справа № 462/186/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2025 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченої - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові кримінальне провадження № 0001051 від 30.10.2024 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, українки, громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 29.10.2024 року, близько 14 год. 59 хв., перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Кульпарківська, 156б, під час складання працівниками УПП у Львівській області ДПП ОСОБА_6 та ОСОБА_7 протоколу про вчинення ОСОБА_4 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 130 КУпАП за керуванням нею транспортним засобом «Фольцваген Таос» чорного кольору, д.н.з НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи, що вчинила правопорушення, з метою уникнення притягнення до адміністративної відповідальності та усвідомлюючи настання негативних правових наслідків для себе, за скоєння нею правопорушення, знаходячись біля свого автомобіля, а згодом біля службового автомобіля працівників патрульної поліції д.н.з. 9986, незважаючи на неодноразові попередження згаданих працівників поліції про кримінальну відповідальність за висловлення пропозиції та надання неправомірної вигоди службовій особі, ОСОБА_8 неодноразово здійснила висловлювання пропозиції надання неправомірної вигоди службовим особам - інспекторам взводу № 2 роти № 2 батальйону № 3 УПП у Львівській області ДПП ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , котрі згідно з вимогами ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівниками правоохоронного органу, озвучуючи суми 100 та 200 доларів США, що станом на 29.10.2024 року за курсом НБУ становила 4 132 гривні та 8 264 гривень відповідно, від яких працівники УПП у Львівській області ДПП відмовилися. Незважаючи на зазначене та продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на надання неправомірної вигоди працівникам поліції з метою уникнення притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що працівники поліції складають відносно неї протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.124 та ст. 130 КУпАП, перебуваючи біля службового автомобіля працівників патрульної поліції на вул. Кульпарківська, 156б у м. Львові, продовжила діалог із працівниками патрульної служби, які перебували в службовому авто, в ході якого, незважаючи на неодноразові попередження працівників поліції про кримінальну відповідальність за висловлення пропозиції та надання неправомірної вигоди службовій особі, ОСОБА_8 , розуміючи настання негативних правових наслідків для себе за скоєння нею правопорушення, маючи при собі грошові кошти, з метою уникнення останньої адміністративної відповідальності, надала інспекторам взводу № 2 роти № 2 батальйону № 3 УПП у Львівській області ДПП ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , які згідно з вимогами ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівниками правоохоронного органу, неправомірну вигоду в розмірі 100 доларів США, що станом на 29.10.2024 року за курсом НБУ становила 4 132 гривні, котрі поклала на передню панель службового автомобіля поліції д.н.з. НОМЕР_2 , де сиділи працівники патрульної служби, тобто вчинила надання неправомірної вигоди на зазначену суму.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 369 КК України, як вчинення пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду, а так само у надання такої вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, надає таку вигоду дій з використанням наданого їй службового становища.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала вину у вчиненому та підтвердила обставини вчинення кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті, підтвердила факт пропозиції та надання неправомірної вигоди за уникнення адміністративної відповідальності. У скоєному щиро розкаюється, жалкує про свій вчинок, обіцяє у майбутньому не скоювати правопорушень та просить її суворо не карати. Також зазначає, що є інвалідом 3 групи, має на утриманні матір пенсійного віку.

Суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які не оспорюються обвинуваченою, переконавшись, що вона правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності її позиції, та роз`яснивши про позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім повного визнання вини обвинуваченою, її винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, показаннями обвинуваченої, доказами, що характеризують особу обвинуваченої.

Таким чином, суд вважає, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена і її дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 369 КК України, оскільки вона вчинила пропозицію службовій особі надати їй неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, надає таку вигоду дій з використанням наданого їй службового становища.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами покарання» при призначенні покарання в кожному випадку суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п. 3 вказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У відповідності до ст. 12 КК України злочин, скоєний обвинуваченою ОСОБА_4 є нетяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 - відсутні.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченої. Зокрема те, що ОСОБА_4 щиро розкаялась у вчиненому, на обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває, є інвалідом 3 групи, має на утриманні матір пенсійного віку, а також думку прокурора, яка просить призначити покарання у виді штрафу у розмірі 17 000 грн., а тому суд дійшов висновку, що достатнім обвинуваченій буде покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 369 КК України.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні відсутній.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.ст. 96-1, 100 КПК України.

Керуючись ст. 368-370, 371, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати виною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначити їй покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Речовий доказ: грошову купюру номіналом 100 доларів США серії PF37537839Р конфіскувати у власність держави.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального правопорушення вручити учасникам справи.

Суддя: ОСОБА_1

Оригінал вироку.