Провадження №11-кп/824/4599/2024 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , та прокурора на вирок Білоцерківського районного суду Київської області від 09 травня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, розлученого, має на утриманні неповновнолітніх дітей, працює ЖК ВП «Фурсівське» слюсарем-сантехніком, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий, останній раз 18.01.2023 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1,2 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки;

визнано винуватим та призначено покарання за:

ч. 2 ст. 146 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

ч. 2 ст. 187 КК України у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього, належного йому на праві власності майна;

ч. 3 ст. 152 КК України у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суровим призначено ОСОБА_7 до відбуття остаточне покарання у виді 12 (дванадцять) років позбавлення волі із конфіскацією всього, належного йому на праві власності майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2023 року щодо ОСОБА_7 ухвалено виконувати самостійно.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , не одруженого, не працюючого, не судимого, -

визнано винуватим та призначено покарання за:

ч. 2 ст. 146 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

ч. 2 ст. 187 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією всього, належного йому на праві власності майна;

ч. 3 ст. 152 КК України у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суровим призначено ОСОБА_8 до відбуття остаточне покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі із конфіскацією всього, належного йому на праві власності майна.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду І-ї інстанції, 24.08.2019 близько 03 години 00 хвилин, на зупинці громадського транспорту по бульвару Олександрійський в м. Біла Церква Київської області ОСОБА_7 та ОСОБА_8 помітили ОСОБА_12 , яка знаходилася на зупинці в стані алкогольного сп`яніння. В цей час в ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник умисел на позбавлення волі ОСОБА_13 з метою спільного вчинення насильницьких дій над останньою. Реалізовуючи свій умисел, ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , підійшли до ОСОБА_13 та під приводом допомогти їй дістатися до свого місця проживання запропонували сісти до салону автомобіля, на якому вони пересувалися. На що ОСОБА_13 не будучи достовірно обізнаною в дійсних намірах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 погодилася та сіла до салону автомобіля, на якому вказані особи дісталися до будинку АДРЕСА_4 . Зважаючи, що ОСОБА_13 зрозуміла факт введення її в оману ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , то відмовилася знаходитися поряд з вказаними особами, почала чинити фізичний опір та кликала на допомогу. 3 метою подолати опір ОСОБА_14 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 почали наносити удари руками в обличчя та по тілу ОСОБА_14 , чим заподіяли останній фізичних страждань. Після подолання фізичного опору ОСОБА_13 , ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , всупереч волі та бажання ОСОБА_14 відвели її до квартири АДРЕСА_5 , де позбавили останню волі та можливості пересування, а також вільно вибирати місце свого знаходження, із застосуванням фізичного примусу, який виражався в нанесенні ударів по тілу, утримували ОСОБА_13 в приміщенні вказаної квартири, протягом тривалого часу, тобто до 07 години 24.08.2019 де по черзі вчиняли дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним та оральним проникненням в тіло потерпілої ОСОБА_13 з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи.

Крім цього, 24.08.2019 близько 3 години 05 хвилин, перебуваючи на зупинці громадського транспорту по бульвару Олександрійський в м. Біла Церква Київської області, у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник умисел на незаконне заволодіння майном ОСОБА_13 .. Діючи умисно, за попередньою змовою між собою, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном, з метою вчинення нападу на потерпілу ОСОБА_12 , ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 , перед тим як посадити потерпілу до автомобіля таксі, яке викликав ОСОБА_8 , із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, що виражалося у спричиненні ОСОБА_8 та ОСОБА_7 численних ударів по різних частинах тіла потерпілої ОСОБА_13 , внаслідок чого спричинили останній тілесні ушкодження у вигляді перелому 11 ребра справа, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Після того, як потерпіла перестала чинити опір, ОСОБА_8 вирвав сумку з рук ОСОБА_14 , з якої дістав гаманець, з якого дістав грошові кошти в сумі 1000 грн., а також дістав з сумки мобільний телефон марки «Huawei» модель «P20 Lite» вартістю 2275 грн., а ОСОБА_7 утримував потерпілу біля автомобіля таксі, чим спричинили потерпілій ОСОБА_13 майнової шкоди на загальну суму 3 тис. 275 грн. Сумка та гаманець для потерпілої матеріальної цінності не представляють. Викраденим майном, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 розпорядились на власний розсуд.

