ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/86/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/52/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.190 КК
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 січня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Борщівського районного суду Тернопільської області від 10 жовтня 2024 року.

Даним вироком,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку АДРЕСА_1 , громадянку України, освіта вища, не працюючу, судиму вироком Борщівського районного суду Тернопільської області від 08 серпня 2022 року на 3 роки обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік 6 місяців за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України,

визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України і призначено покарання у виді двох років обмеження волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 постановлено рахувати з дня прибуття і постановки її на облік у виправному центрі.

Вирок Борщівського районного суду Тернопільської області від 08 серпня 2022 року, яким ОСОБА_9 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України і призначено покарання у виді обмеження волі на строк три роки і на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання звільнено з іспитовим строком один рік шість місяців -постановлено виконувати самостійно.

Згідно з вироком суду, обвинувачена ОСОБА_9 у невстановлений слідством дату та час, у серпні 2021 року, перебуваючи у невстановленому слідством місці, в ході переписки за допомогою месенджера «Месенджер» із ОСОБА_10 , жителькою АДРЕСА_2 , діючи повторно, умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, маючи умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами останньої, шляхом обману, запевнивши ОСОБА_10 в тому, що вона має можливість виготовити їй документи для отримання посвідки на постійне проживання іноземця на території України, в дійсності, не маючи наміру та можливості виконати вказані дії, під приводом збору та оформлення необхідних документів для отримання посвідки на постійне проживання іноземця на території України, шляхом зловживання довірою ОСОБА_10 , ввівши останню в оману, запропонувала їй надати допомогу при виготовленні документів для отримання посвідки на постійне проживання іноземця на території України на ім`я ОСОБА_11 , за що необхідно перерахувати на банківську картку № НОМЕР_1 АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_12 грошові кошти, на що ОСОБА_10 погодилась.

В подальшому, в період з 21.08.2021 року по 23.09.2021 року ОСОБА_10 , перебуваючи за місцем свого проживання, в АДРЕСА_2 , будучи введеною в оману та сприймаючи реально обіцянки ОСОБА_9 щодо допомоги при виготовленні документів для отримання посвідки на постійне проживання іноземця на території України громадянці Молдови ОСОБА_10 , за допомогою терміналу перерахувала на банківську картку № НОМЕР_1 АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_12 , яка на той момент перебувала в користуванні ОСОБА_9 , грошові кошти на загальну суму 35 500,00 грн. наступними платежами, а саме: о 12.01 год. 21.08.2021 в сумі 1500,00 грн., з них 60.00 грн. - оплата за послугу; о 16.13 год. 22.08.2021 року в сумі 1500,00 грн., з них 60.00 грн. оплата за послугу; о 11.55 год. 23.08.2021 - в сумі 3000,00 грн., з них 120.00 грн. - оплата за послугу; о 16.45 год. 25.08.2021 - в сумі 3000,00 грн., з них 120.00 грн. - оплата за послугу; о 11.36 год. 26.08.2021 - в сумі 3000,00 грн., з них 120.00 грн. - оплата за послугу; о 19.41 год. 26.08.2021 - в сумі 1500,00 грн., з них 60.00 грн.-оплата за послугу; о 11.51 год. 11.09.2021 - в сумі 2000,00 грн., з них 80.00 грн. - оплата за послугу; о 09.40 год. 12.09.2021 - в сумі 3000,00 грн., з них 120.00 грн. - оплата за послугу: о 17.25 год. 12.09,2021 - в сумі 3000.00 грн., які були зараховані 13.09.2021 о 06:36 год., з них 120.00 грн. - оплата за послугу; о 09.45 год. 15.09.2021 - в сумі 2000,00 - грн., з них 80.00 грн. - оплата за послугу; о 19.16 год. 16.09.2021 - в сумі 3000,00 грн., з них 120.00 грн. - оплата за послугу; о 09.34 год. 18.09.2021 - в сумі 3000,00 грн., з них 120.00 грн. - оплата за послугу; о 12.46 год. 21.09.2021 - в сумі 3000,00 грн., з них 120.00 грн. - оплата за послугу; о 13.25 год. 23.09.2021 - в сумі 3000,00 грн., з них 120.00 грн. - оплата за послугу.

