Справа№751/1027/25
Провадження №1-кс/751/316/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , власників майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання клопотання в.о. керівника Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000433 від 22.08.2024 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Виконуючий обов`язки керівника Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на мобільні телефони марки «Samsung» та марки «Redmi», які вилучені під час проведення обшуку.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні СУ ГУНП в Чернігівській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000433 від 22.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України.

У ході проведення обшуку закладу громадського харчування «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, виявлено та вилучено мобільні телефони марки «Samsung» та марки «Redmi», які належать ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Вказані речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

З метою збереження речових доказів, уникнення їх пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, і тим самим знищення слідів та доказів кримінального правопорушення, а також з метою його використання під час проведення слідчих дій виникла необхідність у накладенні арешту на майно.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні підтримали клопотання, просили задовольнити.

Власники майна у судовому засіданні не заперечували щодо задоволення клопотання.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Положенням ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, ще встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з пп. 5-6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, здійсненого на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст.235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна.

У провадженні СУ ГУНП в Чернігівській області перебуває кримінальне провадження № 0000433 від 22.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України.

27.01.2025 на підставі санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено мобільні телефони марки Redmi IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , з сім-картами НОМЕР_3 і НОМЕР_4 та Samsung IMEI: НОМЕР_5 , IMEI: НОМЕР_6 , з сім-карткою НОМЕР_7 .

Постановою слідчого ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_8 від 27.01.2025 вказані телефони визнано речовими доказами в кримінальному провадженні № 0000433 від 22.08.2024.

Згідно ст.168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Ураховуючи обставини розслідуваного злочину, відсутність технічної можливості оглянути та скопіювати вміст наявної у мобільних телефонах інформації без вилучення, та в разі необхідності залучити спеціаліста або експерта до проведення такого огляду, призначення відповідної комп`ютерно-технічної експертизи, слідчий суддя вважає виправданою необхідність утримання телефонів в розпорядженні органу досудового розслідування.

При цьому, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора про наявність ризиків спотворення, знищення відомостей, які містяться у зазначених мобільних телефонах.

Отже, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що виявлене та вилучене майно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Ураховуючи розумність, співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, з метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя дійшов висновку, що є всі правові підстави для накладання арешту на вказане вище майно, із забороною відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт, слідчим суддею не встановлено.

Слідчий суддя звертає увагу на необхідність невідкладного проведення органом досудового слідства необхідного комплексу відповідних слідчих дій стосовно мобільного телефону з метою забезпечення справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу, визначених ст.2 КПК України, та необхідністю захисту фундаментальних прав особи - права власності.

У протилежному випадку власник майна в разі зволікання і затягування розслідування справи, вправі самостійно звернутись до слідчого судді з клопотанням про зняття арешту з майна.

На підставі викладеного, керуючись статтями 170-173, 175, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене 27.01.2025 в ході проведення обшуку закладу громадського харчування «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною розпорядження, відчуження та користування, а саме:

- мобільний телефон марки Redmi IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , з сім-картами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 ;

- мобільний телефон Samsung IMEI: НОМЕР_5 , IMEI: НОМЕР_6 , з сім-карткою НОМЕР_7 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що підозрюваний, його захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання слідчому судді про скасування арешту майна повністю або частково. За клопотанням вказаних осіб арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 03.02.2025 о 13.50 год.

Слідчий cуддя ОСОБА_1