Провадження 1-в /205/98/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

Секретаря судового засідання - ОСОБА_2

за участю:

прокурора - ОСОБА_3

представника ОСОБА_4 (в режимі відео конференції)

адвоката - ОСОБА_5

засудженого - ОСОБА_6 (в режимі відео конференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро заяву адвоката ОСОБА_5 , відносно засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває заява адвоката ОСОБА_5 , відносно засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

ОСОБА_6 засуджений вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 02.06.2014 року за ч. 1 ст. 115, п.9,13 ч.2 ст. 115, ч. 1 ст. 185ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 194, 70 КК України до 13 років позбавлення волі.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 15.11.2023 року замінена невідбута частина основного покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким, а саме обмеження волі строком на 2 роки 28 днів. В строк відбування покарання у виді обмеження волі зарахувати час перебування під вартою по день звільнення із розрахунком 1 день знаходження під вартою за 2 дні обмеження волі згідно ч. 2 ст. 58 КВК України.

Початок строку: 23.09.2013 року Кінець строку: 04.11.2025 року.

Станом на 28 березня 2025 року засуджений відбув встановлену законом частину строку покарання, що надає можливість для застосування ст. 81 КК України.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 заяву підтримав, просив суд задовольнити.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 підтримав заяву адвоката, просив суд задовольнити.

В судовому засіданні представник ДВК №89 виніс вирішення питання щодо заяви на розсуд суду.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення заяви адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 обґрунтовуючи свою позицію тим, що засудженій має стягнення, на шлях виправлення не став.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши представника ДВК №89, думку засудженого та його захисника, враховуючи думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 02.06.2014 року за ч. 1 ст. 115, п.9,13 ч.2 ст. 115, ч. 1 ст. 185ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 194, 70 КК України до 13 років позбавлення волі.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 15.11.2023 року замінена невідбута частина основного покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким, а саме обмеження волі строком на 2 роки 28 днів. В строк відбування покарання у виді обмеження волі зарахувати час перебування під вартою по день звільнення із розрахунком 1 день знаходження під вартою за 2 дні обмеження волі згідно ч. 2 ст. 58 КВК України.

Як вбачається з характеристики засудженого ОСОБА_6 в державну установу «Дніпровська виправна колонія (№89) дільниця обмеження волі, прибув 25.12.2023 року. Працює на контрагенті ПрАТ «»Оріль-Лідер» до праці ставиться добре, за час відбування покарання характеризується посередньо, режим відбування покарання порушує, має 1 (одне) непогашене та не зняте стягнення, має 1 (одне) заохочення. На заходи виховного характеру реагує не завжди своєчасно.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України - умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України - призначене покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання, суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє та професійно-технічне навчання, громадський вплив.

В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбуванняпокарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» зазначено, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш мяким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Таким чином, головною підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, є доведеність і переконаність суду, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього строку відбування покарання довів своє виправлення. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання.

В ході розгляду клопотання встановлено, що останній протягом періоду відбування покарання демонстрував поведінку, яка вказує на відсутність позитивних зрушень у його свідомості і не характеризує засудженого як такого, що реально став на шлях виправлення. Так, ОСОБА_6 притягався до дисциплінарної відповідальності за порушення режиму відбування покарання, у зв`язку з чим на нього накладалися стягнення. Крім того, з характеристики засудженого ОСОБА_6 вбачається, що останній характеризується посередньо, за час відбування покарання має лише одне заохочення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою не довів свого виправлення, а саме що відносно останнього під час відбування покарання накладалося стягнення, окрім того, що свідчить про те, що засуджений у повній мірі не став на шлях виправлення.

Таким чином, суд вважає передчасними висновки про можливість умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, оскільки достеменно неможливо стверджувати, що на час звернення до суду з даним клопотанням засуджений досяг необхідного ступеню виправлення та своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього відбутого строку покарання довів своє виправлення, що є необхідною умовою для прийняття такого рішення.

З огляду на викладене суд приходить до переконання про необхідність відмови у задоволенні заяви засудженого.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 371, 372, 537-539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви адвоката ОСОБА_5 , відносно засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1