Тим самим ОСОБА_9 , не маючи наміру виконати свої зобов`язання перед ОСОБА_10 , які полягали у наданні допомоги в отримані посвідки на постійне проживання іноземця на території України на ім`я ОСОБА_10 , отримала від неї грошові кошти на загальну суму 34080,00 грн. та розпорядилася ними на власний розсуд, чим заподіяла ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 35500,00 грн., з яких 1420.00 грн. - оплата за послуги з перерахунку грошових коштів.

Окрім цього, обвинувачена ОСОБА_9 у невстановлений слідством дату та час, у листопаді 2021 року, перебуваючи у невстановленому слідством місці, в ході переписки за допомогою месенджера «Вайбер» із ОСОБА_13 , жителькою АДРЕСА_3 , діючи повторно, умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, маючи умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами останньої, шляхом обману, запевнивши ОСОБА_13 в тому, що вона має можливість виготовити їй документи для офіційного працевлаштування в Чехії, в дійсності, не маючи наміру та можливості виконати вказані дії, під приводом збору та оформлення необхідних документів для офіційного працевлаштування в Чехії, шляхом зловживання довірою ОСОБА_13 , ввівши останню в оману, запропонувала їй надати допомогу при виготовленні документів для офіційного працевлаштування в Чехії на ім`я ОСОБА_13 , за що необхідно перерахувати на банківську картку № НОМЕР_2 AT «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_9 грошові кошти, на що ОСОБА_13 погодилась.

В період часу з 14.11.2021 року по 16.11.2021 рік ОСОБА_14 , перебуваючи за місцем свого проживання, в АДРЕСА_3 , на прохання своєї дочки ОСОБА_13 , яка будучи введеною в оману та сприймаючи реально обіцянки ОСОБА_9 щодо допомоги при виготовленні документів для офіційного працевлаштування в Чехії, за допомогою мобільного додатку «Приват24» перерахувала на банківську картку № НОМЕР_2 AT «Ощадбанк» грошові кошти на загальну суму 7000,00 грн., наступними платежами, а саме: о 12.21 год. 14.11.2021 - в сумі 2000,00 грн.; о 10.20 год. 15.11.2021 - в сумі 1800,00 грн.; о 10.01 год. 16.11.2021 - в сумі 1400,00 грн.; о 17.50 год. 16.11.2021 - в сумі 1800,00 грн.

Тим самим, ОСОБА_9 , не маючи наміру виконати свої зобов`язання перед ОСОБА_13 , які полягали у виготовленні документів для офіційного працевлаштування в Чехії, шахрайським способом заволоділа грошовими коштами на загальну суму 7000,00 грн. та розпорядилася ними на власний розсуд, чим заподіяла ОСОБА_14 матеріальну шкоду на вказану суму.

Також, 09.12.2021 ОСОБА_9 , перебуваючи у невстановленому слідством місці, в ході спілкування за допомогою месенджера «Вайбер» із ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем с. Мирове, Кременецького району Тернопільської області, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, маючи умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами останнього, шляхом обману, запевнивши потерпілого в тому, що вона має можливість виготовити документи щодо анулювання депортації із Республіки Польща, в дійсності, не маючи наміру та можливості виконати вказані дії, під приводом збору та оформлення необхідних документів для анулювання депортації, шляхом зловживання довірою ОСОБА_15 , ввівши останнього в оману, запропонувала йому надати допомогу при виготовленні документів на ім`я ОСОБА_15 для анулювання депортації, за що необхідно перерахувати грошові кошти на банківську картку № НОМЕР_2 АТ «Ощадбанк», на що потерпілий погодився.

В подальшому, о 08.26 год. 09.12.2021 року ОСОБА_15 , перебуваючи за місцем свого проживання, в с.Мирове, Кременецького району Тернопільської області, будучи введеним в оману та сприймаючи реально обіцянки ОСОБА_9 щодо допомоги при виготовленні документів для анулювання депортації, за допомогою додатку «Приват24», перерахував на банківську картку № НОМЕР_2 АТ «Ощадбанк» грошові кошти в сумі 3000,00 грн.

Тим самим, ОСОБА_9 , не маючи наміру виконати свої зобов`язання перед ОСОБА_15 , які полягали у наданні допомоги під час збору та оформлення необхідних документів на ім`я ОСОБА_15 для анулювання депортації, отримала від нього грошові кошти в сумі 3000,00 грн. та розпорядилася ними на власний розсуд, чим заподіяла ОСОБА_15 матеріальну шкоду на вказану суму.

