УХВАЛА

Справа № 521/20878/24

Номер провадження:1-м/521/43/24

30 грудня 2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , затриманого ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ), захисника ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання керівника Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) у відношенні:

ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Узбекистан, громадянина Республіки Узбекистан, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на території України раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси з клопотанням, в якому просить: роз`яснити ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ) право надати згоду на видачу (екстрадицію) для застосування процедури видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку, а також право на відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності у разі надання згоди на видачу (екстрадицію); застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі (екстрадиційний арешт) стосовно ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ), до прийняття рішення про його видачу та фактичної передачі компетентним органам Республіки Узбекистан, та в разі наявності його згоди на видачу (екстрадицію) - затвердити таку згоду.

Із клопотання вбачається, що 03 грудня 2024 року о 08 годині 30 хвилин прикордонним нарядом НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України, на території міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Паланка-Маяки-Удобне», затримано в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України, громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розшукується на міжнародному рівні правоохоронними органами Республіки Узбекистан для притягнення до кримінальної відповідальності.

Про затримання ОСОБА_10 складено відповідний протокол, в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України.

Підставою для затримання ОСОБА_10 та застосування у подальшому стосовно нього тимчасового арешту є документи, що містять дані про вчинення особою злочину на території іноземної держави та обрання щодо неї запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави у виді тримання під вартою.

Із відомостей, наданих ВМПС ГУ Національної поліції в Одеській області від 03.12.2024 за №50/1924, вбачається, що станом на 03.12.2024 згідно з обліками Генерального секретаріату Інтерполу ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ) розшукується на міжнародному рівні (червоне повідомлення А-13472/11-24) із метою арешту та подальшої екстрадиції до Республіки Узбекистан для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п. «г» ч. З ст. 244-1 (виготовлення та розповсюдження матеріалів, що містять загрозу громадській безпеці та громадському порядку) КК Республіки Узбекистан.

Фабула: із жовтня 2021 року ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ) потрапив під вплив міжнародної терористичної організації Джихадисти», останній через свій профіль у «Facebook» розповсюджував екстремістські та терористичні ідеї, а також завербовував своїх послідовників.

Судом Criminal court of Shaykhantakhur Distrikt, Tashkent city, 04.03.2022 видано ордер на арешт вказаної особи.

НЦБ Інтерполу в Республіці Узбекистан підтвердило розшук із метою арешту ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та висловило прохання щодо застосування тимчасового арешту.

Відповідно до витягу з обліків Генерального секретаріату Інтерполу, встановлено, що за вчинення злочину, передбаченого п. «г» ч. З ст. 244-1 КК Республіки Узбекистан, максимально можливе покарання - 8 років позбавлення волі.

Строки давності притягнення ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ) до кримінальної відповідальності, відповідно до ст. 49 КК України, не сплили.

Особу затриманого встановлено, відповідно до паспорту громадянина Республіки Узбекистан на його ім`я серії « НОМЕР_2 », виданого 20.04.2019.

Ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 05.12.2024 стосовно ОСОБА_4 застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб, з утриманням в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

До Офісу Генерального прокурора 12.12.2024 надійшов запит Генеральної прокуратури Республіки Узбекистан про видачу ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ) для притягнення до кримінальної відповідальності за вчиненні злочину, передбаченого п. «г» ч. 3 ст. 244-1 КК Республіки Узбекистан.

Відповідно до наявних матеріалів перевірки, ОСОБА_4 не є громадянином України, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався, до кримінальної відповідності на території України не притягується.

Прокурор в судовому засіданні підтримав доводи та вимоги, викладені у клопотанні, просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ) заперечував в задоволенні клопотання прокурора та просив суд застосувати положення ст. 585 КПК України, застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави. При цьому захисник послався на те, що ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ) проживає в Україні на законних підставах, має посвідку на тимчасове проживання в Україні, має адресу постійної реєстрації та житло, офіційно працевлаштований, до кримінальної відповідальності в Україні він не притягувався, має сім`ю, хворіє на тяжку хронічну хворобу.

Затриманий ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Вивчивши матеріали клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 1 Європейської Конвенції про видачу правопорушників Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої сторони за вчинення правопорушення.

Слідчий суддя при винесенні ухвали враховує положення ч. 2 ст. 29 Конституції України, згідно з якою, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою не інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 61 Конвенції «Про правову допомогу і правові відношення в цивільних, сімейних і кримінальних справах» 22.01.1993 року передбачається, що особа яка потребує видачі, за клопотанням може бути взята під варту і до отримання вимоги про видачу.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 541 КПК України, екстрадиційний арешт - це застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою з метою забезпечення її видачі (екстрадиції).

