Справа № 953/2421/25
н/п 1-кс/953/2536/25
"31" березня 2025 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
слідчого - ОСОБА_3 ,
підозрюваної ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
секретар судового засідання ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, інваліда ІІІ групи, з вищою освітою, не заміжньої, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,
24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введений воєнний стан на всій території України, який продовжений у встановлений законом порядку.
Орган досудового розслідування встановив, що не пізніше 09 грудня 2024 року 21 години 11 хвилин ОСОБА_4 встановила зв`язок з представником РФ, який використовує обліковий запис « НОМЕР_1 » у застосунку «Telegram» та від якого у подальшому отримувала завдання щодо здійснення перевірки інформації щодо місць перебування, розташування та переміщення особового складу ЗС України та інших військових формувань, утворених відповідно до чинного законодавства на території м. Харкова, а також збір інших відомостей про перебування військовослужбовців Збройних Сил України, шляхом безпосереднього прибуття на місцевість, проведення візуального огляду визначеної території з подальшою передачею отриманих матеріалів вищевказаній особі, шляхом їх пересилання у месенджері «Telegram».
Під час подальшого досудового розслідування встановлено, що 09.02.2025, 12.02.2025, 14.02.2025, 15.02.2025, 20.02.2025, 11.03.2025 ОСОБА_4 на виконання завдань представника РФ здійснила збір відомостей щодо розташування Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до чинного законодавства на території м. Харкова, після чого відправила за допомогою власного мобільного телефону через застосунок Telegram текстові повідомлення представнику РФ з інформацією щодо місць розташування Збройних Сил України та інших військових формувань утворених відповідно до законів України для нанесення у подальшому прицільних обстрілів з боку представників ЗС РФ та підконтрольних РФ збройних військових формувань.
Слідчий зазначає, що вказана інформація про переміщення та рух Збройних Сил України офіційними джерелами Генерального штабу Збройних Сил України, Міністерства оборони України або інших державних органів у відкритому доступі не розміщувалася.
31 березня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України
Слідчий зазначає, що обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема: даними повідомлення з ГВ КІБ УСБУ в Харківській області про вчинення кримінального правопорушення № 70/1-492 від 24.02.2025, даними протоколу за результатами проведення НСРД № 70/1-2412т від 13.03.2025, даними відповіді з в/ч НОМЕР_2 №0501/6/1/1135 від 25.03.2025, даними протоколу обшуку від 31.03.2025, даними протоколу допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та іншими матеріалами кримінального провадження.
Слідчий стверджує про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи той факт, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері основ національної безпеки України, за яке передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, що може спонукати підозрювану переховуватися від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин. ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Крім того, підозрювана може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Прокурор ОСОБА_11 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Підозрювана ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечувала, посилаючись на те, що пред`явлена їй підозра є необґрунтованою, а заявлені в клопотанні ризики не підтверджені жодними доказами. Зазначила, що в силу свого стану здоров`я вона не можу в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що ризики, на які посилається прокурор в обґрунтування свого клопотання, не підтверджені жодними доказами, пред`явлена ОСОБА_4 підозра є необґрунтованою. Окрім того, посилався на наявність у підозрюваної певних хронічних захворювань та неможливість здійснення лікування в умовах перебування у слідчому ізоляторі, у зв`язку з чим просив обрати щодо своєї підзахисної більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, який на його переконання, зможе забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.
31 березня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.
Кримінальним процесуальним Кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Підставою для звернення з даним клопотанням стало те, що у діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, і під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Слідчий суддя вважає, що обґрунтованість підозри у скоєнні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, підтверджується зібраними на даний час доказами, а саме: даними повідомлення про кримінальне правопорушення; даними протоколів огляду; даними протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних інформаційних систем; даними протоколів допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; даними відповіді з в/ч НОМЕР_2 № 0501/6/1/1135; даними протоколу обшуку;
У судовому засіданні стороною обвинувачення підтверджений ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки вона підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері основ національної безпеки України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна, та у випадку засудження останньої за вчинення вказаного кримінального правопорушення їй може бути призначене лише покарання, пов`язане з реальним позбавленням волі. До того ж ризик переховування від суду та слідства зростає в умовах воєнного стану та війни.
Слідчий суддя зазначає, що тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Так, слідчий суддя враховує, що на даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання слідчого судді, остання може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема незаконно перетнути державний кордон України з метою уникнення кримінальної відповідальності, тому альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку підозрюваної.
Крім того, підтверджений ризик того, що підозрювана ОСОБА_4 може впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, враховуючи процедуру отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні.
Одночасно з цим, слідчий суддя зауважує, що стороною обвинувачення під час судового розгляду клопотання не доведений ризик знищення, сховання або спотворення будь-яких з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з підстав відсутності у клопотанні жодних обґрунтувань на підтвердження їх існування, зокрема, не зазначено, які саме речі, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення може знищити, спотворити або совати підозрювана.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Так, слідчий суддя відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України враховує дані про особу підозрюваної ОСОБА_4 , яка має зареєстроване місце мешкання у м. Харкові, не заміжня, є інвалідом ІІІ групи, раніше не судима, проте, наразі підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення у сфері основ національної безпеки України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі з конфіскацію майна.
Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, обґрунтованість підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені слідчим та прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.
Слідчий суддя, враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , а також відомості про особу підозрюваної у їх сукупності, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_4 вважає за необхідне застосувати до неї запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Під час розгляду клопотання вивчалась можливість застосування стосовно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, однак, з огляду на встановлені обставини, зокрема, те, що ОСОБА_4 хоча і є раніше не судимою (інших відомостей в ході досудового розслідування не встановлено), проте на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки, пов`язаного з колабораційною діяльністю, вчиненого в умовах воєнного стану, покарання за яке, за умови визнання її винуватою, передбачене у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі з конфіскацію майна, що свідчить про надзвичайно високу суспільну небезпечність таких дій, слідчий суддя дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, щоб запобігти спробам вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3 та 5 частини першої статті 177 КПК України.
Зметою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_4 вважаю за необхідне застосувати до неї запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Посилання сторони захисту на наявність у підозрюваної певних захворювань та неможливість здійснення лікування в умовах перебування у слідчому ізоляторі, суду не доведено.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.
Враховуючи положення ч.ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, а також беручи до уваги підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, слідчий суддя вважає за можливе не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання його під вартою, оскільки останній повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, що дає право слідчому судді не застосовувати до підозрюваної інших запобіжних заходів в період дії воєнного стану.
Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 183, 197 КПК України,
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" у межах строку досудового розслідування до 29 травня 2025 року включно без визначення розміру застави.
Строк дії ухвали встановити до 29 травня 2025 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_4 - у той же строк, але з моменту вручення їй ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Повний текст ухвали складений 01 квітня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1