Також, обвинувачена ОСОБА_9 у невстановлений слідством дату та час, у грудні 2021 року, перебуваючи у невстановленому слідством місці, в ході переписки за допомогою месенджера «Вайбер» із ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителем АДРЕСА_4 , діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, маючи умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами останнього, шляхом обману, запевнивши потерпілого в тому, що вона має можливість надати допомогу у виготовленні документів для офіційного працевлаштування в Словаччині, в дійсності не маючи наміру та можливості виконати вказані дії, під приводом збору та оформлення необхідних документів для виготовлення документів для офіційного працевлаштування в Словаччині, шляхом зловживання довірою ОСОБА_16 , ввівши останнього в оману, запропонувала йому надати допомогу при виготовленні документів для офіційного працевлаштування в Словаччині на ім`я ОСОБА_16 , за що необхідно перерахувати грошові кошти на банківську картку № НОМЕР_2 АТ «Ощадбанк», на що потерпілий погодився.

В період часу з 09.55 год. по 12.52 год. 11.12.2021 року ОСОБА_16 , перебуваючи за межами України в Республіці Словаччина, будучи введеним в оману та сприймаючи реально обіцянки ОСОБА_9 щодо допомоги при виготовленні документів для офіційного працевлаштування в Словаччині, за допомогою мобільного додатку перерахував на банківську картку № НОМЕР_2 АТ «Ощадбанк» грошові кошти на загальну суму 3100 грн., наступними платежами, а саме: о 09.55 год. 11.12.2021 - в сумі 2000,00 грн.; о 12.52 год. 11.12.2021 - в сумі 1100,00 грн.

Тим самим, ОСОБА_9 , не маючи наміру виконати свої зобов`язання перед ОСОБА_16 , які полягали у наданні допомоги при виготовленні документів для офіційного працевлаштування в Словаччині, отримала від нього грошові кошти на загальну суму 3100,00 грн. та розпорядилася ними на власний розсуд, чим заподіяла ОСОБА_16 матеріальну шкоду на вказану суму.

Окрім цього, обвинувачена ОСОБА_9 в період з 20.12.2021 року до 23.12.2021 року, перебуваючи у невстановленому слідством місці, в ході телефонної розмови за допомогою месенджера «Вайбер» із ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителем с. Іванівка, Тернопільського району Тернопільської області, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, маючи умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами останнього, шляхом обману, запевнивши потерпілого в тому, що вона має можливість надати допомогу у постановці громадянина України на консульський облік в посольстві України, в дійсності, не маючи наміру та можливості виконати вказані дії, під приводом збору та оформлення необхідних документів для постановки ОСОБА_17 на консульський облік в посольстві України, яке знаходиться в м. Прага, Республіка Чехія, шляхом зловживання довірою ОСОБА_17 , ввівши останнього в оману, запропонувала йому надати допомогу - послуги у постановці на консульський облік в посольстві України в Республіці Чехія, за що необхідно перерахувати грошові кошти на банківську картку № НОМЕР_2 AT «Ощадбанк», на що потерпілий погодився.

В період часу з 20.12.2021 року по 23.12.2021 рік ОСОБА_17 , перебуваючи за межами України, в м. Прага, Республіка Чехія, будучи введеним в оману та сприймаючи реально обіцянки ОСОБА_9 щодо допомоги у постановці на консульський облік в посольстві України, за допомогою мобільного додатку перерахував на банківську картку № НОМЕР_2 AT «Ощадбанк» грошові кошти на загальну суму 18 498,44 грн., наступними платежами, а саме: о 15.09 год. 20.12.2021 - в сумі 3000,00 грн.; о 09.03 год. 21.12.2021 - в сумі 2073,69 грн.; о 20.53 год. 21.12.2021 - в сумі 3828,36 грн.; о 08.18 год. 22.12.2021 - в сумі 1793,10 грн.; о 10.33 год. 22.12.2021 - в сумі 2394,01 грн.; о 11.57 год. 22.12.2021 - в сумі 3609,28 гри.; о 09.38 год. 23.12.2021 - в сумі 1800,00 грн.