Також, 24.08.2019 в період часу з 03 години 20 хвилин до 07 години 00 хвилин, ОСОБА_7 , діючи спільно за попередньою змовою з ОСОБА_8 , за місцем проживання останнього: за адресою: АДРЕСА_3 позбавивши волі потерпілу ОСОБА_12 та утримуючи останню в приміщенні вказаної квартири, подавили волю ОСОБА_13 до супротиву шляхом застосуванням фізичного примусу, який виражався в нанесенні численних ударів по тілу потерпілої, по черзі умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажання їх настання, вчиняли дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним та оральним проникненням в тіло потерпілої ОСОБА_13 з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої ОСОБА_15 .

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_16 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Такі вимоги мотивує тим, що місцевим судом допущено невідповідність висновків фактичним осбатвинам кримінального провадження, а також, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, судом першої інстанції не зазначено чому суд взяв до уваги одні докази, та проігнорував інші.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції.

Такі вимоги мотивує тим, що місцевим судом допущено неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

В апеляційній скарзі прокурор, просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання ч. 2 ст. 146 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі; ч. 2 ст. 187 КК України у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього, належного йому на праві власності майна; ч. 3 ст. 152 КК України у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі, та, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 визначити у виді 12 (дванадцять) років позбавлення волі із конфіскацією всього, належного йому на праві власності майна. Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.01.2023 року щодо ОСОБА_7 виконувати самостійно. Призначити ОСОБА_8 покарання за: ч. 2 ст. 146 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі; ч. 2 ст. 187 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією всього, належного йому на праві власності майна; ч. 3 ст. 152 КК України у виді 12 (дванадцять) років позбавлення волі, та, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, визначити остаточне покарання ОСОБА_8 у виді 12 (дванадцять) років позбавлення волі із конфіскацією всього, належного йому на праві власності майна.

Виключити з вироку суду посилання на обтяжуючу покарання ОСОБА_7 обставину - рецидив злочинів.

Такі вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 вмотивовано зазначено про самостійне виконання вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.01.2023, проте зроблено це на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Вказує, що обставиною, що обтяжує покарання судом визнано рецидив злочинів, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, так як, ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, яке, згідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Також, прокурор вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання за ч. 3 ст. 152 КК України є невідповідним ступеню тяжкості скоєного та особі обвинуваченого, через м`якість, з тих підстав, що останній обвинувачується у скоєнні в тому числі і особливо тяжкого кримінального правопорушення, своїми діями порушив одне із найвищих соціальних цінностей конституційної держави, а саме статеву недоторканість особи, чим завдав потерпілій фізичного та психологічного страждання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених та їх захисників, які підтримали свої апеляційні скарги, заперечували проти апеляційної скарги прокурора, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокуратури, заперечували проти вимог захисників, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників слід залишити без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих злочинів при наведених у вироку обставинах, підтверджуються зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується колегія суддів.

Покладені в основу вироку докази повністю викривають обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 152 КК України, а доводи захисників про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, є неспроможними.

Суд навів належне мотивування своїх висновків щодо доведеності вини обвинувачених у вчиненні злочинів, за які їх засуджено, з яким погоджується колегія суддів.