Частиною 1 статті 584 КПК України, передбачається, що після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

Із матеріалів наданих слідчому судді для розгляду вбачається, що ОСОБА_4 розшукується компетентними органами Республіки Узбекистан для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення за вчинення злочину, передбаченого п. «г» ч. З ст. 244-1 (виготовлення та розповсюдження матеріалів, що містять загрозу громадській безпеці та громадському порядку) КК Республіки Узбекистан.

Підставою для затримання ОСОБА_4 в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України стали відомості, що станом на 03.12.2024 згідно з обліками Генерального секретаріату Інтерполу ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ) розшукується на міжнародному рівні (червоне повідомлення А-13472/11-24).

Судом Criminal court of Shaykhantakhur Distrikt, Tashkent city, 04.03.2022 видано ордер на арешт вказаної особи.

До Офісу Генерального прокурора 12.12.2024 надійшов запит Генеральної прокуратури Республіки Узбекистан про видачу згаданої особи для притягнення до кримінальної відповідальності за вчиненні злочину, передбаченого п. «г» ч. 3 ст. 244-1 КК Республіки Узбекистан.

При застосуванні екстрадиційного арешту, слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ) Перевірці підлягають лише документи на підставі яких особа знаходиться в міжнародному розшуку і підлягає видачі та документи, що підтверджують особу затриманого.

Згідно ч.ч. 10, 11 ст. 584 КПК України, екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців. У межах цього строку слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.

Вказані вимоги Закону, дають судді підстави для застосування ектрадиційного арешту без відповідно строку, оскільки прокурор зобов`язаний не рідше одного разу на два місяці звернутись до суду з відповідним поданням щодо наявності підстав для подальшого тримання особи під вартою.

Окрім того, сама затримана особа має право звернутись з відповідною скаргою не частіше одного разу на місяць з тих самих підстав.

Враховуючи викладені вимоги закону, із урахуванням викладених обставин слідчий суддя обґрунтовано вважає, що є всі об`єктивні підстави для застосування екстрадиційного арешту до ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ) до вирішення питання про видачу особи (екстрадиції) і його фактичної передачі.

При цьому, слідчий суддя враховує наявність та відсутність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, зокрема враховує те, що ОСОБА_4 та його захисник не надали до суду документального підтвердження проживання в Україні заявлених членів родини, що може свідчити про відсутність за місцем проживання ОСОБА_10 міцних соціальних зв`язків та дає підстави для тверджень про можливість безперешкодного залишення місця проживання.

Внаслідок суперечливої інформації, яка міститься у листі начальника Головного управління ДМС України в Одеській області № 79283-24 від 19.12.2024 та наданій захисником фотокопії Посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_4 в Україні, слідчий суддя вважає, що ним не встановлені переконливі данні про законне перебування ОСОБА_4 на території України.

Крім того, слідчий суддя приймає до уваги пояснення самого ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ), надані ним під час судового засідання про те, що його прибуття в Україну з Турецької Республіки було обумовлено обізнаністю у його розшуку уповноваженими органами Республіки Узбекистан і небажанням бути виданим за екстрадиційним запитом, що в свою чергу свідчить про можливість переховування від правоохоронних органів з метою уникнення екстрадиції.

Вказані обставини, у їх сукупності, свідчать про наявність ризиків того, що ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ), у випадку обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватись від правоохоронних органів України чи перешкоджати його видачі у випадку задоволення компетентними органами України запиту про видачу.

Слідчий суддя вважає, що прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України не встановлено.

У судовому засіданні під час розгляду клопотання слідчим суддею в порядку ч. 7 ст. 584 КПК України роз`яснено ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ) його право надати згоду на видачу (екстрадицію) для застосування процедури видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку, а також право на відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності у разі надання згоди на видачу (екстрадицію). Однак, затриманий відмовився від надання згоди на видачу у такому порядку.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 16 Європейської Конвенції «Про видачу правопорушників» від 13.12.1957, ст.ст. 56, 58, 60 Конвенції «Про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22.01.1993, нормами Конвенції ООН проти транснаціональної організованої злочинності від 15.11.2000 року, а також ст. ст. 541, 584 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Прийняти відмову ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ) від його видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку.

Клопотання керівника Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) відносно ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ), - задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі (екстрадиційний арешт) відносно ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ) до прийняття рішення про видачу особи (екстрадицію) та його фактичної передачі компетентним органам Республіки Узбекистан, але не більше строку встановленого ч. 10 ст. 584 КПК України.

Утримувати ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ) у порядку екстрадиційного арешту до Державної установи «Одеський слідчий ізолятор».

Відповідно до ч. 10 ст. 584 КПК України, екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_12