Тим самим, ОСОБА_9 , не маючи наміру виконати свої зобов`язання перед ОСОБА_17 , які полягали у наданні допомоги у постановці ОСОБА_17 на консульський облік посольства України в Республіці Чехія, отримала від нього грошові кошти на загальну суму 18498,44 грн. та розпорядилася ними на власний розсуд, чим заподіяла ОСОБА_17 матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 просить вирок Борщівського районного суду Тернопільської області від 10 жовтня 2024 року в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким його підзахисну визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн.

Вважає, що вирок суду є занадто суровим та необґрунтованим.

Вказує, що в судовому засіданні його підзахисна ОСОБА_9 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК| України визнала повністю, щиро розкаявся, потерпілим відшкодувала майже усі завдані збитки.

Зазначає, що даний факт підтвердили і потерпілі, які просили обрати обвинуваченій покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Посилається на те, що в санкції ч.2 ст. 190 КК України є і альтернативні види покарання, а саме штраф, що давало змогу суду призначати покарання більш гуманне ніж обмеження волі.

Наголошує на тому, що суд повинен був застосувати ч.4 ст. 70 КК України, але цього не зробив.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах та останньому слові обвинувачену ОСОБА_8 , в судових дебатах її захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити, в судових дебатах прокурора, яка а апеляційну скаргу, вважає вирок суду законним та обґрунтованим, просить його залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які її засуджено та кваліфікація її дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних доказів, є обґрунтованими, досліджувалися судом першої інстанції в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, в апеляції не оспорюються, тому відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, воно є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Обираючи ОСОБА_8 вид та міру покарання, суд першої інстанції вірно, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є нетяжкі, їх багатоепізодність, наслідки, що спричинили матеріальну шкоду потерпілим, особу винної, яка раніше судима, по місцю проживання характеризуються позитивно, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Окрім того, суд взяв до уваги обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, часткове відшкодування завданої шкоди потерпілим та за відсутності обставин, що обтяжують покарання, правомірно призначив обвинуваченій покарання у виді обмеження волі у розмірі наближеному до мінімального, передбаченого санкцією ч.2 ст. 190 КК України, вмотивувавши прийняте рішення.

При цьому суд правильно взяв до увагу, що вироком Борщівського районного суду Тернопільської області від 08 серпня 2022 року, який набрав законної сили 08 вересня 2022 року, ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України і призначено покарання у виді обмеження волі на строк три роки та на підставі ст.75 КК України останню звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком один рік 6 місяців.

Суд встановив, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України, за який ОСОБА_8 в даній справі притягається до кримінальної відповідальності, вчинений до ухвалення вироку Борщівського районного суду Тернопільської області від 08 серпня 2022 року.

Суд врахував, що відповідно до повідомлення Чортківського районного сектору №1 ДУ «Центр пробації» від 16.09.2024 №1276/41/2/1/-24 (т.2, а.с.54) ОСОБА_8 перебуває на обліку і клопотань про звільнення її від відбування покарання в суд не подавали, так як в суді перебувають на розгляді справи щодо ОСОБА_8 в кримінальних провадженнях № 0000031 від 29.09.2022, №0000143 від 13.10.2021, №0000112 від 07.04.2023 за ознаками ч.2 ст.190 КК України.

Згідно з вимогами ч. 1, 4 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. За правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 15 лютого 2021 року у справі № 760/26543/17 щодо застосування положень ч.4 ст.70 КК України - якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч.4 ст.70 КК України щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально - виконуються самостійно.

За таких обставин, посилання апелянта на застосування при призначенні покарання ч.4 ст. 70 КК України є необґрунтоване, оскільки покарання, призначені цим вироком та вироком Борщівського районного суду Тернопільської області від 08 серпня 2022 року поглиненню, частковому чи повному складанню не підлягають, а кожен вирок виконується самостійно.

Колегія суддів вважає, що, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд виходив з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів, врахував пом`якшуючі покарання обставини, в тому числі і ті, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, особу обвинуваченої, тому колегія не вбачає підстав для зміни покарання на штраф.

Щодо посилання апелянта на думку потерпілих, які просили обрати обвинуваченій покарання не пов`язане з позбавленням волі, то слід зазначити, що при призначенні покарання судом враховується думка потерпілої сторони, однак вона не є визначальною.

За таких обставин, вирок суду є законним, обґрунтованим, тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

Ухвалила:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Борщівського районного суду Тернопільської області від 10 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Судді