справа № 619/428/25
провадження № 1-кс/619/79/25
УХВАЛА

іменем України

24 січня 2025 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_2 , діючого в інтересах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст. 206 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Дергачівського районного суду в Харківській області надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 , діючого в інтересах військовослужбовця ОСОБА_3 , в порядку ст. 206 КПК України.

В обґрунтування скарги зазначено, що солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , тимчасово прикомандирований до військової частини НОМЕР_2 , з 2 січня 2025 року перебуває під вартою у приміщенні військової частини НОМЕР_2 , розташованої в АДРЕСА_1 .

Його свободу обмежено без належних правових підстав. Під час утримання: - відсутнє судове рішення, яке набрало законної сили, як того вимагають стаття 29 Конституції України та КПК України; - не обґрунтовано правові підстави для позбавлення свободи, що суперечить статтям 206 та 209 КПК України; - заявника утримують озброєні військовослужбовці без жодного правового акту, який би дозволяв таке обмеження свободи; - дії командування та посадових осіб мають ознаки злочину, передбаченого ст. 146 Кримінального кодексу України (незаконне позбавлення волі). Належна медична допомога не надається, що погіршує стан здоров`я заявника та може становити загрозу його життю.

Заявник просить:

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_3 негайно звільнити ОСОБА_3 з-під незаконного утримання;

- надати суду пояснення щодо підстав утримання солдата;

- викликати у судове засідання командира в/ч НОМЕР_2 , представників військової служби правопорядку та СБУ, відповідальних за контроль утримання;

- зобов`язати забезпечити медичну допомогу відповідно до рекомендацій лікарів;

- призначити військово-лікарську комісію (ВЛК) для проведення повного медичного обстеження заявника за участі незалежних лікарів;

- надати суду роз`яснення МО України щодо правових підстав утримання заявника у в/ч НОМЕР_2 .

Ознайомившись зі змістом скарги, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Слідчий суддя, згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб у кримінальному провадженні.

Кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України визначено, зокрема, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Так, серед іншого, згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) - установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Таким чином, відповідно до ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) вбачається, що слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

Із змісту поданої скарги слідує, що ОСОБА_3 не є особою, яка тримається під вартою, в тому числі й у зв`язку із застосованим відносно нього запобіжним заходом, не є затриманим у порядку ст. 208 КПК України та не є особою, затриманою не уповноваженою службовою особою, у порядку ст. 207 КПК України, не утримається правоохоронними органами у зв`язку із розслідуваним ними кримінальним правопорушенням у межах жодного порушеного кримінального провадження.

Таким чином, у слідчого судді на даний час відсутні повноваження, визначені КПК України для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст. 206 КПК України скарги, поданої не в рамках кримінального провадження.

Належним способом реагування на незаконне позбавлення особи волі є звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що заявлені у скарзі адвокатом в інтересах заявника вимоги:

- надати суду пояснення щодо підстав утримання солдата;

- викликати у судове засідання командира в/ч НОМЕР_2 , представників військової служби правопорядку та СБУ, відповідальних за контроль утримання;

- призначити військово-лікарську комісію (ВЛК) для проведення повного медичного обстеження заявника за участі незалежних лікарів;

- надати суду роз`яснення МО України щодо правових підстав утримання заявника у в/ч НОМЕР_4 , виходять за межі повноважень слідчого судді.

Стаття 206 КПК України не містить порядку ухвалення рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження, яке подано в порядку ст. 206 КПК України.

Проте ч. 4 ст. 304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України встановлено, що у разі якщо норми положення КПК України не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Слідчий суддя вважає необхідним роз`яснити, що у даному випадку належним способом реагування на позбавлення особи волі, про що зазначає у скарзі адвокат ОСОБА_2 , є звернення до працівників правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Також слідчий суддя зазначає, що до вказаного клопотання представником заявника додано адвокатський запит (вих. № 1-Х-ТУ ДБР Пл від 13.01.2025), який адресований до ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава Полтавської області. В даному запиті адвокат просить надати витяг в ЄРДР (у разі внесення даних), відомості про процесуальний статус його клієнта, тобто військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У разі оскарження дій посадових осіб ТУ ДБР, представнику заявника свої скарги, клопотання (у разі їх подання) необхідно скеровувати до належного суду, з дотриманням правил територіальної підсудності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Натомість, вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначено положеннями ст. 309 КПК України. Ухвала постановлена в порядку розгляду питання, передбаченого ст. 206 КПК України у зазначеному переліку відсутня, тобто її оскарження в апеляційному порядку не передбачено.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 травня 2019 року по справі № 766/22242/17, відповідно до якої, оскільки ухвала слідчого судді щодо скарги, поданої в порядку ст. 206 КПК, у переліку, передбаченому ст. 309 КПК України, відсутня, звернення до суду з апеляційною скаргою на таке рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

З урахуванням наведеного, дана ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст. 206, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 , діючого в інтересах ОСОБА_3 , в порядку ст. 206 КПК України - відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що належним способом реагування на позбавлення особи волі, є звернення до працівників правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1