Так, обвинувачений ОСОБА_17 свою винуватість у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 152 КК України не визнав та пояснив, що 23.08.2019 року вони разом із ОСОБА_18 випивали та ОСОБА_19 познайомився з ОСОБА_20 , з якою вони продовжили разом пити, а згодом всі разом поїхали до ОСОБА_8 додому, де також продовжили пити. Потім ОСОБА_19 десь пішов і він ( ОСОБА_8 ) запропонував ОСОБА_20 вступити в статеві відносини. Під час статевого акту повернувся ОСОБА_19 і почав їх з ОСОБА_20 фотографувати. Вказав, що після статевого акту вони з ОСОБА_20 лягли спати в залі на дивані.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 152 КК України не визнав та показав, що 23 серпня 2019 року він з ОСОБА_21 разом випивали, та у кафе він познайомився з ОСОБА_20 , разом з якою продовжили випивати, а згодом поїхали до ОСОБА_8 додому, де також продовжили вживати алкоголь. Потім він пішов з дому, а коли повернувся, то побачив, що ОСОБА_21 з ОСОБА_20 вступили у статевий акт. Він взяв планшет ОСОБА_21 та почав фотографувати їх. ОСОБА_20 не заперечувала проти того, що він фотографував. Близько 12 години з під`їзду ОСОБА_21 вийшла ОСОБА_20 , яка була одягнена не в свої речі, а її речі вони з ОСОБА_21 випрали. Він забрав мобільний телефон ОСОБА_20 , що лежав на бильці ліжка, потім здав його до ломбарду того ж дня. Вказував, що не вступав з ОСОБА_20 у статеві відносини, тілесні ушкодження їй ніхто не наносив, чому вона його оговорила йому невідомо.

