ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/315/25 Справа № 711/7441/24 Категорія: ч. 3 ст. 309 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження № 0005852 від 03.09.2024 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 грудня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Капітанівка Новоукраїнського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Зараховано ОСОБА_7 у строк відбутого покарання термін його попереднього ув`язнення з 03.09.2024 по дату набрання вироком законної сили з розрахунку день за день.

Прийнято рішення про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів у загальній сумі 10980 грн 56 коп.

Скасовано арешт накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.09.2024 на мобільний телефон марки «Iphone 7+» чорного кольору, імеі: НОМЕР_1 , з мобільним номером телефону НОМЕР_2 .

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів.

у с т а н о в и л а :

За цим вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, діючи умисно та цілеспрямовано, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у невстановлених осіб та період часу, перебуваючи 03.09.2024 за адресою: вул. Волкова 38, м. Черкаси, в порушених вимог Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», здійснив незаконне придбання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, в загальній масі 39,403 г, які в подальшому помістив до правої та лівої кишені шортів в які був одягнений та власної сумки, після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на зберігання психотропної речовини в особливо великих розмірах, з метою подальшого особистого вживання.

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, діючи умисно та цілеспрямовано, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, в порушення вимог Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», 03.09.2024, перебуваючи за адресою: вул. Припортова 8А, м. Черкаси, Черкаської області, був виявлений працівниками Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, де під час особистого обшуку затриманого добровільно видав: з правої кишені один поліетиленовий пакетик з порошкоподібною речовиною блакитного кольору, який, відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 05.09.2024 № СЕ-19/124-24/12553-НЗПРАП, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP; з лівої кишені сімнадцять поліетиленових пакетиків з порошкоподібною речовиною блакитного кольору, яка, відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 04.09.2024 № СЕ-19/124-24/12554-НЗПРАП, містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP; з власної сумки тридцять поліетиленових пакетиків з порошкоподібною речовиною блакитного кольору, яка, відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 06.09.2024 № СЕ-19/124-24/12556-НЗПРАП, містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP; п`ятдесят поліетиленових пакетиків з порошкоподібною речовиною рожевого кольору, яка, відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 06.09.2024 № СЕ-19/124-24/12555-НЗПРАП, містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Загальна маса PVP у наданих на експертизу речовинах, вилучених органом досудового розслідування у період з 19 год 31 хв по 20 год 48 хв 03.09.2024 у ході проведення особистого обшуку затриманого, становить 39,403 г, що, відповідно до таблиці невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, яка затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 № 188 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 29.07.2010 № 634), є особливо великим розміром особливо небезпечної психотропної речовини - PVP, які останній незаконно зберігав у правій та лівій кишені своїх шортів та власної сумці з метою подальшого особистого вживання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 порушує питання про зміну вироку Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.12.2024 в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, у зв`язку з його невідповідністю тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Просить призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 309 КК України у виді 5 років позбавлення волі, а на підставі ст. 75 КК України звільнити від його відбування з випробуванням, з іспитовим строком в 3 роки та покласти обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

Не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин провадження, доведеності винуватості ОСОБА_7 та правильності кваліфікації його дій, сторона захисту зазначає, що призначене обвинуваченому покарання не відповідає принципам достатності та меті виправлення.

Стверджує, що ОСОБА_7 винуватість у вчиненому визнав у повному обсязі, щиросердно розкаявся та активно сприяв у розкритті злочину. При цьому він, за час досудового слідства та судового розгляду багаторазово пожалкував про скоєне, навчений, покараний наріканням оточуючих, надав критичну оцінку своїм злочинним діям, виказав на готовність нести кримінальну відповідальність, усвідомлюючи провину, та зробивши належні висновки, що давало суду першої інстанції для призначення йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України.

Зазначає, що обвинувачений раніше не судимий, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, має сталі соціальні зв`язки, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, а на утриманні має двох рідних малолітніх сестер, які є дітьми сиротами. Сам ОСОБА_7 також є сиротою, у нього залишилась лише бабуся похилого віку, яка також потребує догляду в силу свого поважного віку.

