Номер провадження: 11-кп/813/46/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 на вирок Київського районного суду м.Одеси від 11 червня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001843 від 17 травня 2017 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бендери Республіки Молдова, громадянина Молдови, з неповною середньою освітою, не одруженого, працюючого за наймом, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

18.04.2019 року вироком Малиновського районного суду м. Одеси за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання звільнений з випробуванням строком на 2 роки;

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,

установив

Вироком Київського районного суду м.Одеси від 11 червня 2019 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та йому призначено покарання:

-за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

-за ч.3 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, з урахуванням покарання призначеного вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 18.04.2019 року, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 роки із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 не обирався.

Вирішено питання з речовими доказами та з цивільним позовом потерпілої ОСОБА_10 .

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції прокурор Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвали новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом повного поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Судові засідання апеляційного суду неодноразово відкладалися у зв`язку з неявкою обвинуваченого ОСОБА_8 , та 20.05.2020 року судом постановлено ухвалу про розшук обвинуваченого, який в подальшому продовжений ухвалою від 15.11.2024 року, а апеляційне провадження зупинене.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 190 КПК України, ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу, в тому числі, з моменту приводу обвинуваченого до суду.

18.03.2025 року ОСОБА_8 затриманий співробітниками ОРУП №1 ГУНП в Одеській області на підставі ухвали Одеського апеляційного суду від 15.11.2024 року та доставлений до Одеського апеляційного суду.

Прокурор ОСОБА_6 заявив клопотання, в якому просив застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що обвинувачений ухилявся від явки до суду для розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставиться питання про погіршення його становища.

Прокурор вважає, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час апеляційного розгляду.

Враховуючи встановлення місця знаходження та затримання обвинуваченого ОСОБА_8 , а також клопотання прокурора, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відновлення апеляційного провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав заявлене клопотання, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення клопотання; апеляційний суд дійшов висновку про наступне.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 183 КПК визначено порядок обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з урахуванням доведення прокурором що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 194 КПК передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_8 на протязі тривалого часу не з`являвся до суду апеляційної інстанції, в зв`язку з чим 11.09.2019 року Одеським апеляційним судом постановлено ухвалу про застосування приводу обвинуваченого.

Однак, обвинувачений в судове засідання апеляційного суду доставлений не був, у зв`язку з відсутністю за місцем проживання, про зміну свого місця проживання суд не повідомляв.

В подальшому, апеляційний розгляд неодноразово відкладався, з надсиланням на адресу місця проживання обвинуваченого ОСОБА_8 судових повісток, а також останній викликався до суду шляхом надіслання смс-повідомлень на його мобільний номер телефону.

Неявка обвинуваченого до суду та ігнорування судових викликів стало підставою для постановлення судом ухвали від 20.05.2020 року про оголошення обвинуваченого у розшук та надання дозволу на його затримання, який в подальшому було продовжено.

18.03.2025 року, на виконання ухвали апеляційного суду, обвинуваченого ОСОБА_8 затримано співробітниками ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.

Апеляційний суд приймає погоджується з доводами сторони обвинувачення стосовно наявності у вказаному провадженні ризику переховування підозрюваного від суду.

Водночас, відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що твердження прокурора про наявність ризику та неможливість запобігання йому шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування злочину.

Апеляційний суд приймає до уваги посилання прокурора відносно того, що ОСОБА_8 загрожує тяжке покарання, його скрутний майновий стан, відсутність міцних соціальних зв`язків.

В той же час, колегія суддів зауважує, що вищевказані обставини не можуть слугувати безумовною підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу в межах вказаного провадження.

Водночас, доказів того, що ОСОБА_8 умисно переховувався від суду, апеляційному суду не надано, оскільки вироком суду до обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційного суду повідомив, що проживає в м. Києві, працевлаштований двірником, наміру переховування не мав, оскільки не був обізнаний про необхідність явки до суду.

Більш того, колегія суддів зауважує, що запобіжний захід не є покаранням за злочин. Його мета забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої особи.

Окрім того, сторона обвинувачення не позбавлена права, в разі недотримання ОСОБА_8 умов домашнього арешту звернутися до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш суворий.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 199, 331, 370, 392, 404, 405, 407, 419, 422-1, 532КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Клопотання прокурора ОСОБА_6 задовольнити частково.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у домашнього арешту строком до 18.05.2025 року із забороною залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , з 22.00 години до 05.00 години наступної доби.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 , на строк до 18.05.2025 року включно обов`язки передбачені п.п. 1, 2, 8 ч.5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до суду за першим викликом;

- не відлучатись без дозволу суду з місця проживання визначеного цією ухвалою;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Роз`яснити обвинуваченому що в разі невиконання, покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення в розмірі від 0.25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконання ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покласти на Відділ поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4