Житомирський апеляційний суд
Справа №295/1964/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/157/25
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

представника власника

майна- адвоката: ОСОБА_6

прокурора: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 12 лютого 2025 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000101, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.362, ч.2 ст.387 КК України,-

встановила:

Вказаною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_8 погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000101, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.362, ч.2 ст.387 КК України.

Накладено арешт на майно, яке вилучено під час проведення обшуку у приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на належний ОСОБА_10 мобільний телефон Xiaomi Redmi, model M2101K6G, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , що упакований в сейф-пакет № S1012125.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому, з метою збереження, уникнення спотворення, знищення вилученого майна є необхідність в його арешті.

В апеляційній скарзі представник власниці майна адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Вважає, що ухвала слідчого судді не ґрунтується на клопотанні та документах, які надані до клопотання станом на 12.02.2025 року, є необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Звертає увагу на те, що у клопотанні про арешт майна у кримінальному провадженні №0000101 не зазначено власників майна, яке було вилучено у ході обшуку 07.02.2025 року, а саме: мобільного телефону Xiaomi Rednii model -М 2101K6G imeil НОМЕР_3 imeil НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_10 . До клопотання не надано документів, які підтверджують право власності на майно, що підлягає арешту.

На думку апелянта це є порушенням п.3 ч.2 ст.171 КПК України та є підставою для відмови у задоволенні клопотання про арешт вищезазначеного майна.

Вважає, що у клопотанні та ухвалі не зазначено достатньо підстав, у зв`язку з якими потрібно накласти арешт на майно, а лише додано копії протоколу обшуку від 07.02.2025 року, постанови про визнання майна речовим доказом, що ніяким чином не доводять наявність підстав для арешту вказаного майна.

Зазначає, що відповідно до ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 04.02.2025 надано дозвіл на проведення обшуку з метою відшукування та вилучення речей та документів, а саме: комп`ютерів, ноутбуків, планшетів, магнітних носіїв інформації, оптичних дисків, карт пам`яті, флеш накопичувачів, мобільних телефонів, інших носіїв інформації за допомогою яких проводилось інтернет з`єднання та які мають IP адреси « НОМЕР_4 » та « НОМЕР_5 ».

Однак, ані слідчим ані прокурором не надано доказів, що саме з мобільного телефону Xiaomi Redmi model -М 2101K6G imeil НОМЕР_3 imeil НОМЕР_2 , який вилучено під час проведення обшуку у ОСОБА_10 проводилось інтернет з`єднання та які мають IP адреси « НОМЕР_4 » та « 185.39.28.5».

Звергає увагу на те, що клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0000101 погоджено прокурором, яким не було надано станом на 12.02.2025 року до суду будь-якого документа, передбаченого КПК України, на підтвердження своїх повноважень у даному кримінальному провадженні, що є суттєвою підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Зазначає, що витяг з ЄРДР не може замінити постанову керівника відповідного органу прокуратури про призначення (визначення) прокурора або групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, та постанову (доручення) керівника органу досудового розслідування уповноваженого визначити слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, оскільки витяг з ЄРДР не є кримінально-процесуальним рішенням, який породжує зазначені правові наслідки в конкретному кримінальному провадженні.

Звертає увагу на те, що клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0000101 виготовлене та підписане слідчим, яким станом на 12.02.2025 не було надано до суду будь якого документа, передбаченого КПК України, на підтвердження своїх повноважень у даному кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідача, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ч. 1ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим

Відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, під час розгляду клопотання про арешт майна, в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Згідно ст.170 КПК України, під арештом майна розуміється тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 та ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З клопотання слідчого та долучених матеріалів вбачається, другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Житомир) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000101 від 28.01.2025 за фактом несанкціонованого копіювання посадовою особою одного із судів Житомирської області інформації, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах, що призвело до її витоку, а також за фактом розголошення посадовою особою одного із судів Житомирської області даних досудового розслідування, із правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 362, ч. 2 ст. 387 КК України.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 04.02.2025 року надано у кримінальному провадженні № 0000101 від 28.01.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 362, ч. 2 ст. 387 КК України, слідчим слідчої групи у кримінальному провадженні, прокурорам групи прокурорів у кримінальному провадженні та за їх участі оперативним працівникам УСБ України в Житомирській області дозвіл на проведення обшуку у приміщенні житлового будинку та надвірних будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення речей та документів, а саме: комп`ютерів, ноутбуків, планшетів, магнітних носіїв інформації, оптичних дисків, карт пам`яті, флеш-накопичувачів, мобільних телефонів, інших носіїв інформації, за допомогою, яких проводилось інтернет з`єднання та які мають IP-адреси « НОМЕР_4 » та « НОМЕР_5 », на яких може зберігатися інформація, у тому числі в електронному вигляді, що стосується здійснення входу 24.12.2024 до ЄДРСР з логіну «yanchuk244», який належить судді ОСОБА_11 , з метою пошуку та отримання інформації щодо постановлення судових рішень у кримінальному провадженні №0000427 від 23.05.2024.

Постановою старшого слідчого з ОВС другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_8 від 07.02.2025 року вилучений в ході обшуку мобільний телефон Xiaomi Redmi, model M2101K6G, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , що упакований в сейф-пакет № S1012125, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді про накладення арешту на мобільний телефон Xiaomi Redmi, model M2101K6G, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , оскільки це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що накладення арешту на майно винесене без належної оцінки поданих доказів, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вилучений у ході проведення обшуку мобільний телефон має значення речового доказу та відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України та може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Посилання в апеляційній скарзі адвоката про відсутність правових підстав для накладення арешту на мобільний телефон ОСОБА_10 , апеляційний суд вважає необґрунтованими та передчасними, оскільки телефон, на який накладено арешт, був вилучений на підставі ухвали слідчого судді про проведення обшуку, він визнаний речовим доказом, а тому на час розгляду клопотання це могло свідчити, що він може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що відповідає критеріям речових доказів, встановлених ст. 98 КПК України.

Доводи апелянта, що клопотання про арешт майна подано неуповноваженою особою через те, що у прокурора та слідчого відсутні повноваження на звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, на переконання апеляційного суду є помилковими, оскільки в матеріалах кримінального провадження знаходиться витяг з ЄРДР, де зазначено орган досудового розслідування, ПІБ слідчих та прокурорів які здійснюють досудове розслідування, що на даній стадії досудового розслідування є достатнім.( а.п. 3)

Не зазначення у клопотанні документів, які підтверджують право власності на мобільний телефон, що належить арештувати, не є підставою для відмови у задоволенні клопотання, що повністю відповідає змісту частини першої статті 173 КПК України.

Так, згідно матеріалів клопотання обшук проведено за місцем проживання ОСОБА_10 і дана обставина вказує на перебування вилученого майна у користуванні останньої.

Як вбачається з журналу судового засідання Богунського районного суду м. Житомира від 12.02.2025 ОСОБА_10 визнала в судовому засіданні, що являється власником мобільного телефону і надала відповідний товарний чек (а.п. 50).

При цьому, на спростування доводів апелянта про те, що слідчий суддя наклав арешт на майно, яке доказом у даному кримінальному провадженні бути не може, колегія суддів зауважує, що ті питання, чи є зазначене майно знаряддям вчинення злочину, та чи зберегло вони на собі сліди злочину, чи містять вони відомості, які можуть бути використані, як доказ у кримінальному провадженні, будуть вирішені та встановлені під час проведення відповідних слідчих дій, і метою такого заходу було саме збереження речових доказів для об`єктивного з`ясування зазначених обставин, що і було враховано слідчим суддею при прийнятті оскаржуваного рішення.

Також, колегія суддів звертає увагу і на те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 12 лютого 2025 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000101, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.362, ч.2 ст.387 КК України - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: