№ 1-кп/183/2062/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2024 року Дніпропетровська обл.

м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000248 від 03.09.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Попасне Новомосковського р-ну Дніпропетровської обл., громадянки України, маючу середню освіту, одруженої, малолітніх дітей на утриманні не має, пенсіонер, маючу інвалідність ІІІ гр., проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

31 липня 2024 р. приблизно о 17 год. 10 хв. ОСОБА_4 знаходилася поблизу домоволодіння АДРЕСА_1 , де також знаходилася ОСОБА_3 . У вказаний час між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виникла словесна сварка, під час якої у ОСОБА_3 виник прямий умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій прямий умисел, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приблизно о 17 год. 15 хв., знаходячись біля домоволодіння АДРЕСА_1 , діючи умисно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, наблизилася до ОСОБА_4 та нанесла останній два удари дерев`яною палицею по голові, два удари вказаною палицею по спині та один удар по лівому колінному суглобу.

Таким чином своїми умисними, противоправними діями, ОСОБА_3 спричинила потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження у виді забиття м`яких тканин у потиличній області голови, синця в області лівого колінного суглобу, які в своїй сукупності та кожне окремо відноситься до легкого ступеню тяжкості.

Таким чином дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто як умисне легке тілесне ушкодження.

Письмовою заявою від 13.11.2024 р., яка складена в присутності захисника ОСОБА_5 , обвинувачена ОСОБА_3 беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України (тобто заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження), згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку суду, обвинувачена надала згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Письмовою заявою від 13.11.2024 р. потерпіла ОСОБА_4 не заперечувала проти розгляду обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_3 у спрощеному провадженні, згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку суду.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Згідно з ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Обставин, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що вона на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, має інвалідність ІІІ гр., за місцем проживання зарекомендувала себе позитивно, раніше не судима.

Наведене характеризує обвинувачену ОСОБА_3 як особу, який не є суспільно небезпечним.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є кримінальним проступком, кількість епізодів кримінально протиправної діяльності, відношення обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушення, його конкретні обставини та наслідки, особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Таким чином, суд дійшов висновку, що для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 , попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання, їй за вчинене нею кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України необхідно призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.125 КК України, саме таке покарання на переконання суду є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 370, 371, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн..

Речові докази: диск DVD-R, який є додатком до протоколу проведення слідчого експерименту від 24.09.2024 р. за участю потерпілої ОСОБА_4 ; диск DVD-R, який є додатком до протоколу проведення слідчого експерименту від 24.09.2024 р. за участю свідка ОСОБА_6 ; диск DVD-R, який є додатком до протоколу проведення слідчого експерименту від 24.09.2024 р. за участю підозрюваної ОСОБА_3 залишити в матеріалах судової справи.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 КПК України, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1