Провадження № 1-кс/712/532/25
Справа № 712/940/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2025 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, лейтенанта поліції ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000007 від 14.01.2025, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Золотоноши, українця, громадянина України, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є інвалідом ІІ групи, раніше не судимий, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України,

у с т а н о в и в:

Слідчий звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , посилаючись на те, що слідчим відділом Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000007 від 14.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у провадженні слідчого відділу Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 14.01.2025 за ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_4 , будучи обізнаним про дію воєнного стану та проведення загальної мобілізації в Україні, за невстановлених у ході досудового розслідування обставин, діючи умисно, під час телефонної розмови з ОСОБА_7 22.01.2025 запевнив останнього щодо можливостей вплинути на працівників ТЦК та СП, які виконують функції держави щодо виключення останнього з розшуку ТЦК, як особу, яка ухиляється від явки, за надання неправомірної вигоди в сумі 500 доларів США.

Так, 22.01.2025 о 14 годині 49 хвилин ОСОБА_4 зателефонував до ОСОБА_7 та, реалізуючи злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди, повідомив ОСОБА_7 про необхідність перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , коштів у сумі 6 000 гривень для вирішення питання про виключення з бази розшуку військовозобов`язаних, які ухиляються від явки.

У подальшому, 22.01.2025 о 19 годині 42 хвилин, ОСОБА_7 , який надав добровільну згоду на його залучення до участі у проведенні негласних слідчих (розшукових) дій, перебуваючи у центральному відділенні ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що в м. Черкаси по вул. Б. Вишневецького 40, за допомогою терміналу самообслуговування здійснив перерахування частини коштів, визначених раніше ОСОБА_4 у сумі 6000 гривень на банківську картку № НОМЕР_1 .

У подальшому, 23.01.2025 о 09 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на одержання неправомірної вигоди, зателефонував ОСОБА_7 та повідомив, що для вирішення питання необхідно ще перерахувати на банківську картку № НОМЕР_1 , кошти у сумі 150 доларів США.

У подальшому, 23.01.2025 о 12 годині 36 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи у центральному відділенні ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що в м. Черкаси по вул. Б. Вишневецького 40, за допомогою терміналу самообслуговування здійснив перерахування частини коштів, визначених раніше ОСОБА_4 у сумі 6000 гривень на банківську картку № НОМЕР_2 .

Того ж дня, ОСОБА_4 , переконавшись, що неправомірна вигода була зарахована на банківську картку останнього, повідомив телефонним дзвінком ОСОБА_7 , що впродовж дня повідомить останнього про результат вирішення питання.

23.01.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, а саме у обіцянці здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави за надання неправомірної вигоди та одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: заявою про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_7 ; показаннями свідка ОСОБА_7 від 14.01.2025 та від 23.01.2025; протоколом огляду та ідентифікації грошових коштів від 22.01.2025; протоколом огляду та ідентифікації грошових коштів від 23.01.2025; іншими матеріалами кримінального провадження.

Ураховуючи зібрані докази на даному етапі досудового розслідування, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні корупційного кримінального правопорушення, який відповідно до ч. 2 ст. 369-2 КК України карається покаранням у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк від двох до п`яти років.

Метою застосування до ОСОБА_4 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, зокрема, спробам з його боку переховуватися від правоохоронних органів та суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або ж вчинити інше кримінальне правопорушення, що негативно відобразиться на повноті та достовірності досудового розслідування.

Прокурор зазначив, що менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним обов`язків та запобігти існуванню зазначеним ризикам.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Підозрюваний та захисник в судовому засіданні просили застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, зазначили, що підозра є необґрунтованою, а ризики, зазначені прокурором, не доведеними.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, приходить до наступного.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Причетність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженню доказів в їх сукупності.

Оцінюючи зазначені у клопотанні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчим суддею враховано таке.

Ризик можливого переховування від органів досудового розслідування та/або суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від двох до п`яти років, є інвалідом II групи загального захворювання, а тому безперешкодно може виїхати за кордон з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, не працює, що підвищує ризик переховування.

Усвідомлюючи тяжкість покарання, ОСОБА_4 може використати наявні у нього засоби та можливості для переховування від правоохоронних органів і суду, у тому числі, може покинути територію України з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Ризик можливого незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі та використовуючи свої соціальні зв`язки, набуті ним під час несення служби в Управлінні податкової міліції в Черкаській області, може використовувати їх у своїх інтересах для впливу на свідків, які володіють інформацією щодо певних обставин у цьому провадженні, зокрема, матиме можливість безперешкодно чинити тиск на основного свідка у кримінальному провадженні - ОСОБА_7 з метою схилення останнього до зміни показів.