Незважаючи на заперечення обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 своєї винуватості у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 152 КК України, їх винуватість підтверджується безпосередньо дослідженими та детально проаналізованими у вироку доказами, а саме: показаннями потерпілої ОСОБА_13 про те, що була п`яна, та сама поверталася додому. До неї підійшли два чоловіки, запитали куди вона йде, та один з них забрав в неї сумочку і почав її запихувати в таксі жовтого кольору. По дорозі вона просила таксиста їй допомогти, на що останній не реагував. Вони приїхали до багатоповерхового будинку, чоловіки потягли її додому, по дорозі до квартири били її по ребрах і по голові. Зламали їй ребра, ґвалтували її. Чоловіки сказали, що в іншій кімнаті бабуся-інвалід, якщо вона її потривожить, то вони її ( ОСОБА_13 ) вб`ють. Вказувала, що вона втрачала свідомість і приходила до тями. Потім їй принесли спиртне, вона випила 1-2 чарки і ці чоловіки її знову ґвалтували. Вказувала, що її ґвалтували як природним шляхом генітально, так і неприродним шляхом, орально. Власник цієї квартири, куди її привели, зґвалтував її один раз природним шляхом. Більше не ґвалтував, інший чоловік ґвалтував весь час. Її речі ці чоловіки забрали. Вона вдяглася в речі одного з чоловіків, двері були відчинені. Вже був день, вона вийшла з будинку, сіла на лавочку та попросила жінку з коляскою викликати їй таксі. Вдома були її діти. Впізнала в обвинувачених чоловіків, про яких вона зазначила вище, які незаконно її утримували, ґвалтували та забрали її речі; показаннями свідка ОСОБА_22 , який суду показав, що з тієї події минуло чотири роки, він працював таксистом та отримав замовлення. До автомобіля сіли два хлопці і дівчина, які були в в стані алкогольного сп`яніння, По дорозі жінці удари не наносили, вона ніби ще десь хотіла поїхати в кафе. Коли приїхали, то хлопці розрахувалися і він поїхав; заявою ОСОБА_13 від 25.08.2019 року, про те, що в період з 23.08.2019 року по 24.08.2019 року двоє чоловіків незаконно позбавили її волі та утримували її насильно протягом тривалого часу в невідомому приміщенні (т.1, а.с. 171); заявою ОСОБА_13 від 25.08.2019 року про те, що двоє чоловіків вступили з нею в статеві зносини проти її волі (т.1, а.с. 172); вимогою про судимість ОСОБА_13 (т.1, а.с. 173); копією довідки від 27.08.2019 року, виданої ОСОБА_13 про те, що остання 25.08.2019 року звернулася до травматолічного пункту та був встановлений діагноз: перелом XIребра праворуч, струс головного мозку, гематоми голови, тулуба, кінцівок (т.1, а.с. 174); копією паспорта ОСОБА_13 (т.1, а.с. 174, 175);протоколом затримання ОСОБА_7 , від 26.08.2019 року (т.1, а.с. 176-178); протоколом затримання ОСОБА_8 (т.1, а.с. 186-189); заявою ОСОБА_13 від 25.08.2019 року (т.1, а.с. 192); протоколом огляду місця події від 25.08.2019 року з додатком - фототаблицею (т.1, а.с. 193-197); протоколом огляду предметів від 26.08.2019 року з додатком - фототаблицею(т.1, а.с. 198, 199); ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.08.2019 року, про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою (т.1, а.с. 200); копією ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.08.2019 року, відповідно до якої до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою (т.1, а.с. 201); заявою ОСОБА_8 від 26.08.2019 року (т.1, а.с. 202); розпискою ОСОБА_8 від 28.08.2019 року (т.1, а.с. 203); заявою ОСОБА_7 від 26.08.2019 року (т.1, а.с. 204); розпискою ОСОБА_7 від 28.08.2019 року (т.1, а.с. 205); постановою про визнання речових доказів від 28.08.2019 року (т.1, а.с. 206, 207); протоколом огляду предмета від 28.08.2019 року з фототаблицею до нього (т.1, а.с. 208-216); висновком експертного обстеження № 123 від 10.09.2019 року, відповідно до підсумків якого: 1. При судово-медичному обстеженні гр. ОСОБА_13 знайдені наступні ушкодження: перелом 11 ребра справа; синці на голові, тулубі та кінцівках; садна на носі, на нижній губі, на правому ліктьовому суглобі, на обох колінних суглобах; крововиливи на губах. 2. Ушкоджень в області зовнішніх статевих органах не виявлено. 3. Описані ушкодження заподіяні тупими предметами можливо в строк та при обставинах, указаних обстежуваною. 4. Перелом 11 ребра справа відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення перелому необхіднио тривалий строк - більш, ніж 3 тижні. Всі інші ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (т.1, а.с. 217, 218); висновком експерта № 490/д від 04.10.2019 року, відповідно до підсумків якого: 1. При судово-медичному обстеженні гр. ОСОБА_13 , 27.08.2019 року знайдені наступні ушкодження: перелом 11 ребра справа; синці на голові, тулубі та кінцівках; садна на носі, на нижній губі, на правому ліктьовому суглобі, на обох колінних суглобах; крововиливи на губах. 2. Ушкоджень в області зовнішніх статевих органах не виявлено. 3. Описані ушкодження заподіяні тупими предметами можливо в строк та при обставинах, указаних обстежуваною. 4. Перелом 11 ребра справа відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення перелому необхідно тривалий строк - більш, ніж 3 тижні. Всі інші ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. 5. Локалізація та характер ушкоджень дають змогу вважати, що вони могли виникнути від ударів руками та ногами. 6. Локалізація та характер ушкоджень дають змогу вважати, що мало бути не менш, ніж двадцять п`ять точок прикладення сили. 7. Синці на передньо-внутрішній поверхні обох стегон могли утворитися в результаті розведення ніг руками іншої особи (т.1, а.с. 219, 220); ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.09.2019 року (т.1, а.с. 221-223);ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.09.2019 року (т.1, а.с. 224-226); розпискою ОСОБА_23 від 26.09.2019 року (т.1, а.с. 227); відповіддю генерального директора ПТ «Донкредит» ОСОБА_24 від 11.09.2019 року за № 5042, відповідно до якої ОСОБА_7 закладав до ломбарду універсальну мобільну батарею, серійний номер НОМЕР_1 та ювелірні вироби 925 та 800 проби (т.1, 228-230); клопотанням ОСОБА_13 від 28.09.2019 року про допит її в якості потерпілої, оскільки вона виїжджає з країни на тривалий час (т.1, а.с. 231); копією закордонного паспорту ОСОБА_13 з додатками (т.1, а.с. 232, 233);копією картки платника податків ОСОБА_13 (т.1, а.с. 234); клопотанням слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_25 від 30.09.2019 року про допит потерпілої (т.1, а.с. 235-237); ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.10.2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про допит потерпілої ОСОБА_13 під час досудового розслідування в судовому засіданні (т.1, а.с. 238); висновком експерта судово-товарозначної експертизи № 2877 від 07.10.2019 року (т.1, а.с. 240-244); постановою керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_26 від 23.10.2019 року про продовження строку досудового розслідування(т.1, а.с. 245-247); анкетою ідентифікації та верифікації фізичної особи-резидента від 17.12.2018 року, про те, що 24.08.2019 року ОСОБА_7 , здав до ПП «ломбард Парус» мобільний телефон«Huawei lite + (TRT-LX1) 16 GB; с/н 61845 (т.2, а.с. 118-121).

