Справа 522/4061/15-к
Провадження 1-кп/522/1628/24
УХВАЛА

23.10.2024 м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілих ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши кримінальне провадження за ЄРДР № 0011453 від 25.12.2014, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Долинське Ананьївського району Одеської області, громадянин України, з неповною середньою освітою, одружений, офіційно не працевлаштований, місце проживання: АДРЕСА_1 , судимостей не має,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Згідно зі зміненим обвинуваченням, ОСОБА_7 у червні 2010 року в денний час доби, знаходячись у будинку АДРЕСА_2 достовірно знаючи про те, що доньки його співмешканки ОСОБА_6 - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є малолітніми особами, знаходився на одинці із останніми, діючи умисно, переслідуючи мету збудження полового інстинкту у зазначених осіб, здійснив демонстрацію телевізійних каналів порнографічного характеру, чим вчинив стосовно малолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_10 розпутні дії інтелектуального характеру.

Дії ОСОБА_7 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 2 ст. 156 КК України, як: вчинення розпутних дій щодо малолітньої особи.

Захисник ОСОБА_8 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника, проти звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження не заперечував. Підтвердив, що наслідки зазначених процесуальних дій йому зрозумілі.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання захисника.

Потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у встановленому законом порядку повідомлялися про дату, час і місце судового розгляду, проте до суду не з`явилися. Разом з цим, від потерпілої ОСОБА_9 надійшла заява з клопотанням про розгляд справи за її відсутності.

За даних обставин, за відсутності заперечень інших учасників судового провадження, з урахуванням положень ст. 325 КПК України, клопотання розглянуто за відсутності потерпілих.

Разом з цим, законний представник потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 - ОСОБА_6 заперечувала проти клопотання захисника, вважала, що обвинувачений заслуговує на суворе покарання.

Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження, суд встановив наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з положеннями ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 4 ст. 12 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення діяння) залежно від ступеня тяжкості, злочини поділяються на злочини невеликої тяжкості, середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкі. Тяжким злочином є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Санкція ч. 2 ст. 156 КК України (у редакції закону, що діяв на час вчинення кримінального правопорушення) передбачала покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Таким чином, інкримінований ОСОБА_7 злочин, передбачений ч. 2 ст. 156 КК України, є тяжким злочином.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Частинами 2, 3 ст. 49 КК України (у редакції, що діяла на час вчинення діяння) визначені підстави та умови зупинення, та переривання перебігу давності, а саме: перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах 1 та 2 цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Так, згідно з даними обвинувального акту, інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КК України, вчинене у червні 2010 року, більш точного часу діяння в ході слідства - не встановлено.

За даних обставин, з урахуванням положень ч. 4 ст. 17 КПК України, згідно з якими усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, при вирішенні клопотання захисника, суд тлумачить зазначену обставину на користь обвинуваченого та вважає днем вчинення кримінального правопорушення 01.06.2010.

З огляду на зазначене, десять років з дня вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 інкримінованого злочину минуло 01.06.2020, при цьому до настання вказаної дати останній від суду не ухилявся, у розшук не оголошувався, а отже перебіг строку давності - не зупинявся.

Разом з цим, встановлено, що вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 20.07.2017 ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин, за діяння вчинене 20.04.2017.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України (у редакції закону, що діяв на час вчинення кримінального правопорушення) злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, в цій же редакції, вважався злочином середньої тяжкості.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII внесено зміни до ст. 12 та ст. 185 КК України, зокрема згідно з ч.ч. 1,2 ст. 12 КК України у новій редакції, кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі. У статті 185 КК України, в абзаці другому частини першої слова «від п`ятдесяти до ста» замінено словами «від однієї тисячі до трьох тисяч», а слова «або позбавленням волі на строк до трьох років» - словами «або обмеженням волі на строк до п`яти років».

Таким чином, змінами до кримінального закону протиправне діяння, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, вчинене ОСОБА_7 у період перебігу строку давності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, визначено як проступок, а тому зазначений строк давності- не переривався.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2, ч. 8 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Частиною 3 ст.288 КПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження тa звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.06.2020 у справі №598/1781/17 звернуто увагу на те, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Отже, приймаючи до уваги, що з моменту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, минуло понад десять років, ОСОБА_7 проти звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження - не заперечував, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_8 та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК та закриття кримінального провадження не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду, й потерпілі не позбавлені права заявити цивільний позов в порядку цивільного судочинства. Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 24.10.2023 №207/124/13-к, провадження №51-2548км23.

З урахування положень ч. 3 ст. 377 КПК України обвинувачений підлягає звільненню з-під варти в залі судового засідання.

При цьому, з урахуванням положень ст. ст. 176-179, 374 КПК України, суд вважає за необхідне, до набрання ухвалою суду законної сили, змінити застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на особисте зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Цивільні позови у кримінальному провадженні - не пред`являлися.

Речові доказита процесуальні витрати у кримінальному провадженні - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 100,110, 284-286, 370-372, 376, 392,395,532КПК України,-

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника ОСОБА_8 задовольнити, ОСОБА_7 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження за ЄРДР № 0011453 від 25.12.2014 закрити, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Звільнити ОСОБА_7 з-під варти в залі судового засідання.

До набрання ухвалою суду законної сили змінити застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на особисте зобов`язання, зобов`язавши прибувати за кожною вимогою до суду, яким розглядається кримінальне провадження та покласти обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

1) повідомляти суд про зміну місця свого проживання;

2) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси.

Копію ухвали негайно вручити прокурору, обвинуваченому тане пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_11 ОСОБА_3