Справа № 524/7148/20
Провадження 1-в/524/327/24
УХВАЛА

09.12.2024 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з уч. прокурора - ОСОБА_3

представника органу пробації ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці подання Автозаводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Прощуради, Кобеляцького району, Полтавської області, гр. Українки, гр. України, українки, освіта вища, заміжньої, має на утриманні малолітню дитину, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:, засудженої 21.11.2022 року Полтавським апеляційним судом за ч.2 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

про звільнення засудженої від покарання у зв`язку з декриміналізацією вчинених нею діянь,

В С Т А Н О В И В:

До Автозаводського районного суду надійшло клопотання Автозаводського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області Державної установи «Центр пробації» відносно ОСОБА_5 про звільнення засудженої від покарання у зв`язку з декриміналізацією вчинених нею діянь.

Подання мотивоване тим, що вироком Полтавського апеляційного суду від 21.11.2022 року ОСОБА_5 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, за те, що вона 02.01.2022 року заволоділа чужим майном шляхом зловживання довірою, вчиненому повторно на суму 1200 грн.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», згідно якого ст.51 КУпАП викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Посилаючись на положення ч.1 ст.5, ч.2 ст.74 КК України, просить звільнити ОСОБА_6 від покарання, призначеного вироком Полтавського апеляційного суду від 21.11.2022 року.

Суд, заслухавши думку представника органу пробації, вислухавши думку прокурора, засуджену, вивчивши матеріали подання та особової справи засудженої, оцінивши докази, вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.2 і 3 ст.74 КК України (п.13 ч.1ст.537 КПК України).

Згідно п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п.10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до ч.3 ст.57, ч.1 ст.58, ч.1 ст.62 КК України), 11, 13, 13-2 ч.1 ст.537цього Кодексу.

09.08.2024 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 р.

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції та встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексуУкраїни якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та станом на 2020 рік становило 2102 грн.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст. 4 КК України).

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст. 3 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Судовим розглядом встановлено, що вироком Полтавського апеляційного суду від 21.11.2022 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

ОСОБА_5 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, за те, що вона 02.01.2022 року заволоділа чужим майном шляхом зловживання довірою, вчиненому повторно на суму 1200 грн., що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення. Отже, діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 перестало бути кримінально караними.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.3 ст.3, ч.2 ст.4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч.1ст.5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Частина 2 ст. 74 КК України встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Якщо злочин декриміналізовано після набуття законної сили вироком суду, яким особа засуджена за такий злочин із призначенням їй покарання, вона має бути негайно звільнена від призначеного судом покарання. Це, зокрема, означає, що, якщо особа відбуває призначене їй покарання - вона звільняється від його невідбутої частини.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про наявність законних підстав для задоволення подання та звільненню засудженої за діяння, караність якого законом усунена, від покарання, призначеного вироком (ч. 2 ст. 74 КК України).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України,суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання Автозаводського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області Державної установи «Центр пробації» відносно ОСОБА_5 про звільнення засудженої від покарання - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засуджену ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Полтавського апеляційного суду від 21.11.2022 року за ч.2 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України по епізоду від 02.01.2020 року, у зв`язку з усуненням караності діяння.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом 7 діб з моменту її проголошення через Автозаводський районний суд м. Кременчука.

Суддя ОСОБА_7