Судом також досліджено надиний прокурором витяг з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань № 0002433 від 25.08.2019 року за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187 та ч. 3 ст. 152 КК України (т.1, а.с. 165-167), а також рапорт про те, що 25.08.2019 року о 19.39 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 25.08.2019 о 19.38 за адресою: АДРЕСА_6 ОСОБА_13 повідомила, що 24.08.2019 о 03:00 ночі в м. Біла Церква пор ул. Гординського на зупинці двоє невідомих силою затягнули заявницю в авто легкове світлого кольору, ніби-то жовтого, після чого завезли заявницю до квартири та тримали до 25.08.2019. О 19:00 заявниця, скороставшись моментом, втекла з квартири. На квартирі її били, забрали в неї телефон Хуавей чорного кольору та 1000 грн. зі слів заявниці вона перебувала в алкогольному стані. ОСОБА_28 , зріст 175 см, чорнявий, близько 30 років, середньої тілобудови, був одягнений в темний одяг. Другий середнього зросту, волосся темно-русяве, коротке, середньої тіло будови, звичайної (т.1, а.с. 168, 169). Також надано рапорт про те, що 25.08.2019 о 21:13 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 25.08.2019 о 21:12 за адресою: АДРЕСА_7 , потерпіла ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає: АДРЕСА_6 . Діагноз: закритий перелом 11 ребра праворуч, струс головного мозку під питанням, численні підшкірні гематоми голови, тулуба, госпіталізована (т.1, а.с. 170).

Суд оцінив у сукупності показання обвинуваченої та свідків, висновки експертиз та інші письмові докази, які є взаємоузгодженими, належними та допустимими та дійшов висновку, що ці докази поза розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 КК України як незаконне позбавлення волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань та здійснюване протягом тривалого часу; ч. 2 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечний для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб; ч. 3 ст. 152 КК України як вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій без добровільної згоди потерпілої (зґвалтування), вчинене групою осіб.

Викладені в апеляційних скаргах захисників доводи про те, що обставини, викладені у вироку є суперечливими і не відповідають обставинам кримінального провадження, колегія суддів вважає неспроможними оскільки, місцевим судом на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження наданих доказів встановлено обставини скоєних обвинуваченими злочинів.

Посилання сторони захисту на те, що судом не надано оцінки показанням обвинувачених та свідка, які узгоджуються між собою та вказують, що потерпіла самостійно сіла до автомобіля таксі, де її ніхто не бив, є безпідставними, оскільки показання обвинувачених повність спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_13 , які не викликають сумнівів у їх достовірності, в сукупності із висновками експертного обстеження № 123 від 10.09.2019 року та висновком експерта № 490/д від 04.10.2019 року, відповідно до яких у ОСОБА_13 знайдені наступні ушкодження: перелом 11 ребра справа; синці на голові, тулубі та кінцівках; садна на носі, на нижній губі, на правому ліктьовому суглобі, на обох колінних суглобах; крововиливи на губах. Описані ушкодження заподіяні тупими предметами можливо в строк та при обставинах, указаних обстежуваною. Локалізація та характер ушкоджень дають змогу вважати, що вони могли виникнути від ударів руками та ногами. Локалізація та характер ушкоджень дають змогу вважати, що мало бути не менш, ніж двадцять п`ять точок прикладення сили. Синці на передньо-внутрішній поверхні обох стегон могли утворитися в результаті розведення ніг руками іншої особи.

