Справа № 362/2000/25
Провадження № 1-кс/362/211/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2025 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

слідчого - ОСОБА_3 ,

розглянувши в залі суду в м. Василькові Київської області клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ст.лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого начальником Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури, про проведення обшуку,-

в с т а н о в и в:

21.03.2025 р. до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ст.лейтенанта поліції ОСОБА_4 про проведення обшуку.

Клопотання мотивовано наступним.

В провадженні СВ відділу поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000170 від 05.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,.

Короткий вклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з розслідуванням якого подається клопотання:

05.03.2025 р. о 10:22 год. до ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області надійшла заява від гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те що 28.02.2025 у Васильківській міській лікарні, що за адресою: Київська область м. Васильків проспект Київський шлях буд 87, помер громадянин ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , без ознак насильницької смерті (ЄО 2659)

За даним фактом 05.03.2025 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000170 від 05.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

05.03.2025 р. допитано в якості потерпілого гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка дала наступні показання: "Так дійсно проживаю за вище вказаною адресою: АДРЕСА_1 . Хочу повідомити, що мала батька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживав зі мною за вище вказаною адресою. В жовтні 2023 р. точної дати не пам?ятаю, батьку зробили операцію статевого органу. Після чого в лютому 2024 року йому поставили діагноз рак статевого органу. Батько лікувався, проходив променеву терапію, яка тривала 21 день, краще йому не стало. У вересні місяці 2024 року батьку зробили повторну операцію та назначили курс хіміотерапії, який він проходив на постійній основі. Після кожного курсу хіміотерапії, який проводився кожні три тижні нам потрібно було капати кров так як падав гемоглобін. Кров капали ми в Васильківській БЛІЛ ВМР, що розташована за адресою: Київська обл., Обухівський р-н., м. Васильків, провул. Київський Шлях, 87. Кожного разу перед тим як прокапували кров спочатку перед процедурою брали аналізи, міряли тиск, міряли температуру. 27.02.2025 р. моя мати ОСОБА_7 разом з батьком пішли до лікарні на постійну процедуру прокапування крові, після цього батько з матір?ю лишилися в лікарні так як в п?ятницю батьку знову потрібно було прокапувати кров. До того як проводити лікування батька в нього не взяли жодного аналізу. Мама запитала лікарів, чи будуть вони щось робити, вимірювати показники. На що медсестра відповіла що одразу буде капати кров. 28.02.2025 р. батько пішов на повторну процедуру прокапування крові та під час прокапування йому стало зле, в нього піднялась температура, він почав марити, про що було повідомлено лікаря. Після чого прийшли всі лікарі в тому числі і завідуюча. Завідуюча запитала лікаря чи мирів він тиск. На що лікар відповів, що не встиг. 28.02.2025 р. моя мати мене набрала на мобільний телефон та повідомила, що батьку погано. Після чого я зібралася та поїхала до лікарні. По приїзду до Васильківської БЛЛ ВМР, я на месенджер лікуючому лікарю хіміотерапевту написала повідомлення, в якому описала стан батька. На що лікар відповів, що батька потрібно перемісти в реанімацію для інтенсивної терапії. Ми повідомили лікаря з ОСОБА_8 , про те, що батька потрібно перемістити до реанімації. На що лікарі з ОСОБА_8 повідомили, що знають, що їм робити та щоб я не заважала. Після чого я знов написала лікуючому лікарю, що батьку поставили дві крапельниці, щоб збити температуру, але вона всеодно тримається, не падає. Лікар та завідуюча повідомила, що це в батька така реакція на кров, яку йому прокапували і що таке буває. Лікуючий лікар хіміотерапевт написав, що до цього ж такого не було, можливо вони переплутали резус або групу крові. Батьку поставили шість крапельниць, після чого температура почала спадати до 38,5, він прийшов до свідомості десь на пів години, після чого почав падати тиск. Як впав тиск мама пішла до лікаря, щоб повідомити про це. Лікар відповів, що це обезводнення та потрібно по троху давати води. Стан батька погіршувався, він втратив свідомість. Мама пішла до лікаря в кабінет, але там було зачинено. Прийшла медсестра почала міряти пульс, але пульс не прослуховувався. Медсестра викликала лікаря з реанімації, якого ми чекали протягом 10 хвилин, медсестра в цей час взяла апарат, щоб побачити чи б?ється серце, серце не билося та вона почала робити штучний масаж серця. Після чого прийшов лікар, оглянув батька, зробив штучний масаж серця та констатував смерть. За тиждень до прокопування крові ми відвезли батька на діагностику, провели УЗД та ЕКГ серця, показники були в нормі. В суботу 01.03.2025 р. ми приїхали до Васильківської БЛІЛ ВМР, щоб отримати лікарське свідоцтво про смерть. На що нам відповіли, що його ще не передали з відділення. Після чого ми пішли до терапевтичного відділення, щоб дізнатися чому не передали лікарське свідоцтво про смерть, на що нам відповіли, що начмеда на місці немає, а коли він прийде документи віддадуть. Ми вирішили зайти до начмеда запитати чи передали йому документи, він відповів, що передали, хоча через 5 хвилин прийшла санітарка з терапевтичного відділення яка чергувала з 28.02.2025 по 01.03.2025 з документами, які лишила в кабінеті в начмеда та пішла. Після чого документи передали патологоанатому, який запросив мене одну в кабінет, де почав вимагати в мене мій паспорт мою прописку, на що я відповіла що паспорта з собою не брала. В ході діалогу в нас почався конфлікт, під час якого я сказала «це ви вбили батька», на що лікар відповів, чому я не написала заяву до відповідних органів".