Наведене, за відсутністю в кримінальному провадженні обставин, що обтяжують покарання, на думку захисника, вказує на можливсть виправлення та перевиховання ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства і доцільність призначення йому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думки обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 в підтримку апеляційної скарги в повному обсязі з наведених в ній мотивів, прокурора про законність, обгрунтованість рішення суду першої інстанції і безпідставність апеляційних вимог сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження, наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Частинами 1 та 2 статті 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і ґрунтуватись на всебічному, повному, об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з дотриманням вимог кримінального, кримінального процесуального закону.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідає фактичним обставинам провадження, ґрунтується на доказах, досліджених судом у повному обсязі, оцінених відповідно до вимог ст. 94 КПК України та учасниками судового провадження не заперечується.

Кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання психотропної речовини у особливо великих розмірах без мети збуту, колегія суддів визнає правильною, такою, що узгоджується з вимогами кримінального процесуального закону щодо меж судового розгляду, передбачених ст. 337 КПК України.

Вирішуючи питання про відповідність призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів виходить з вимог ст. 50, 65 КК України про те, що воно призначається враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, яке має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Під час вибору заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому.

Як убачається з вироку, обгрунтовуючи висновок щодо виду і розміру покарання ОСОБА_7 , місцевий суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, дані про особу винуватого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, на спеціалізованих обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, визнавши обставиною, що пом`якшує покарання останнього - щире каяття, при відсутності обставин, що його обтяжує.

На переконання суду апеляційної інстанції, за наведених вище обставин, призначене ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах передбачених санкцією ч. 3 ст. 309 КК України, є справедливим, таким, що відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сприятиме виправленню обвинуваченого, попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень, справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Інших обставин, які мають бути враховані при призначенні ОСОБА_7 покарання або можуть бути враховані як пом`якшуючі, з матеріалів кримінального провадження не вбачається і під час апеляційного розгляду не встановлено.

Даних про те, що за станом здоров`я обвинувачений ОСОБА_7 позбавлений можливості відбувати призначене йому покарання у виді позбавлення волі, не здобуто.

У суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 винуватість у вчиненому визнав у повному обсязі, висловив жаль з приводу вчиненого, критично оцінив свої дії та висловив готовність нести відповідальність, у зв`язку з чим судом першої інстанції обгрунтовано визнано обставиною, що пом`якшує його покарання - щире каяття.

Наголошується, що, зокрема визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення та осуд власної поведінки є складовими поняття щире каяття, яке враховано судом, як обставина, передбачена ст. 66 КК України, а врахування кожної такої обставини окремо, про що звертає увагу сторона захисту, є недоречним.

Колегія суддів не враховує активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення ОСОБА_7 обставиною, яка пом`якшує покарання, на що наголошується в апеляційній скарзі, оскільки такої обставини не встановлено з матеріалів кримінального провадження.

Те, що обвинувачений брав активну участь у слідчих діях і не заважав проведенню досудового розслідування, не охоплюється поняттям «активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення», а видача працівникам поліції заборонених речовин, надання показань та визнання вини під тиском зібраних доказів і підтвердження інформації, яка вже встановлена компетентними органами з інших джерел, також не вказує на наявність такої обставини.

В матеріалах кримінального провадження наявна характеристика Новомиргородської міської ради Кіровоградської області на ОСОБА_7 , однак її зміст є формальним і, з урахуванням встановлених в кримінальному провадженні даних, вона не підтверджує доводів сторони захисту про те, що обвинувачений по місцю проживання характеризується позитивно.

При цьому даних про те, що ОСОБА_7 позитивно характеризується по місцю роботи, про що вказує захисник, матеріали кримінального провадження не містять.

В апеляційній скарзі також міститься посилання щодо перебування на утриманні ОСОБА_7 двох рідних малолітніх сестер, які є дітьми сиротами, а також бабусі похилого віку, яка потребує догляду, однак наведене не підтверджено будь-якими об`єктивними даними.

