УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №712/2686/25

провадження №1-кс/712/1129/25

13.03.2025 м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Черкаси скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанову слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 30.01.2025 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілими у кримінальному провадженні № 0000056 від 17.06.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.365, ч.1 ст.366, ч. 1 ст. 374, ч.3 ст. 382, ч.1 ст.396, ч. 1 ст. 375 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Соснівського районного суду м. Черкаси 05.03.2025 надійшла скарга ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанову слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 30.01.2025 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілими у кримінальному провадженні № 0000056 від 17.06.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.365, ч.1 ст.366, ч. 1 ст. 374, ч.3 ст. 382, ч.1 ст.396, ч. 1 ст. 375 КК України.

В обґрунтування скарги зазначено, що Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000056 від 17.06.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.365, ч.1 ст.366, ч.1 ст.374, ч.3 ст.382, ч.1 ст.396, ч.1 ст.375 КК України. 27 лютого 2025 року скаржники отримали постанову слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 30.01.2025 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілими у вказаному кримінальному провадженні. Як зазначено у скарзі спірна постанова винесена слідчим усупереч приписам КПК України.

ОСОБА_3 у судовому засіданні на задоволенні скарги наполягала повністю.

Слідчий та прокурор у судове засідання не прибули.

Заслухавши пояснення скаржниці, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя зазначає про таке.

Згідно з приписами п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Статтею 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Пунктом 5 частини 1 статті 303 КПК передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000056 від 17.06.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.365, ч.1 ст.366, ч.1 ст.374, ч.3 ст.382, ч.1 ст.396, ч.1 ст.375 КК України.

Відомості у вказаному кримінальному провадженні внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань на виконання ухвал слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.06.2021 на підставі заяви ОСОБА_3 від 12.05.2021 з приводу можливого перевищення влади суддею Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_6 , можливого службового підроблення суддею Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_6 , можливого зловживання владою суддею Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_6 , можливого порушення права на захист суддею Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_6 , можливого невиконання судового рішення суддею Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_6 , можливого приховування злочину суддею Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_6 та можливого постановлення суддею Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_6 завідомо неправосудного рішення.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.12.2024 слідчого зобов`язано розглянути клопотання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 24.10.2024 відповідно до вимог ст.220 КПК України.

У заяві ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 24.10.2024 останні просять визнати їх потерпілими у кримінальному провадженні №0000056 від 17.06.2021, посилаючись на заподіяння їм моральної та матеріальної шкоди.

Постановою слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 30.01.2025 відмовлено у задоволенні клопотання від 24.10.2024 та у визнанні їх потерпілими у кримінальному провадженні №0000056 від 17.06.2021.

Як зазначено у вказаній постанові слідчого у матеріалах кримінального провадження відсутні відомості та підтверджуючі документи про завдання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шкоди. Також у рамках кримінального провадження у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відсутній будь-який статус, оскільки кримінальні провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ухвалами слідчих суддів.

З огляду на наведене, розглянувши клопотання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 24.10.2024 про визнання їх потерпілими у вказаному кримінальному провадженні, слідчий дійшов до висновку про недоцільність та передчасність задоволення клопотання останніх.

Згідно з ч. 1 5 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

При цьому очевидність та достатність таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному окремому випадку, виходячи з обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим.

Частиною першою статті 60 КПК визначено, що заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

Процесуального статусу заявника особа набуває з моменту подання заяви та повідомлення про вчинення кримінального правопорушення до слідчого, прокурора.

Різниця між потерпілим і заявником полягає в тому, що потерпілим є особа, яка подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, або залучена до провадження як потерпіла, або подала заяву про визнання її потерпілою після початку кримінального провадження.

При цьому за частиною другою статті 60 КПК, заявник має право: 1) отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; 1-1) отримувати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань; 2) подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; 3) отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.

Таким чином, аналіз наведених норм КПК України свідчить про те, що наявність шкоди є однією з головних умов визнання фізичної особи потерпілим у кримінальному провадженні.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду наведеною у постанові від 16.01.2019 у справі № 439/397/17, поняття «потерпілий» у матеріальному кримінальному праві та у кримінальному процесі за змістом не є тотожними. У кримінально-правовому розумінні потерпілий це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода.

Поняття «потерпілий» в кримінально-правовому значенні є первинним щодо його розуміння в кримінальному процесі, оскільки у кримінальному праві потерпілий з`являється об`єктивно, в результаті вчинення саме проти нього кримінального правопорушення.

Таким чином, потерпілий у кримінально правовому розумінні як жертва посягання з`являється вже з моменту вчинення такого посягання, незалежно від того чи закріплений такий статус процесуально.

Перевірка наявності чи відсутності фактичних і правових підстав для набуття особою становища потерпілої у кримінальному провадженні здійснюється слідчим відповідно до вимог КПК з постановленням за її наслідками відповідного процесуального рішення.

За змістом наведених норм, КПК чітко відокремлює процесуальні статуси заявника та потерпілого із різними обсягами їх процесуальних прав, а також визначає, що безумовною підставою для набуття будь-якою особою (зокрема й юридичною) статусу потерпілого у кримінальному провадженні є факт реального та безпосереднього завдання їй шкоди кримінальним правопорушенням, що дає право вимоги відшкодування такої шкоди в порядку цивільного судочинства в межах кримінального провадження за умови доведення такого факту належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 110 КПК України, у постанові слідчого обов`язково повинні бути зазначені зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття рішення, їх обґрунтування.

При цьому слідчий суддя бере до уваги, що згідно зі ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Слідчий та прокурор самостійно обирають тактику проведення слідчих дій. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ст. 40 КПК України).

Таким чином, на підставі викладеного вище, дослідивши матеріали скарги та заслухавши у судовому засіданні доводи скаржниці, а також встановивши обставини у судовому засіданні, слідчий суддя не вбачає підстав для скасування постанови слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 30.01.2025 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілими у кримінальному провадженні № 0000056 від 17.06.2021, яка є вмотивованою, за формою і змістом відповідає вимогам частини 5 статті 55 та статті 110 КПК.

Відтак у задоволенні скарги належить відмовити.

Частиною другою статті 307 КПК визначено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст. 2, 9, 55, 60, 303-307, 376 КПК України, слідчий суддя

УХ ВАЛИВ:

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено о 08 год 40 хв 17.03.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_7