Виходячи з вище викладеного, 05 березня 2025 р., о 16 год. 33 хв., на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України проведено обшук в поліклінічному корпусі, кабінету №408 на 4 поверсі КНП Васильківської БЛІЛ ВМР за адресою: Київська область, Обухівський район,м. Васильків, проспект Київський Шлях 87, з метою врятування майна (речових доказів), які знаходилося в кабінеті приміщення, запобігання їхньому знищенню.

В кабінеті №408 було виявлено та вилучено:

1. Заяву ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 вуд 01.03.2025 на 1 арк. в оригіналі.

2. Копії журналу обліку прийому хворих у стаціонар та відмов госпіталізації на 5 арк. не прошиті, завірені печаткою.

3. Медичну картку стаціонарного хворого №1109/262/1418 від 27.02.2025 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та 10 листків аналізів в прошитому стані на 16 арк.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті ( частини статті) закону України про кримінальну відповідальність: ч. 1 ст. 115 КК України, вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Підстави обшуку:

Згідно ч. 1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє або на підставі ухвали слідчого судді.

При цьому, слідчий виходив з того, що на момент проникнення до іншого володіння особи неможливо було отримати в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом, відповідний дозвіл слідчого судді; були підстави для проникнення до іншого володіння особи без ухвали слідчого судді, оскільки це було зумовлено врятуванням майна (речових доказів) з метою запобігання його знищенню, при цьому виявлено в ході обшуку:

1. Заяву ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вуд 01.03.2025 на 1 арк. в оригіналі.

2. Копії журналу обліку прийому хворих у стаціонар та відмов госпіталізації на 5 арк. не прошиті, завірені печаткою.

3. Медичну картку стаціонарного хворого №1109/262/1418 від 27.02.2025 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та 10 листків аналізів в прошитому стані на 16 арк.

Дані речі мають істотне значення для досудового розслідування, а відомості, які містяться в них, можуть бути доказами під час судового розгляду (обшук проводився з використанням методики «раптовості», без чого неможливо було б досягнути мети слідчої дії - виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення злочину (існувала обґрунтована підозра загрози знищення, перетворення заінтересованими особами вилучених документів, що мають значення для кримінального провадження. Вказані побоювання у сторони обвинувачення виникли за результатами допиту потерпілого гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 )

Виходячи з положень КПК, термін «майно» вживається в розумінні, яке є ширшим за обсягом порівняно з відповідним цивільно-правовим поняттям, і включає в себе матеріальні об`єкти, що мають або можуть мати ознаки речових доказів.

Так, у КПК вказано, зокрема:

- … гроші, цінності та інше майно … одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення … або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення (п. 6 ч. 1 ст. 91);

- майно, що було ... вилучене з обігу; підшукане, виготовлене, пристосоване або використане як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегло на собі його сліди; яке не має ніякої цінності і не може бути використане (ч. 9 ст. 100);

- тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено (ч. 2 ст. 167);

- арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів (ч. 2 ст. 170);

- арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170);

- у ч. 3 ст. 234 зазначається про «індивідуальні або родові ознаки речей, документів, іншого майна»;

- предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (ч. 7 ст. 236). Тобто тимчасово вилученим «майном» є, серед іншого, «предмети, які вилучені законом з обігу». Це характерно і для ч. 7 ст. 237 КПК.