Колегія суддів зауважує, що матеріали кримінального провадження містять дані про те, що ОСОБА_7 має сестер ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким розпорядженням Новомиргородської РДА Кіровоградської області від 04.02.2020 надано статус дітей-сиріт. Згідно розпорядження цієї ж РДА від 28.04.2020 №121-р, опікуном ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є ОСОБА_11 .

Враховується, що факт спільного проживання обвинуваченого разом із сестрами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , опікуном яких є їх бабуся, за відсутності інших доказів, не вказує на участь ОСОБА_7 в їх утриманні або вихованні.

Щодо неможливості призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст. 69, 75 КК України, колегія суддів зауважує про таке.

Однією з обов`язкових умов для застосування до винної особи ст. 69 КК України є наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання.

Колегією суддів звертається увага, що під час застосування ст. 69 КК України слід встановити не лише наявність двох і більше пом`якшуючих обставин, а й обгрунтувати, яким чином такі обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

У будь-якому разі встановлені обставини мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винуватому навіть мінімального покарання в межах санкції статті стає недоцільним і несправедливим.

Зважаючи на невстановлення в кримінальному провадженні двох і більше пом`якшуючих обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, відсутні правові підстави для застосування щодо нього положень ст. 69 КК України.

Крім того приписами ст. 75 КК України регламентовано звільнення від відбування покарання з випробуванням.

За змістом ст. 75 КК України рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Системне тлумачення ст. 50, 65, 75 КК України дозволяє зробити висновок, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання.

Водночас, з огляду на положення ст. 75 КК України законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання, як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, зокрема у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість кримінальних правопорушень, особу винного, але й інші обставини справи.

Колегія суддів враховує, що наряду із даними, що характеризують особу обвинуваченого, визначальним є те, що він вчинив тяжке кримінальне правопорушення у сфері обігу психотропних речовин, те, що предметом злочину є особливо небезпечна речовина, обіг якої заборонено - PVP та її кількість, що є особливо великим розміром, у зв`язку із чим погоджується із висновками суду першої інстанції про неможливість звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, оскільки, за наведених обставин, таке звільнення не буде достатнім, справедливим, не слугуватиме перевихованню обвинуваченого та не відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому.

З огляду на наведене, призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України, а підстав вважати, що воно є явно несправедливим через його суворість, на чому наголошує сторона захисту, колегія суддів не вбачає.

Розглянувши кримінальне провадження в межах заявлених апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.12.2024 щодо ОСОБА_7 є законним і обґрунтованим, а підстави, передбачені ст. 409 КПК України, в тому числі з наведених в апеляційній скарзі обставин, для його скасування чи зміни відсутні.

Окрім іншого в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження вироку Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.12.2024, з огляду на поважність причин його пропуску.

Однак підстави для задоволення такого клопотання у колегії суддів відсутні, оскільки, як встановлено з матеріалів кримінального провадження, процесуальний строк, визначений п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України, захисником дотриманий.

Встановлено, що ОСОБА_8 не був присутній в судовому засіданні 09.12.2024, тобто в день постановлення обвинувального вироку щодо ОСОБА_7 , у зв`язку із перебуванням на лікарняному, а про зміст судового рішення дізнався 27.12.2024 після отримання його копії. З огляду на наведене, строк на апеляційне оскарження вироку від 09.12.2024 для захисника відраховується з 28.12.2024, а апеляційна скарга ним подана 14.01.2025, тобто в межах тридцятиденного строку, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України. У зв`язку з чим судом апеляційної інстанції 17.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , як такою, що подана з урахуванням вимог процесуального закону.

Керуючись ст. 404, п. 1 ч. 1 ст. 407, ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати

у х в а л и л а :

Вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 грудня 2024 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України, а засудженим ОСОБА_7 - в той самий строк, з моменту отримання її копії.

Головуючий

Судді