УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/844/16-к

Провадження № 1-в/486/3/2025

29 квітня 2025 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі: засудженого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Південноукраїнську Миколаївської області клопотанням захисника ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності, в частині обвинувачення ОСОБА_3 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Южноукраїнського міського суду Миколаївської області перебуває кримінальна справа за клопотанням захисника ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності, в частині обвинувачення ОСОБА_3 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, згідно вироку Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06.09.2016 року у кримінальному провадженні №0000559 від 19.07.2016 року (справа №486/844/16-к), у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Захисник ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, у якому просить звільнити від кримінальної відповідальності, в частині обвинувачення ОСОБА_3 , передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. Зазначає, що 07.10.2016 року набув законної сили вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06.09.2016 року у кримінальному провадженні №0000559 від 19.07.2016 року (справа № 486/844/16-к), яким ОСОБА_3 було засуджено до позбавлення волі строком на 2 роки за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України. Що у сукупності з відомостями про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності та наявності судимостей, які містяться у довідці №61-22022024/48011, виданій 26.02.2024 року ОСК МВС України та 22.02.2024 року ОСК ГУНП України в Миколаївській області, враховуючи положення ст. 533 КПК України про обов`язковість ухвал та вироків, що набрали законної сили, та положення розділу XIII КК України, призводить до оцінки сторони обвинувачення щодо кваліфікації дій ОСОБА_3 та його класифікацію. Також зазначені відомості можуть дати Вознесенському міськрайонному суду Миколаївської області підстави застосувати ст. 71 КК України при призначенні ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінального правопорушення, судовий розгляд якого здійснюється у кримінальному провадженні №0000115 від 21.01.2024 року, що в свою чергу унеможливлює застосування судом ст. 75 КК України при призначенні покарання у цьому кримінальному провадженні.

Додає, що ОСОБА_3 не ухилявся від виконання вироку Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06.09.2016 року, не вчиняв нових злочинів з 07.10.2016 року, що підтверджується фактичним даними з довідки №61-22022024/48011, виданої 26.02.2024 року ОСК МВС України та 22.02.2024 року ОСК ГУНП України в Миколаївській області.

Отже, відповідно до положень КК України, з 07.10.2021 року ОСОБА_3 підлягає звільненню від відбування покарання згідно зазначеного обвинувального вироку у зв`язку із закінченням строків давності його виконання. ОСОБА_3 з 23.04.2020 року являється таким, що не має судимостей. Відтак, просить клопотання задовольнити.

Захисник у судовому засідання підтримав клопотання та просив задовольнити.

Засуджений у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Суд, заслухавши думку захисника та засудженого, вивчивши матеріали кримінальної справи вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

При дослідженні кримінальної справи №486/844/16-к та матеріалів вищевказаного клопотання, судом було встановлено, що вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06.09.2016 року не був виконаний за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, в частині його покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Отже, 06.09.2016 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області (суддя ОСОБА_5 , справа №486/844/16-к, провадження №1-кп/486/66/2016) було засуджено ОСОБА_3 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання (а.с. 56-57).

Вирок суду набрав законної сили 07.10.2016 року (а.с. 61).

Так як, з моменту набрання законної сили копія вироку від 06.09.2016 року і розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, своєчасно направлялися для виконання неодноразово, але вирок суду до сьогодні не виконано.

Згідно ст.ст. 533, 534 КПК України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню.

Відповідно до ст. 535 КПК України, судове рішення, що набрало законної сили, якщо інше не передбачено цим Кодексом, звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Частиною 4 статті 535 КПК України передбачено, що органи, особи, які виконують судове рішення, повідомляють суд, який постановив судове рішення, про його виконання.

16.12.2024 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області постановлена окрема ухвала у кримінальній справі за клопотанням захисника ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності, в частині обвинувачення ОСОБА_3 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. Обставини, викладені в окремій ухвалі, доведено до відома начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_6 для реагування в межах повноважень. В.о. керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_7 та керівнику територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Миколаєві ОСОБА_8 - розглянути дану окрему ухвалу та вжити дієвих заходів передбачених чинним законодавством щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування виявленого кримінального правопорушення з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Про розгляд окремої ухвали повідомити Южноукраїнський міський суд Миколаївської області протягом місяця з дня отримання копії даної ухвали.

11.02.2025 року від першого заступника керівника Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_9 повідомлено про те, що за результатами проведення службового розслідування в діях Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області порушень щодо тривалого невиконання вироку Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06.09.2016 року не встановлено, а також до компетенції Вознесенської окружної прокуратури не входить здійснення нагляду за додержанням законів при виконання судових рішень у кримінальних провадженнях в діяльності ВП №1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області.

Відповідно до ч.1 п.1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

За змістом ч.4 ст.80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч.1 та ч.3 цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24.12.2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч.3 ст.80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч.3 ст.80 Загальної частини КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК України. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч.3 ст.80 КК України, суд тим самим фактично визнає його винним у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч.1 ст.62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки його вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, тоту немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; не вчинення ним нового злочину.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що на даний час закінчився визначений у п.1 ч.1 ст. 80 КК України дворічний строк давності виконання обвинувального вироку Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06.09.2016 року відносно ОСОБА_3 , факт ухилення ОСОБА_3 від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_4 підлягає до задоволення, оскільки наявні підстави для звільнення засудженого від відбування покарання на підставі п.1 ч.1 ст.80 КК України.

У зв`язку з викладеним суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності, в частині обвинувачення ОСОБА_3 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 80 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, ст. 152 КВК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності, в частині обвинувачення ОСОБА_3 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06.09.2016 року, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі, у з в`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_1