Відтак, не будучи обмеженим у спілкуванні із свідками, останній матиме можливість з метою уникнення кримінальної відповідальності самостійно або за допомогою третіх осіб впливати на них.

Ризик можливого перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином обґрунтовується тим, що ОСОБА_8 не надав жодних пояснень та показань з приводу кримінального провадження та повідомленої йому про підозру, що може також свідчити і про можливі наміри ввести слідство в оману для ухилення від відповідальності.

Ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 24.04.2024 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України, а також 24.06.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, які на даний час кримінальні провадженні перебувають на розгляді у суді.

Не залишається поза увагою слідчого судді, що інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення пов`язане з допомогою в ухиленні від мобілізації особи в умовах повномасштабної агресії російської федерації, що на даний час викликає підвищений суспільний інтерес.

Таким чином, слідчий суддя вважає доведеними ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що прокурором належними та допустимими доказами на цій стадії досудового розслідування доведено обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та обґрунтованість застосування саме такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою.

Підозрюваний притягається до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, одружений, є інвалідом ІІ групи, має стійкі соціальні зв`язки, має на утримання двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий.

Тому, враховуючи наявність вищезазначених ризиків, особу підозрюваного, слідчий суддя погоджується з доводами прокурора, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти наявним ризикам.

Підозрюваному інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, яке передбачає покарання у вигляді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк від двох до п`яти років.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Прокурором доведено як обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, так і наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, матеріали клопотання свідчать про те, що ОСОБА_4 у кримінальних провадженнях № 10000048 від 18.04.2024, № 0000016 від 01.03.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Отже, прокурор довів наявність усіх підстав для можливості застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статі.

Ураховуючи наявність доведених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтованість підозри, сімейний та майновий стан підозрюваного, слідчий суддя вважає, що максимальний розмір застави, перебачений п. 1 ч. 4 ст. 182 КПК України, 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн., здатний у повній мірі забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Саме такий розмір застави, на переконання слідчого судді, розумно і пропорційно співвідноситься з обставинами цього кримінального провадження, зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, запобігти ризикам кримінального провадження та не є завідомо непомірним для підозрюваного.

Окрім цього, не залишається поза увагою слідчого судді період, у який було вчинено кримінальне правопорушення, а саме у період повномасштабного вторгнення російської федерації до України, та яким чином такі протиправні дії впливали на економічну незалежність країни та її обороноздатність.

За описаних вище обставин запобіжний захід у виді застави у зазначеному розмірі буде достатнім стимулюючим фактором, який би підозрюваний або інша особа (заставодавець) боялася б втратити внаслідок невиконання процесуальних обов`язків. Такий розмір застави є розумним з огляду на необхідність виконання завдань кримінального провадження та не є завідомо непомірним для підозрюваного.

ЄСПЛ у рішенні від 13.01.2022 у справі «Істоміна проти України» (Istomina V. Ukraine, заява № 23312/15) зазначив, що застава має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. ЄСПЛ наголосив на тому, що суд повинен так само обережно і ретельно розглядати питання про застосування застави, як і вирішувати, чи є необхідним продовження тримання особи під вартою.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, заявник стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, врахувавши положення ст.ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у кримінальному провадженні ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Щодо доводів сторони захисту про те, що підозра є необґрунтованою, а подані докази є недопустимими, слідчий суддя зазначає, що на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Керуючись ст. ст. 131-132, 176-178, 183-184, 193 194, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 23 березня 2025 року включно.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту постановлення ухвали, тобто з 28 січня 2025 року.

Визначити розмір застави 20 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) та у разі внесення якої покласти зобов`язання на нього:

1) прибувати до суду, прокурора чи слідчого за кожною вимогою;

2) не відлучатись із населеного пункту, де знаходиться його зареєстроване місце проживання, без дозволу слідчого, прокурора;

3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

4) утримуватися від спілкування із свідками у цьому кримінальному провадженні, зокрема, ОСОБА_7 за винятком участі у слідчих та процесуальних діях;

5) здати на зберігання до уповноважених органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному після її оголошення, слідчому для виконання та прокурору для відома.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошений 30 січня 2025 року о 16 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1