ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 674/1414/23

Провадження № 11-кп/4820/540/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001097 від 13.07.2023, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 25 червня 2024 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 25 червня 2024 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мала Кужелівка Дунаєвецького району Хмельницької області, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні нікого не має, не інваліда, депутатом не обирався, не судимого в силу ст. 89 КК України,-

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Початок строку відбування ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання ухвалено відраховувати з дня його фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

За вироком суду, ОСОБА_7 , будучи військовозобов`язаним, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оголошеної Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 65/2022, перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 , 19 червня 2023 року о 12 годині 55 хвилини в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 особисто ознайомився зі змістом повістки про призов та власноручно засвідчив своїм підписом про отримання повістки про його виклик на 15 годину 00 хвилин 20 червня 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , для проведення призову за мобілізацією та відправлення у військову частину, а також, про встановлену Законом відповідальність про неявку.

Однак, будучи попередженим про кримінальну відповідальність, всупереч ст. 65 Конституції України, п.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 65/2022, та Указу Президента України від 01.05.2023 №255/2023 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», п.1 додатку 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №921 від 07.12.2016, ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, достовірно знаючи та розуміючи, що йому потрібно з`явитись о 15:00 год. 00 хв. 20 червня 2023 року в ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби у зв`язку із призовом за мобілізацією, без поважних причин, умисно не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Про причину неявки не повідомив, тобто, ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок в частині призначення покарання змінити, призначити ОСОБА_7 покарання за ст.336 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді 1 року обмеження волі.

Вказує, що судом, при призначенні ОСОБА_7 покарання, не було враховано обставини, що пом`якшують покарання, а також не надано належної оцінки характеру та ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Посилається на те, що ОСОБА_7 на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, відсутні дані про його притягнення до адміністративної відповідальності, визнає вину, усвідомив незаконність вчинених дій, бажав виправити ситуацію, яка склалася, шляхом з`явлення до ІНФОРМАЦІЯ_4 з проханням проведення щодо нього мобілізаційних заходів та бажанням служити в ЗСУ, а також готовність понести покарання за вчинене.

Зазначені обставини на думку апелянта в їх сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та давало суду право призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.69 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, клопотань про відкладення розгляду кримінального провадження до суду не подано, а тому колегія суддів приходить до висновку за можливе слухати справу за відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника ОСОБА_6 на підтримання доводів апеляційної скарги, щодо розгляду кримінального провадження у відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 поклався на думку суду, думку прокурора про законність і обґрунтованість вироку суду та який вважає за можливе слухати кримінальне провадження у відсутності обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненому кримінальному правопорушенні при викладених у вироку обставинах доведена зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами і не оскаржується будь ким із учасників судового процесу, в тому числі і самим обвинуваченим.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ст.336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, є вірною.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України з врахуванням особи обвинуваченого, ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень.

Обставинами, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом не встановлено.

Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд врахував, що на території України введено воєнний стан, а тому дана категорія кримінальних правопорушень викликає значний суспільний резонанс, особу винного, який в силу ст. 89 КК України не судимий, вину визнав частково, не працевлаштований, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, на утриманні малолітніх дітей та непрацездатних не має, на виклики суду не з`являвся без поважних причин. З досудової доповіді, складеної територіальним органом пробації вбачається, що в результаті проведення оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення встановлено, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення визначеного як середній.

Тому вірно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк в межах санкції ст. 336 КК України, яке на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Доводи захисника про призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст..69 КК України є безпідставними враховуючи наступне.

Однією з обов`язкових умов для застосування до винної особи положень ст.69 КК України є наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання.

Колегією суддів звертається увага, що під час застосування ст. 69 КК України слід встановити не лише наявність двох і більше пом`якшуючих обставин, а й обґрунтувати, яким чином такі обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Приписи ст.69 КК України про призначення винуватій особі більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є спеціальними і застосовуються у виключних випадках.

Тобто, для застосування судом положень ст. 69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження.

У будь-якому разі встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винуватому навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.

Зважаючи на невстановлення в кримінальному провадженні обставин, що пом`якшують покарання, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, відсутні правові підстави для застосування щодо нього положень ст. 69 КК України.

Крім того, колегія суддів не вбачає підстав для застосування ст.69 КК України з огляду на характер та високий ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним діяння, що обумовлено нагальними потребами держави в захисті та відновлені її суверенітету і територіальної цілісності у зв`язку з масштабною війною російської федерації проти України, неможливістю боротьби з подальшим вчиненням таких кримінальних правопорушень іншими особами у випадку м`якості призначеного покарання, що призведе до свідомого та відвертого ігнорування особами, які підлягають мобілізації, отриманого письмового повідомлення про необхідність несення військової служби, що негативно впливає на стан укомплектованості військових частин, а отже і боєздатності всієї країни.

Покарання за вчинене кримінальне правопорушення є співмірним спричиненим наслідкам та таким, що гарантує реагування громадян та військовозобов`язаних осіб на загрозу національній безпеці та цілісності держави України.

З огляду на це наведені в апеляційній скарзі доводи про те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм видом є явно несправедливим внаслідок суворості, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних для пом`якшення призначеного покарання.

Підстав для зміни вироку та пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 25 червня 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3