Таким чином, колегія суддів погоджується з належно вмотивованими висновками суду першої інстанції про те, що вина обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, доведена належними та допустимими доказами, а доводи апеляційних скарг не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не містять переконливих доводів, які б вказували на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд врахував ступінь тяжкості і обставини вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, не одружений, утриманців не має. Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено. Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно до ст. 67 КК України, судом визнано вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

З урахування зазначених обставин, суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_29 покарання за ч. 2 ст. 146 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 8 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 152 КК України у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, та, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього, належного йому на праві власності майна, з чим з чим погоджується апеляційний суд.

На думку колегії суддів призначене судом обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження вчинення ним нових злочинів і домірне скоєному.

Посилання прокурора на те, що при призначенні ОСОБА_8 покарання судом залишено поза увагою тяжкість інкримінованих злочинів, а також те, що останній вчинив злочин проти статевої недоторканості особи, не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини були належним чином враховані судом в сукупності з іншими встановленими у даному кримінальному провадженні обставинами та даними про особу обвинуваченого.

Підстав вважати призначене ОСОБА_8 покарання невідповідним ступеню тяжкості скоєного та особі обвинуваченого через м`якість, як на те вказує в апеляційній скарзі прокурор, апеляційним судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахувавступінь тяжкості і обставини вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, працевлаштований, розлучений, має двох неповнолітніх дітей. Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст. 67 КК України, судом визнано рецидив злочинів та вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

В той же час, колегія суддів вважає, що місцевим судом помилково визначено обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 рецидив злочинів.

Так, положеннями п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України визначено, що при призначенні покарання обставинами, які його обтяжують, визнаються вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів.

Водночас, в п. 2-4, 6-9, 13 ч. 1 ч. 2, 4 ст. 67 КК України Законом № 2617-VIII від 22.11.2018 слово «злочин» замінено словами «кримінальне правопорушення».

Аналіз зазначених норм законодавства України про кримінальну відповідальність у їх системному взаємозв`язку та з нормами міжнародного права дає підстави для висновку, що передбачені в п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України обтяжуючі покарання обставини (вчинення злочину повторно та рецидив злочинів) законодавець поширив лише на кримінальні правопорушення, вчинені у формі злочинів.

Так, інкриміновані злочини ОСОБА_7 вчинив у 2019 році, будучи судимим Білоцерківським міськрайонним судом Київської області від 15.06.2018 за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Таким чином, з огляду на те, що ОСОБА_7 притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, визнання рецидиву злочинів, обставиною, що обтяжує покарання, в даному випадку є безпідставною, та підлягає виключенню з оскаржуваного вироку.

При цьому, виключення даної обставини, що обтяжує покарання, не можу слугувати підставою для зміни призначеного ОСОБА_7 покарання, оскільки, на переконня колегії суддів, призначене ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 146 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 9 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 152 КК України у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, та, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього, належного йому на праві власності майна, в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження вчинення ним нових злочинів і домірне скоєному.

Посилання прокурора, на те, що оскаржуваним вироком безпідставно застосовано ч. 4 ст. 70 КК України, в частині рішення про самостійне виконання вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.01.2023 року, за яким обвинувачений звільнений від відбування покарання, колегія суддів вважає такими, що не грунтуються на вимогах закону.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників слід залишити без задоволення, апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково, вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 травня 2024 року змінити, шляхом виключення з мотивувальної частини вироку суду посилання на обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_7 - рецидив злочинів, в решті вирок суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 152 КК України - змінити.

Виключити із мотивувальної частини вироку посилання на обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 - рецидив злочинів.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: