Справа № 125/1977/24
Провадження №11-кп/801/235/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ( в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000080 від 24.08.2024,

за апеляційною скаргою прокурора Барського відділу Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_9 на вирок Барського районного суду Вінницької області від 20.11.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Бар Вінницької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює старшим пожежним-рятувальником 2 державної пожежної-рятувальної частини 11 державного пожежного-рятувального загону ГУ ДСНС України у Київській області,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Барського районного суду Вінницької області від 20.11.2024 затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 22.09.2024 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000080 від 24.08.2024.

Звільнено ОСОБА_7 від відповідальності за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначено йому покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Речові докази:

- посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , що видане ГУ Держпродспоживслужби у Київській області від 16.01.2021 з відповідними категоріями «А1», «А2», «В1», «В2», «В3», «D1» на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -ухвалено знищити;

- оптичний диск із відеозапису із нагрудної камери працівників СРПП від 24.08.2024, долучений до матеріалів кримінального провадження, - ухвалено зберігати разом з матеріалами кримінального провадження.

Скасовано арешт, що накладений ухвалою слідчого судді Барського районного суду Вінницької області від 30.08.2024 № 125/1787/24 на посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , що видане ГУ Держпродспоживслужби у Київській області від 16.01.2021 з відповідними категоріями «А1», «А2», «В1», «В2», «В3», «D1» на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 3029,12 грн (три тисячі двадцять дев`ять гривень дванадцять копійок).

Згідно вироку судом встановлено, що у 2021 році, точного часу та дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 вирішив придбати підроблений офіційний документ - посвідчення тракториста-машиніста. Реалізовуючи свій умисел, направлений на пособництво у виготовленні завідомо підробленого посвідчення тракториста-машиніста, ОСОБА_7 , скористався пропозицією невстановленої досудовим розслідуванням особи та вирішив замовити останнє. Після чого, узгодивши усі деталі із невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, надав невстановленій особі свої особисті дані та фотокартку, з метою внесення його даних до підробленого посвідчення тракториста-машиніста. Після цього, невстановлена особа внесла завідомо неправдиві відомості до завідомо підробленого посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 від 16.09.2021 на ім`я ОСОБА_7 . У подальшому, 16.09.2021 у невстановленому під час досудового розслідування місці, невстановлена досудовим розслідуванням особа, передала підроблене посвідчення ОСОБА_7 . За підроблене посвідчення тракториста-машиніста ОСОБА_7 передав невстановленій особі кошти у сумі 1700 грн. Після чого, ОСОБА_7 зберігав при собі дане посвідчення з метою подальшого використання.

Відповідно до п. 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія тракториста-машиніста, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 02.05.1994 № 217 (далі Положення), до керування машинами допускаються особи, які мають посвідчення тракториста-машиніста на право керування машинами відповідних категорій. Пунктом 3 Положення передбачено, що видача посвідчень тракториста-машиніста проводиться територіальними органами Держпродспоживслужби тільки тим особам, які постійно або тимчасово проживають чи навчаються на території області, м. Києва. Відповідно до пункту 7 Положення, посвідчення видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, встановленому МОЗ, а також здобула професійну (професійно-технічну) освіту відповідно до освітньої програми за професіями, що передбачають отримання навичок керування машинами тих категорій, які заявлені на отримання посвідчення, та склала теоретичний і практичний іспити екзаменаційній комісії територіального органу Держпродспоживслужби. Відомості про видачу посвідчення протягом трьох днів вносяться до Єдиного реєстру для ведення автоматизованого обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільсько-господарської техніки, інших механізмів, держателем якого є Держпродспоживслужба. Пунктом 18 Положення встановлено, що посвідчення заповнюється з використанням комп`ютерної техніки, підписуються головою екзаменаційної комісії та завіряються печаткою відповідного територіального органу Держпродспожив-служби. Також пунктом 20 Положення визначається, що за одержання посвідчення власник ставить підпис у книзі реєстрації.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, тобто пособництво у підробленні посвідчення, з метою використання його іншою особою.

Крім того, ОСОБА_7 мав умисел на використання завідомо підробленого документа, усвідомлюючи протиправність своїх дій 24.08.2024 близько 07:40 ОСОБА_7 по вул. Героїв Майдану у м. Бар Вінницької області керував колісним трактором марки «ДТЗ 5244 НРХ», державний номерний знак НОМЕР_2 , де був зупинений поруч із будинком № 41-А працівниками СРПП Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області на підставі п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", оскільки він порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху. Під час перевірки працівниками СРПП Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області документів ОСОБА_7 , достовірно знаючи про те, що наявне у нього посвідчення тракториста-машиніста є підробленим, діючи умисно, пред`явив для перевірки працівнику поліції посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , видане 16.09.2021 на його ім`я, таким чином використавши підроблений документ.

Відповідно до висновку експертизи технічного дослідження документів № СЕ-19/102-24/16934-ДД від 10.09.2024 бланк посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , яке видане ГУ Держпродспоживслужби в Київській області на ім`я ОСОБА_7 , не відповідає встановленим зразкам аналогічних бланків посвідчень, що перебувають в офіційному обігу на території України. У бланку посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , яке видане ГУ Держпродспоживслужби в Київській області на ім`я ОСОБА_7 , фонові зображення з лицьової та зворотної сторін (захисна сітка, мікротекст та текст бланку) нанесено за допомогою електрографічного способу друку.