Системний аналіз положень КПК також свідчить, що поняття майно, з одного боку, та речові докази, з іншого, можуть розглядатися як ціле і частина відповідно. Такі заходи забезпечення кримінального провадження, як тимчасове вилучення майна та арешт майна, виходячи навіть з їх назви, взагалі застосовуються до різних категорій майна, але серед іншого - безпосередньо до речових доказів.

Взаємопоєднане тлумачення приписів кримінального процесуального закону недвозначно свідчить, що в розумінні ч. 3 ст. 233 КПК поняття «майно» охоплює своїм змістом речі, документи, гроші, інші цінності та матеріальні об`єкти, серед яких, предмети, знаряддя, засоби вчинення кримінального правопорушення, які мають або можуть мати ознаки речових доказів.

Щодо поняття «врятування» в аспекті застосування ч. 3 ст. 233 КПК.

Право на повагу до житла як складова права на приватність належить до основоположних прав людини, закріплених на національному та міжнародному рівнях. Конституційний Суд України в Рішенні від 31 травня 2011 року № 4-рп/2011 наголосив на тому, що гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини, ст. 8 Конвенції, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини).

У згаданому Рішенні Конституційний Суд України також зазначив, що конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства, а також задля запобігання кримінальним правопорушенням. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, за відповідних обставин, може визнаватися легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Приписи ст. 30 Конституції України гарантують кожному недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду й обшуку.

Отож, із положень ст. 30 Конституції України слідує таке:

- допускається наявність невідкладних випадків, коли дозволений інший, за відсутності вмотивованого рішення суду, встановлений законом порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку;

- невідкладність випадків законодавець обумовлює врятуванням життя людей, майна чи безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину.

Зазвичай підставою для обмеження права на недоторканність житла в позасудовому порядку здебільшого є екстремальні випадки природного чи техногенного характеру.

Так, невідкладним випадком, серед інших, є той, що визначений у ч. 6. ст. 80 Кодексу цивільного захисту України, де йдеться про те, що під час гасіння пожежі працівник пожежно-рятувального підрозділу має право на безперешкодний доступ до всіх житлових, виробничих та інших приміщень, а також на застосування будь-яких заходів, спрямованих на рятування населення, запобігання поширенню вогню та ліквідацію пожежі. Цей порядок доступу не вимагає попереднього судового контролю або його здійснення post factum.

У статті 38 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII йдеться про те, що поліція в невідкладних випадках може проникнути до житла чи іншого володіння особи без вмотивованого рішення суду, зокрема, і post factum. Про застосування такого поліцейського превентивного заходу складається протокол, а невідкладні випадки пов`язані: із рятуванням життя людей та цінного майна під час надзвичайних ситуацій; безпосереднім переслідуванням осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення; припиненням кримінального правопорушення, що загрожує життю осіб, які знаходяться в житлі або іншому володінні.

Інакший, установлений законом порядок, передбачений ч. 3 ст. 233 КПК, згідно з якою слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний після здійснення таких дій невідкладно звернутися post factumдо слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку.

Наявність єднального сполучника «та» між словосполученнями «врятування життя людей» і «врятування майна» ОП ККС ВС сприймає як законодавче визначення альтернативних випадків щодо невідкладного проникнення, де слово «людей» у формулюванні відповідної підстави, у розумінні ч. 3 ст. 233 КПК, уособлює необхідність врятування життя хоча б однієї особи.

Немає підстав у контексті приписів ст. 30 Конституції України та ч. 3 ст. 233 КПК заперечувати допустимість проведення в житлі чи іншому володінні особи огляду й обшуку після проникнення до такого житла чи іншого володіння особи за наявності невідкладних випадків.

По-перше, йдеться про кримінальну процесуальну діяльність слідчого, дізнавача, прокурора до постановлення ухвали слідчого судді щодо проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку (ст. 30 Конституції України), яка реалізується на підставі ч. 3 ст. 233 КПК. Отже, очевидною є підпорядкованість законодавчо визначеної мети невідкладного обшуку - врятування майна вирішенню і розв`язанню тих завдань, про які йдеться в ст. 2 КПК.

По-друге, в аспекті виконання завдань кримінального провадження термін «врятування» означає усуватизагрозусмерті, знищення; захищатиіснування; оберігати, укривативід шкідливого, небажаного, небезпечноговпливу життя людей та майна. Телеологічне тлумачення безсумнівно вказує на такі підстави невідкладного обшуку, як реальна загроза того, що предмет, який розшукується та підлягає вилученню, може бути знищено через зволікання з його відшуканням, відповідно - метою такого відшукання є запобігання знищенню об`єктів, що можуть мати значення речових доказів.

Приписи ч. 3 ст. 233 КПК передбачають можливість проникнення до житла (іншого володіння) в процесі здійснення кримінальної процесуальної діяльності для розслідування кримінальних правопорушень. Відповідно, під час проникнення можуть проводитися необхідні процесуальні дії, спрямовані на рятування майна, серед іншого, об`єктів матеріального світу, які мають або можуть мати ознаки речових доказів під час проведення обшуку. У ситуації, коли слідчому чи прокурору стає відомо про можливе знищення майна, яке може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, застосовуються положення ч. 3 ст. 233 КПК щодо його врятування, які є підставою для невідкладного проникнення до житла (іншого володіння).

Проведення обшуку (огляду) житла чи іншого володіння особи без рішення суду в невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей чи майна чи безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, з дотриманням обмежень і умов, передбачених законодавством (статтями 214, 233, 237 КПК), не порушує засади недоторканності житла чи іншого володіння особи.

З метою належного вирішення завдань, визначених у ст. 2 КПК, їх розв`язання, а також нейтралізації загроз з боку суб`єктів протиправної поведінки чи інших осіб, які діють на їх користь, у ч. 3 ст. 233 КПК з метою реалізації правоохоронюваних інтересів установлено спеціальні правила. Неможливість забезпечити збереження доказів без їх негайного відшукання і вилучення обумовлює невідкладну необхідність вжиття передбачених КПК процесуальних заходів з метою врятування (збереження) відповідного майна, зокрема шляхом проведення обшуку до отримання ухвали слідчого судді. При цьому висока ймовірність протягом короткого часу знищення таких доказів зумовлює невідкладність вжиття заходів з метою їх збереження.

Про наявність у сторони обвинувачення обґрунтованих побоювань того, що майно може бути знищеним, може свідчити як наявність у слідчого та прокурора відповідних даних, що воно може бути знищене, з огляду на відомості, отримані оперативним шляхом, з повідомлень свідків, потерпілих, підозрюваних чи з інших належних та допустимих джерел, які вказують, що майно може бути знищено, так і специфіка розвитку подій у розслідуванні кримінального провадження, коли, наприклад, один із співучасників кримінального правопорушення був затриманий, то побоювання того, що його затримання може змусити інших співучасників знищити речові докази, стають досить реальними. Викриття кримінального правопорушення створює очевидну і реальну загрозу (високу ймовірність) швидкого знищення речових доказів третіми особами (співучасниками, родичами або друзями підозрюваного тощо), зацікавленими в унеможливленні ефективного розслідування. Водночас дотримання порядку попереднього отримання дозволу слідчого судді на проведення обшуку (який включає складання та подання до суду вмотивованого клопотання, його розподіл автоматизованою системою, прийняття до провадження слідчим суддею, проведення судового засідання та складання за його результатами ухвали) зумовлює відповідні можливості для знищення доказів особами, яким відомо про факт затримання правопорушника, у проміжок часу, витраченого на виконання передбачених у законі ординарних процедур. Зазначена обставина з високою вірогідністю може позбавити сторону обвинувачення можливості належно реалізувати передбачені ст. 93 КПК повноваження щодо збирання доказів задля виконання завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК).

ОП ККС ВС виходить із того, що проникнення до житла чи іншого володіння особи є альтернативою попередньому отриманню ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук у ситуаціях, коли існують обґрунтовані побоювання, що за цей час майно буде знищено в разі дотримання ординарного порядку. Необхідність віднайти і вилучити об`єкти, які можуть бути речовими доказами, в контексті ч. 3 ст. 233 КПК є виправданою, якщо існують обґрунтовані підстави до припущення про наявність реальної загрози знищення майна.

