279/281/25 1-кс/279/303/25 УХВАЛА

28 лютого 2025 року м. Коростень
Вказав, що автомобіль марки RENAULT MEGANE, р.н. НОМЕР_1 , на який накладено арешт, перебував у законному володінні ОСОБА_3 . Оскільки наразі усі наслідки ДТП , які мали місце на вказаному ТЗ зафіксовані органом досудового розслідування, отже ризик втрати доказової бази відсутній, тому просив скасувати арешт у частині заборони користування автомобілем та повернути автомобіль власнику або користувачу.
Також зазначив, що ТЗ неналежно зберігається на території майданчика тимчасового тримання транспортних засобів ВЗРСМ ЦЗ ГУНП в Житомирській області, а саме: перебуває на відкритій площадці, псується (ржавіє, затікає водою) в зв`язку із постійною зміною атмосферних опадів, тим самим приходить у часткову непридатність, що є суттєвою обставиною. Також вказав, що ОСОБА_5 як власник автомобіля, на який накладено арешт у вказаному кримінальному провадженні не має процесуального статусу потерпілого, свідка та підозрюваного.
Враховуючи вищевикладені обставини, вважає, що наразі відпала потреба в подальшому застосовуванні арешту на вказаний транспортний засіб у тому вигляді, який існує у відповідності до ухвали суду від 14.01.2025 року.
ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити, вказав , що потребує повернення йому автомобіля для перевезенння онуків до школи, оскільки син перебуває на військовій службі. Також вказав, що автомобіль потріно відремонтувати , оскільки під час ДТП він отримав механічні пошкодження.
Слідчий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій заперечив проти задоволення клопотання зазначивши, що еспертизи наразі призначені, однак висновків не надано, тому, на даний час вказані обставини унеможливлюють повернення автомобіля.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали, долучені до клопотання, оцінивши викладені у ньому доводи та заперечення, слідчий суддя дійшов до такого висновку.
У рамках даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14.01.2025 був накладений арешт (із забороною розпорядження та користування) на транспортний засіб «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 з метою забезпечення збереження речових доказів. Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Завданням арешту майна згідно з абзацом 2 ч.1 ст.170 КПК України є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Частиною 2 цієї статті визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Слідчим доведено, що скасування арешту на вказаний транспортний засіб у частині користування є передчасне, оскільки органом досудового розслідування не виконані всі необхідні слідчі (розшукові) дії. На переконання слідчого судді передача автомобіля з метою користування та здійснення його володільцем ремонтних робіт призведе до втрати можливості проведення у разі необхідності додаткових досліджень, оскільки висновки експертиз, призначених органом досудового розслідування не отримані, а також скасування арешту в частині користування ТЗ може мати наслідком приховування, пошкодження, псування, знищення чи перетворення майна як речового доказу.
Відповідно до практики Європейського суду втручання в право власності є допустимим, якщо воно не лише відповідає законній меті в інтересах суспільства, але й забезпечує дотримання справедливого балансу між використовуваними інструментами та метою, на яку спрямований застосований захід, що позбавляє особу права на мирне володіння своїм майном.
Наразі мета застосування арешту не досягнута, що перешкоджатиме виконанню завдань кримінального провадження, тому підстави для задоволення заявленого клопотання відсутні. Доводи адвоката ОСОБА_4 відносно того, що ОСОБА_5 є власником вказаного транспортного засобу та не має процесуального статусу в кримінальному провадженні, не перешкоджають застосуванню арешту, оскільки відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (з метою забезпечення збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що інтереси власника автомобіля ОСОБА_5 адвокат представляти не уповноважений.
З огляду на положення абзацу 2 ч.1 ст.174 КПК України, а також з урахуванням незначного проміжку часу від постановлення ухвали про накладення арешту, необхідністю вчинення слідчих (розшукових) дій слідчий суддя дійшов висновку, що заявником не доведено, що у подальшому відпала потреба у застосуванні арешту на користування автомобілем, отже, у задоволені клопотання слід відмовити. Керуючись ст.174 КПК України,
ПОСТАНОВИВ :
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_7