозри у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1,3 ст. 369 КК України.

Один із злочинів, ймовірно вчинений ОСОБА_5 , який кваліфікований ч. 3 ст. 369 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна, та, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким.

У ході досудового розслідування встановлено, що підозрювана ОСОБА_5 , 10.08.2018 зареєстрована як фізична особа-підприємець (РНОКПП НОМЕР_1 ) номер державної реєстрації НОМЕР_4 .

Крім того, встановлено, що ФОП ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), використовуються наступні банківські рахунки №№ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , відкриті в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (МФО 322001).

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на вказане майно може призвести до його приховування, зникнення, втрати, використання, пересування чи передачі, тобто фактично позбавить можливості конфіскації майна як можливого виду додаткового покарання.

Слідча ОСОБА_3 направила на адресу суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

Слідчий суддя розглянув клопотання за відсутності власника майна на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання, виходячи з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини 2 цієї статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном в цьому випадку є виправданим, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, здійснюється на підставі закону, з метою задоволення суспільного інтересу, з дотриманням принципів пропорційності та справедливої рівноваги.

Позбавлення права розпоряджатися та/або користуватися майном, тобто накладення принаймні однієї із зазначених заборон, є неодмінним юридичним наслідком арешту майна, зумовленим самою правовою природою цього заходу забезпечення кримінального провадження.

Зазначене узгоджується з вимогами чинних для України міжнародно-правових актів. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 19 Кримінальної конвенції про боротьбу з корупцією (ETS 173) (набрала чинності для України 1 березня 2010 року), частини першої статті 31 Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти корупції (набрала чинності для України 1 січня 2010 року), частини першої статті 2 Конвенції про відмивання, пошук, арешт та конфіскацію доходів, одержаних злочинним шляхом (набрала чинності для України 1 травня 1998 року), кожна сторона цих конвенцій зобов`язується вживати необхідних заходів для забезпечення можливості конфіскації чи вилучення в інший спосіб майна осіб, винних у корупційних та інших злочинах, що охоплюються сферою дії відповідних конвенцій, у тому числі власності, вартість якої відповідає отриманим від злочинів доходам.

Враховуючи зазначені обставини, з метою забезпечення конфіскації майна існує необхідність накладення арешту на вказані грошові кошти у безготівковій формі, які зберігаються на банківських рахунках ФОП ОСОБА_5 .

Згідно із частиною першою статті 7 Директиви 2014/42/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 3 травня 2014 року «Про замороження та конфіскацію засобів та доходів, отриманих злочинним шляхом, у Європейському Союзі», держави-члени повинні вживати необхідних заходів для забезпечення заморожування та збереження майна з метою його подальшої конфіскації.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна.

Так, згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Зважаючи на обставини кримінального правопорушення, яке розслідуються у межах цього кримінального провадження, доводи слідчого про існування ризиків відчуження, знищення, спотворення речових доказів у кримінальному провадженні є цілком обґрунтованими.

Викладене в клопотанні слідчого переконує слідчого суддю у тому, що мета цього заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобігання цьому ризику може бути досягнута.

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження є оціночними поняттями. Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що будь-яке втручання у право особи з боку держави має забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

На переконання слідчого судді, загальні інтереси суспільства у вигляді досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України (зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування тощо), виправдовують ступінь втручання у право власності особи, яке пов`язане з накладенням арешту на належне їй майно.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя доходить висновку про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на грошові кошти у безготівковій формі, які зберігаються на банківських рахунках ФОП ОСОБА_5 з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

При цьому, клопотання слідчої в частині надання інформації про залишки грошових коштів на вказаних рахунках на момент накладення арешту, задоволенню не підлягає, оскільки воно виходить за межі предмету розгляду клопотання про арешт майна та може бути розглянуте в порядку звернення з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0001998 від 18.12.2023 року на майно, а саме на грошові кошти у безготівковій формі, які зберігаються на банківських рахунках ФОП ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: №№ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , відкритих в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (МФО 322001), юридична адреса: м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, та арешт на видаткові операції по рахунках за виключенням операцій зі сплати податків, зборів (обов`язкових платежів) та виплат заробітної плати працівникам.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1