Справа № 204/9482/24
Провадження №1-кп/204/1094/24
17 жовтня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 , захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу обраного відносно обвинувачених: ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , а також заявив клопотання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. B обґрунтування своїх клопотань зазначив, що ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Є достатні підстави вважати, що, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обвинувачені, усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинене ними кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності, будуть переховуватись від органів досудового розслідування та суду. При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Санкція відповідної частини статті відносить інкриміноване кримінальне правопорушення до тяжкого і передбачає покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення. Отже, оцінюючи можливість обвинувачених переховуватися від органу досудового розслідування, такі дії спрямовані на переховування останнього є цілком вірогідними в будь-який момент кримінального провадження. Крім того, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України з 24 лютого 2022 року, враховуючи, що Дніпропетровська область значно наближена до кордонів, територія яких, визначена статусом тимчасово окупованою територію, останні можуть покинути території Дніпропетровської області та України. Окрім цього, із врахуванням того факту, що обвинуваченим відомі особисті дані та місця проживання свідків у даному кримінальному провадженні, а тому є всі підстава вважати, що існує обґрунтований ризик незаконного впливу як на свідків з боку обвинувачених або їх знайомих, підлеглих, з метою перешкоджання їх з`явлення, шляхом залякування, умовляння, пропонування неправомірної вигоди за надання неправдивих свідчень на свою користь, в тому числі, знаходячись на свободі, можуть інформувати та скеровувати дії та показання вказаних осіб. Обвинуваченим інкримінується саме зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої юридичної особи використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що дає змогу незаконно впливати на вказаних осіб шляхом погроз та вмовлянь з метою схилення свідків до зміни показів або відмови від показів, що у свою чергу зашкодить вирішенню завдань кримінального судочинства, та перешкоджатиме ефективному, повному, всебічному та неупередженому розслідуванню. Аналогічним чином обвинувачені зможуть впливати і на інших на цей час недопитаних у кримінальному провадженні свідків, відомості стосовно яких в порядку ст. 222 КПК України не підлягають розголошенню. Ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами, як наслідок встановлення ймовірного впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. Крім того, не будучи обмеженими у вільному доступі до інших осіб, обвинувачені можуть здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі. Оцінюючи ризик перешкоджанню кримінальному провадженню, є висока ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначених осіб, спрямованих як на уникнення відповідальності, так і на певні вчинки, які будуть підставою для затягування до вчинення певних процесуальних дій процесуальних дій так і судового розгляду. Обвинувачені, з метою перешкоджання досудовому розслідуванню, також зможуть підшуковувати осіб, які нададуть вигідні для них показання. У тому числі, обвинувачені з використанням свого службового становища, можуть підробити або знищити документи, які мають суттєве значення для повного, об`єктивного та неупередженого розслідування кримінального провадження. Крім того, враховуючи що суворість призначеного покарання є суттєвим елементом при оцінюванні повторного вчинення злочину, а тому у досудового розслідування є неспростовні підстави вважати, що у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів, обвинувачені можуть переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, експертів та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
В судовому засіданні захисник обвинувачених: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_7 , заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Суду пояснив, що клопотання прокурора є необґрунтованим, містить формальний перелік норм та гучні, не підтвердженні висновки. Прокурор має надати відповідні докази, однак прокурором не було надано жодного доказу на підтвердження наявності зазначених ризиків.
В судовому засіданні захисник обвинувачених: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_8 , заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Суду пояснив, що клопотання прокурора є необґрунтованим та безпідставне. Жодного фіксування підстав коли його підзахисні мали пропонувати неправомірну вигоду свідкам надано не було.
Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали думку своїх захисників.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Суду пояснив, що прокурором у своєму клопотанні зазначені ризики, однак вони жодними доказами не підтверджені. Він є військовозобов`язаним, а тому не має змоги виїхати за межі України. До застосування запобіжного заходу він був волонтером. В нього не має жодної можливості потрапити на непідконтрольну територію України. Він жодного разу, з моменту застосування до нього запобіжного заходу не порушував покладені на нього судом обов`язки. Просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора.
Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши надані суду клопотання, матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу в даному судовому засіданні, суд керується відповідними нормами КПК України, що регламентують порядок розгляду клопотання про зміну, скасування, обрання, продовження запобіжного заходу на стадії судового розгляду кримінального провадження.
Статтею 2 КПК визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч. 3 статті 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Частиною 1 статті 176 КПК визначено, що запобіжними заходами е: 1) особисте зобов?язання: 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.
Згідно з частиною 1 статті 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов?язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 цієї статті, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Також статтею 178 КПК визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов?язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров?я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв?язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв?язку з його доступом до зброї.
З огляду на вищенаведене, обґрунтованість застосованого раніше запобіжного заходу може піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за наявності яких такий запобіжний захід було застосовано, або внаслідок виникнення інших обставин, які можуть бути підставами зміни запобіжного заходу в сторону його продовження чи пом?якшення, зміни чи скасування, оскільки тривала дія запобіжного заходу без врахування конкретних обставин справи може призвести до порушення прав, свобод чи інтересів учасників кримінального провадження.
Продовження, пом?якшення, зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження можуть змінюватись підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути продовжений, скасований або замінений на інший - більш або менш суворий. При цьому підставами зміни запобіжного заходу є обставини, які або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які не було відомо сторонам, або які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу.