Своїми діями ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

22.09.2024 під час досудового розслідування між прокурором Барського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_10 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000080, та підозрюваним ОСОБА_7 у присутності захисника ОСОБА_8 на підставі ст. 468-470, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, що скріплена підписами сторін, відповідно до якої сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

За умовами угоди ОСОБА_7 під час досудового розслідування беззастережно визнав свою винуватість у пособництві у підробленні посвідчення, з метою використання його іншою особою та використання завідомо підробленого документа, погодився із кваліфікацією його дій за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України. Сторонами узгоджені істотні обставини у кримінальному провадженні, а саме: наявність обставин, які пом`якшують покарання щире каяття, відсутність обставин, які б обтяжували покарання; узгоджена сторонами угоди міра покарання: звільнення від відповідальності за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності; за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Обвинуваченому ОСОБА_7 роз`яснено наслідки укладення угоди, а саме обмеження його права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова від права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачі клопотання про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь, крім того, йому роз`яснено наслідки невиконання угоди.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні зазначив, що угода укладена сторонами добровільно, під час укладення даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник ОСОБА_8 просив затвердити угоду, підтвердив, що угода укладена добровільно, її умови відповідають вимогам закону та інтересам його підзахисного.

У підготовчому судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_7 цілком розуміє, що кримінальне провадження стосовно нього може бути розглянуто у судовому засіданні, де він буде мати весь обсяг прав, у тому числі, допитувати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, що свідчать на його користь.

Вирішуючи питання затвердження угоди про визнання винуватості, судом встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, які, згідно зі ст. 12 КК України, є кримінальними проступками, тому, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, у даному кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.

Під час судового засідання суд переконався, що ОСОБА_7 винуватість визнав добровільно і з розумінням того, що відмовляється від своїх прав, включаючи право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо інкримінованого йому кримінального правопорушення, угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу.

Судом роз`яснено ОСОБА_7 наслідки угоди, характер обвинувачення та міру покарання, що передбачена ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 України, яка погоджена сторонами угоди: звільнення від відповідальності за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності; за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Барського районного суду Вінницької області від 20.11.2024 щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок, яким затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 22.09.2024 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000080 від 24.08.2024.

Звільнити ОСОБА_7 від покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

У решті вирок залишити без змін.

У доводах апеляційної скарги прокурор посилається на те, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 КК України, а не від відповідальності, як це зазначено в резолютивній частині оскаржуваного вироку.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу прокурора, просив її задовольнити, з підстав, викладених у ній.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, адже на їх думку, суд першої інстанції правильно мотивував свій вирок.

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, вивчивши та перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши детально доводи апеляційної скарги у її межах, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

За правилами ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Як убачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження, правильно кваліфікував дії обвинуваченого і дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, який ухвалено на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора дають достатні підстави апеляційному суду вважати, що оскаржуваний вирок підлягає в частині призначеного покарання скасуванню з ухваленням нового вироку через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність на підставі п.п. 3,4 ч. 1 ст. 409, ст. ст. 412, 413 КПК України.

Так, відповідно до ст. 369 КПК України судове рішення, у якому суд вирішує

обвинувачення по суті, викладається у формі вироку, а судове рішення, у якому

суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення, у тому числі

вирок суду, має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як визначено ч.2 ст.370 КПК України, законним є рішення, ухвалене

компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог

щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом.

Крім цього, у ч.7 ст.474 КПК України, яка регламентує загальний порядок

судового провадження на підставі угоди, чітко вказано, що суд перевіряє угоду

на відповідність вимогам цього Кодексу та/або Закону, тобто і на відповідність

вимогам Кримінального кодексу України. Суд відмовляє в затвердженні угоди,

якщо умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб,

що призвело до ухвалення незаконного вироку судом.

Так, згідно з п.2 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної

відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до

дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі

вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді

обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено

покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду

звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 КК України.

Як убачається зі змісту оскаржуваного вироку, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України, ОСОБА_7 вчинив 16.09.2021.

Відповідно до ч.2 ст.12 КК України кримінальним проступком є

передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч

неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання,

не пов`язане з позбавленням волі.

Санкцією ч.1 ст.358 КК України передбачено покарання у виді штрафу до

однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на

строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років. Тобто, вказане

кримінальне правопорушення є кримінальним проступком.

З фактичних обставин вчинення кримінальних проступків, що викладені в

обвинувальному акті, та в угоді про визнання винуватості, убачається, що

кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України,

ОСОБА_7 вчинив у вересні 2021 року, тобто з моменту його вчинення

минуло більше трьох років. Ураховуючи те, що ОСОБА_7 не ухилявся від

слідства і суду, перебіг строку давності не зупинявся та не переривався, то станом

на час ухвалення вироку закінчилися строки давності за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК

України.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України особа може бути за вироком суду

звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 КК України, а не від

відповідальності, як це зазначено в резолютивній частині оскаржуваного

вироку.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується з доводами та вимогами апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції, ухвалюючи

вирок стосовно ОСОБА_7 , неправильно застосував закон України про

кримінальну відповідальність, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409, ст. 413 КПК

України є підставою для скасування вироку в частині призначеного покарання

при розгляді провадження в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 414, 418, 419, 420, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Барського районного суду Вінницької області від Барського районного суду Вінницької області від 20.11.2024 стосовно ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 22.09.2024 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000080 від 24.08.2024.

Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, та звільнити ОСОБА_7 від покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

У решті оскаржуваний вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4