До зазначених висновків дійшла Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові № 466/525/22 від 07.10.2024.

Житло чи інше володіння особи або частину житла чи іншого володіння особи, де планується проводити або проведено обшук:

- Поліклінічний корпус, кабінет №408 на 4 поверсі КНП Васильківської БЛІЛ ВМР за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Васильків, проспект Київський Шлях 87.

Особа, які належить житло чи інше володіння, та особу, у фактичному володінні якої воно знаходиться:

Згідно копії з витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно поліклінічний корпус загальною площею 15147 кв.м за адресою: м. Васильків, (вул. Декабристів) проспект Київський Шлях, буд. 87 на праві приватної власності належить Васильківській міській раді ЄДРПОУ №34627780, та перебуває у користуванні КНП «Васильківська БЛІЛ» ВМР, , директором якого є ОСОБА_9 .

Індивідуальні або родові ознаки речей, документів, іншого майна або осіб, яких планується відшукати, а також їхній зв`язок із вчиненим кримінальним правопорушенням.

Під час обшуку у поліклінічному корпусі, кабінеті №408 на 4 поверсі КНП Васильківської БЛІЛ ВМР за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Васильків, проспект Київський Шлях 87, виявлено та вилучено:

1. Заяву ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 вуд 01.03.2025 на 1 арк. в оригіналі.

2. Копії журналу обліку прийому хворих у стаціонар та відмов госпіталізації на 5 арк. не прошиті, завірені печаткою.

3. Медичну картку стаціонарного хворого №1109/262/1418 від 27.02.2025 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та 10 листків аналізів в прошитому стані на 16 арк.

Відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку.

Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

В силу ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання.

Заслухавши слідчого, вивчивши матеріали клопотання, вважаю, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000170 від 05.03.2025 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 Кримінального кодексу України (а.с.10).

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим СВ ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ст.лейтенантом поліції ОСОБА_4 складено протокол обшуку від 05.03.2025 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місця знаходження розшукуваних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КПК України, під житлом особи визначає будь-яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення.

Положенням ч. 3 ст. 233 КПК України встановлено виняток із загального правила при якому відбувається проникнення до житла до постановлення ухвали слідчого судді, тобто коли відбувається обмеження права на недоторканість житла чи іншого володіння особи. Так, КПК визначає перелік суб`єктів, які мають право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи, а саме це слідчий чи прокурор. Увійти вони можуть у невідкладних випадках: пов`язаних із врятуванням життя людей та майна; пов`язаних з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. Такі випадки мають невідкладний характер.

В такій ситуації прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами ст. 234 КПК, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому ст.255 вказаного нормативно-правового акту.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Дослідивши матеріали клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ст.лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого начальником Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури, про проведення обшуку, слідчий суддя прийшов до висновку, що з метою врятування майна (речових доказів) є достатні підстави для задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст. 110, 233, 234, 235,236, КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ст.лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого начальником Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури, про проведення обшуку,- задовольнити.

Надати дозвіл слідчому СВ відділу поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_4 на узаконення проведеного обшуку на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, у поліклінічному корпусі кабінету №408 на 4 поверсі КНП Васильківської БЛІЛ ВМР за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Васильків, (вул. Декабристів) проспект Київський Шлях 87. Згідно копії витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно поліклінічний корпус загальною площею 15147 кв.м. за адресою: м. Васильків, (вул. Декабристів) проспект Київський Шлях, буд. 87 на праві приватної власності належить Васильківській міській раді ЄДРПОУ №34627780, та перебуває у користуванні КНП «Васильківська БЛІЛ» ВМР, , директором якого є ОСОБА_9 , з метою врятування майна (речових доказів), а саме:

1. Заяви ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 01.03.2025 на 1 арк. в оригіналі.

2. Копії журналу обліку прийому хворих у стаціонар та відмов госпіталізації на 5 арк. не прошиті, завірені печаткою.

3. Медичної картки стаціонарного хворого №1109/262/1418 від 27.02.2025 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та 10 листків аналізів в прошитому стані на 16 арк.

Строк дії ухвали - 30 днів з дня постановлення ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1