Такими підставами, наприклад, може бути суттєва зміна обставин, що їх було взято до уваги при обранні запобіжного заходу, а саме - змінилась кваліфікація кримінального правопорушення, погіршився стан здоров?я обвинуваченого, змінився склад його родини чи утриманців, або майновий стан, інші обставини, які мають суттєве значення, однак існування таких обставин повинно бути обґрунтовано належними доказами.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Відповідно до вимог ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов?язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більши м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При вирішенні клопотань прокурора про продовження обвинуваченим: ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , та обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачені можуть здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Окрім цього, слід зазначити, що при розгляді клопотань прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченим: ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , а також обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 , судом оцінюються усі ризики зазначені прокурором у своїх клопотанях у сукупності.
Між тим, суд виходить із вірогідності причетності обвинувачених до вчинення кримінального правопорушення, вагомості наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення.
Оцінюючи ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на наявність якого прокурор посилається у своєму клопотанні, а також позицію сторони захисту щодо його недоведеності, суд зазначає наступне.
На користь реального існування вказаного ризику слід віднести ті обставини, що обвинувачені: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, а саме за ч. 2 ст. 364 КК України, за якою передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому можлива тяжкість покарання, на переконання суду, є є достатнім мотивом та підставою для обвинувачених вчинити дії спрямовані на переховування від суду задля уникнення притягнення його до кримінальної відповідальності.
Не може залишатися поза увагою суду, що Указом Президента України № 64/2022 на території України починаючи з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан. Відповідно до п. 8 роз?яснень, наданих Верховним Судом у листі від 03 березня 2022 року № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», зазначено, що оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, суд керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію.
Таким чином, у зв?язку з тим, що на даний час в Україні введено воєнний стан у обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 збільшуються можливості для ухилення від суду, адже у держави наразі з об`єктивних причин відсутні можливості належним чином виконувати органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, що в свою чергу погіршує можливість здійснення контролю за поведінкою обвинувачених.
Судом не приймаються до уваги посилання обвинуваченого ОСОБА_5 на той факт, що він є військовозобов`язаним та не має змоги покинути територію України, оскільки саме будучи військовослужбовцем ОСОБА_5 може знати розташування відповідних контрольно-пропускних пунктів та може мати можливість перетину державного кордону України поза вказаними контрольно-пропускними пунктами.
Крім того, перевіряючи наявність ризику впливу ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на свідків, експерта та спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК).
Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто якщо свідки, експерт чи спеціаліст допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею.
Ризик впливу на свідків, експерта та спеціаліста існує не лише під час зібрання доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання показань від вказаних осіб та дослідження їх судом.
Оскільки, судовий розгляд по кримінальному провадженню ще не розпочато, свідки, експерт та спеціаліст залишаються не допитаними, а тому існує ймовірний ризик того, що внаслідок впливу обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на свідків, експерта та спеціаліста вони можуть надавати неправдиві свідчення або ж відмовитись від їх надання, а тому існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Щодо наявності ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить й те, що ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , задля уникнення кримінальної відповідальності можуть вдатися до дій задля підшукування осіб, які можуть надати відповідні свідчення, які будуть спрямовані на вигородження останніх задля можливості уникнення останніми відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Окрім цього, обвинувачені можуть вдатися до дій щодо приховування, спотворювання або знищення документів, які можуть мати значення для кримінального провадження.
Таким чином, беручи до уваги наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, клопотання прокурора про продовження обвинуваченим: ОСОБА_9 та ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу, а також клопотання прокурора про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, підлягають задоволенню, оскільки на думку суду такі запобіжні заходи є достатніми та необхідними на даній стадії судового розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 176-178, 183, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим: ОСОБА_3 та ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити.
Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком до 15 грудня 2024 року включно.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 , в період часу з 23 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин не відлучатися з місця фактичного проживання, а саме: АДРЕСА_1 (за винятком виникнення надзвичайних ситуацій, які б унеможливили безпечне для життя та здоров`я перебування обвинуваченого у житлі).
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки: прибувати за вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду, за винятком випадків переміщення до найближчого укриття на час дії сигналу «Повітряна тривога» та подальшого невідкладного повернення до житла; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати за наявності на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що працівники поліції, відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком до 15 грудня 2024 року включно.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 , в період часу з 23 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин не відлучатися з місця фактичного проживання, а саме: АДРЕСА_2 (за винятком виникнення надзвичайних ситуацій, які б унеможливили безпечне для життя та здоров`я перебування обвинуваченого у житлі).
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки: прибувати за вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу суду, за винятком випадків переміщення до найближчого укриття на час дії сигналу «Повітряна тривога» та подальшого невідкладного повернення до житла; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати за наявності на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що працівники поліції, відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити.
Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 15 грудня 2024 року включно.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 , в період часу з 23 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин не відлучатися з місця фактичного проживання, а саме: АДРЕСА_3 (за винятком виникнення надзвичайних ситуацій, які б унеможливили безпечне для життя та здоров`я перебування обвинуваченого у житлі).
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки: прибувати за вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , без дозволу суду, за винятком випадків переміщення до найближчого укриття на час дії сигналу «Повітряна тривога» та подальшого невідкладного повернення до житла; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати за наявності на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що працівники поліції, відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Контроль за виконанням ухвали покласти на уповноважених працівників територіального відділу поліції за місцем проживання обвинувачених.
Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1