465/2947/25
1-кп/465/948/25
У Х В А Л А

підготовчого судового засідання

14.04.2025 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі

Головуючого судді ОСОБА_1

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

потерпілої - ОСОБА_6

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000306 від 13 лютого 2025 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Франківського районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження № 0000306 від 13 лютого 2025 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 09 квітня 2025 р. призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні внесеному, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань на № 0000306 від 13 лютого 2025 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України на 14 квітня 2025 року о 15 год. 00 хв.

У підготовчому судовому засіданні судом поставлено на обговорення питання про направлення даного обвинувального акту до Львівського апеляційного суду для визначення підсудності у зв`язку з тим, що інкримінований обвинуваченому ОСОБА_7 злочин вчинений за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 48, що територіально не належить до Франківського району м. Львова.

У судовому засідання прокурор, потерпіла, обвинувачений та його захисник не заперечили проти направлення подання до Львівського апеляційного суду для визначення територіальної підсудності у вказаному кримінальному провадженні.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з обвинувального акту, 13.02.2025 приблизно о 13 год 30 хв, водій ОСОБА_7 , керуючи спеціалізованим вантажним самоскидом марки «КАМАЗ-6520», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виїжджаючи з території будівельного майданчика, що розташований біля буд. № 48 по вул. Стрийській у м. Львові, грубо порушив вимоги Розділу 1 п. 1.5 «дія або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; Розділу 2 п. 2.3 підпункт б) «бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; підпункт д) «не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»; Розділу 10 п. 10.1 «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, які виразилися в тому, що він, керуючи транспортним засобом, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який будучи охоронцем на вказаному будівельному майданчику, відчинив металеву браму та переходив проїзну частину дороги, справа на ліво, відносно напрямку руху спеціалізованого вантажного самоскида.

В результаті порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, від яких 13.02.2025 перебуваючи в реанімаційному відділені КНП 1 ТМО ВП «Лікарня Святого Луки», що за адресою: м. Львів, вул. Навроцького, 23, помер.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, суд приходить до переконання, що суд буде вважатися встановленим законом лише за умови, що він утворений безпосередньо на підставі закону, діє в межах своєї предметної, функціональної та територіальної юрисдикції та у законному складі суду станом на момент вчинення певних процесуальних дій.

Відповідно до положень ч.1 ст.32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1, 2 ст.34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності. Питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Згідно із ч.3 ст.314КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Як встановлено судом, вул. Стрийська,48 у м.Львові відноситься до територіальної юрисдикції Галицького районного суду м.Львова.

За таких обставин суд вважає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000306 від 13 лютого 2025 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України надійшов до Франківського районного суду м. Львова з порушенням правил територіальної підсудності, а тому обвинувальний акт слід направити до Львівського апеляційного суду для визначення територіальної підсудності.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 32, 34, 314, 376 КПК України суд, -

постановив:

обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000306 від 13 лютого 2025 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України направити з поданням Франківського районного суду м. Львова до Львівського апеляційного суду для визначення територіальної підсудності.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1