Справа № 591/3624/22
Провадження № 1-кп/591/480/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2024 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора - ОСОБА_5 , захисника - ОСОБА_6 , обвинуваченого - ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні 11.10.2024 прокурор підтримав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , посилаючись на те, що продовжують існувати ризики, передбачені у п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які можуть бути забезпечені таким запобіжним заходом, як тримання під вартою без визначення розміру застави.

Захисник заперечив проти клопотання прокурора, просив відмовити у його задоволенні з огляду на необґрунтованість пред`явлених ОСОБА_7 підозри та обвинувачення, а також - відсутність ризиків, про які зазначає сторона обвинувачення. Крім того, звертав увагу суду на рішення Конституційного суду України, яким встановлено обов`язок суду визначати альтернативний запобіжний захід у разі обрання тримання під вартою. Також просив взяти до уваги міцність сімейних та соціальних зв`язків обвинуваченого.

Обвинувачений підтримав позицію захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до таких висновків.

В провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст. 111 та ч.2 ст. 332 КК України, якому ухвалою суду від 06.09.2022 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. В подальшому строк дії зазначеного запобіжного заходу обвинуваченому продовжувався судом, останній раз на строк до 02.11.2024 року.

З огляду на положення ч.3 ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є те, що до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою не завершено судовий розгляд та заявлені під час обрання запобіжного заходу ризики (зазначені у ст.177 КПК України) не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання під вартою.

В даному випадку, оскільки у справі триває стадія допиту свідків сторони обвинувачення, через що судовий розгляд не може бути завершений до 02.11.2024, то суд вважає, що існує обставина щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, визначена п.2 ч.3 ст.199 КПК України.

Крім того, на переконання суду продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, беручи до уваги сукупність таких обставин, як: тяжкість і характер інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, а також дані про особу обвинуваченого, який мав певні контакти із представниками місцевої влади рф, проживаючи у безпосередній близькості до державного кордону з державою-агресором, колегія суддів, приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризику можливості обвинуваченим переховуватися від суду.

При цьому, слід зазначити, що в даному випадку сама по собі тяжкість можливого покарання не є вирішальною при оцінці ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак, на переконання колегії суддів, суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, тому серйозність обвинувачення у сукупності з іншими зазначеними відомостями про соціальні зв`язки ОСОБА_7 , а також із урахуванням продовження строку дії правового режиму воєнного стану в Україні та характером інкримінуємих ОСОБА_7 злочинів, дають можливість обґрунтовано вважати, що такий ризик продовжує існувати.

Щодо тверджень сторони захисту про необґрунтованість підозри /обвинувачення, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, і обґрунтованість цього обвинувачення може бути вирішена виключно при ухваленні судом вироку або іншого рішення по суті пред`явленого обвинувачення, а тому на цій стадії суд не уповноважений надавати будь-яку правову оцінку доказам як сторони захисту, так і сторони обвинувачення щодо їх винуватості чи невинуватості, вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність пред`явленого обвинувачення, достовірність або недостовірність наявних доказів, переваги одних доказів над іншими, і може вирішувати тільки питання щодо наявності або відсутності встановлених ч. 1 ст. 177 КПК ризиків і необхідності (доцільності) тримання під вартою обвинуваченого для їх запобігання до закінчення судового розгляду по суті кримінального провадження.

При цьому перебування кримінального провадження на стадії судового розгляду обумовлює наявність певних особливостей та істотно відрізняє порядок перевірки судового рішення від аналогічних рішень слідчого судді, які ухвалені на стадії досудового розслідування кримінального провадження. Тобто, на стадії судового розгляду справи, така обставина як «обґрунтована підозра» майже втрачає свою актуальність, так як при оцінці доказів застосовується критерій доведеності «поза розумним сумнівом», який у свою чергу випливає із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Однак, цей критерій може бути застосований тільки під час ухвалення остаточного судового рішення, яким буде розглянуте по суті та вирішене питання щодо винуватості чи, навпаки, невинуватості обвинуваченого ОСОБА_7 , а намагання надати правову оцінку доказам, які були досліджені в результаті судового розгляду кримінального провадження до ухвалення остаточного судового рішення, може бути визнано сторонами як ознака упередженості суду.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання, зокрема, свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

Вказані обставини у сукупності з тим, що на даний час залишаються недопитаними 4 свідки сторони обвинувачення, дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони захисту на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань, що в свою чергу зможе перешкодити проведенню належного судового розгляду.

Крім того, колегія суддів враховує, що згідно з позицією прокурора, що підтримує державне обвинувачення, покази таких свідків, як ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в першу чергу, та ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , в другу - у зазначеному кримінальному провадженні мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_7 як обвинуваченого, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що останній наділений потенційною можливістю впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході судового розгляду та/або змінити свої показання, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Також, зважаючи на вищезазначені обставини щодо наявності у ОСОБА_7 зв`язків з представниками рф, беручи до уваги те, що ОСОБА_7 інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, колегія суддів вважає доведеним і наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином, існування зазначених ризиків свідчить про наявність обставини щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, яка передбачена п.1 ч.3 ст.199 КПК України.

А, оскільки під час розгляду клопотання прокурора було встановлена наявність підстав, визначених ч.3 ст.199 КПК України, то колегія суддів вважає доцільним продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 раніше обраний запобіжний захід - у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

При цьому, суд не погоджується з позицією захисника про те, що рішенням Конституційного суду України № 7-р(II)/2024 від 19.06.2024 «У справі за конституційними скаргами ОСОБА_12 , ОСОБА_13 щодо відповідності Конституції України (конституційності) частини шостої статті 176 Кримінального процесуального кодексу України» встановлено обов`язок суду визначати розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, оскільки таке твердження не відповідає змісту та висновкам, які зробив Конституційний суд у рішенні.

Зокрема, у своєму рішенні КСУ, аналізуючи положення чинного КПК України, дійшов висновків про те, що «… із наведених приписів Кодексу випливає, що законодавець закріпив дискрецію слідчого судді, суду під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 Кодексу не визначати або визначати розмір застави з урахуванням підстав та обставин, установлених статтями 177, 178 Кодексу».

Тобто, згідно з Рішенням КСУ і вимогами КПК України визначення альтернативного запобіжного заходу є правом, а не обов`язком суду.

В даному випадку, суд з урахуванням підстав та обставин, що встановлені ст.ст. 176,177,178,183,194,199,331 КПК України, дійшов висновку про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визнання розміру застави. І відомості, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 (щодо наявності у нього місця проживання та сімейних зв`язків) є не достатніми для визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

При цьому, об`єктивних даних, які б свідчили що обраний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, судом на даному етапі не встановлено.

Натомість, виходячи з наведеного, суд вважає, що продовження строку тримання під вартою є виправданим, оскільки цього вимагають інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 331, 371, 372, 376, 392, 394, 395 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 09.12.2024 року включно без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим з моменту вручення її копії.

Судді