29.11.2024
Справа № 642/7468/24
Провадження № 1-кс/642/4042/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

законного представника підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого Слідчого відділу Відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001709 від 22.11.2024, стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, неодруженого, студента 2 курсу ХПФК, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26.11.2024 до Ленінського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого Слідчого відділу Відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001709 від 22.11.2024 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Відповідно до матеріалів клопотання слідчими СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, № 0001709 від 22.11.2024 за ч. 4 ст. 187 КК України.

Слідчий в клопотанні зазначає, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за таких обставин: ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, познайомився в меседжері «Телеграми» з невстановленими в ході досудового слідства особами, з якими спільно вирішили скоювати напади на невідомих їм осіб, з метою відкритого заволодіння їх майном, та розробили спільний план, відповідно до якого необхідно було підшукувати через чат бот для знайомств у месенджері «Телеграмм» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », чоловіків, та вести з ними листування від імені дівчини, яка буде пропонувати потерпілим зустріч для інтимних відносин, та під час таких зустрічей скоювати напад на потерпілих з метою заволодіння будь-яким їх майном.

Слідчий вказує у клопотанні, що ОСОБА_4 , діючи в групі з невстановленими в ході досудового розслідування особами, згідно з раніше розробленим планом, використовуючи чат бот для знайомств у месенджері «Телеграмм» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розмістив анкету для знайомств, вигадавши історію, про те, що дівчина на ім?я Віка, якій 14 років, шукає хлопця для інтимних зустрічей.

В подальшому органом досудового розслідування було встановлено, що потерпілий ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , маючи бажання познайомитися із дівчиною використовуючи чат бот для знайомств у месенджері «Телеграмм» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », відгукнувся на анкету дівчини, під ніком « ОСОБА_9 », розміщеної ОСОБА_4 та невстановленими в ході досудового розслідування особами, та почав спілкування, під час якого ОСОБА_4 та невстановлені в ході досудового розслідування особи, запропонували потерпілому ОСОБА_8 , зустрітися 22.11.2024 близько 16:30 год. біля супермаркету «Класс», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на яку останній погодився.

При цьому ОСОБА_4 та не встановлені на цей час в ході досудового розслідування особи, з метою реалізації свого єдиного умислу спрямованого на напад з метою заволодіння чужим майном із застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоров?я потерпілого, попрохав невстановлену в ході досудового слідства дівчину, зустрітися із потерпілим ОСОБА_8 , о 16.30 біля супермаркету «Класс», що розташований за адресою АДРЕСА_2 , та відвести потерпілого ОСОБА_8 до парку «Юність», який розташований по вул. Полтавський Шлях, 192А, при цьому не повідомлявши ій про свої злочинні наміри.

Так, цього ж дня, о 16:50 год., потерпілий ОСОБА_8 , прибув до супермаркету «Класс», що розташований за адресою м. Харків, вул. Дудинської, 1-А, де зустрівся із невстановленою в ході досудового слідства дівчиною, яка представилась як Віка, та запропонувала потерпілому ОСОБА_8 піти до парку «Юність», який розташований по АДРЕСА_3 . В цей час, ОСОБА_4 , разом із невстановленими в ході досудового слідства особами, в кількості не менше трьох осіб, знаходячись поряд біля супермаркету «Класс», що розташований за адресою м. Харків, вул. Дудинської, 1-А, заготовивши заздалегідь знаряддя для вчинення вказаного злочину, а саме ніж та газовий балончик, впевнившись, що дівчина на ім?я Віка разом із потерпілим ОСОБА_8 прослідували у бік парку «Юність», почали йти за ними, та дійшовши до будівлі покинутого кінотеатру, розташованого неподалік від будинку АДРЕСА_4 , за координатами 49.9771963, 36.1639667, підбігли позаду потерпілого ОСОБА_8 , якого один із невстановлених досудовим слідством осіб, збив з ніг, ударом по ногах, в результаті чого потерпілий ОСОБА_8 втратив рівновагу, та йому забризкали очі газовим балоном.

У подальшому ОСОБА_4 , діючи в групі з невстановленими вході досудового слідства особами чоловічої статі, в кількості не менше трьох осіб, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, діючи умисно, з корисливих мотивів, під час воєнного стану, взяли під руки потерплого ОСОБА_8 та віднесли в приміщення покинутої будівлі кінотеатру, на другий поверх, де кинули на підлогу, та по черзі почали наносити йому удари руками та ногами, невстановлена досудовим слідством особа дістала з кишені кофти потерпілого ОСОБА_8 , яка була одягнута на ньому, належний йому мобільний телефон «REDMI NOTE 7», гаманець у якому знаходились грошові кошти, в сумі 6885 грн, бездротові навушники «і9 ULTRA 2 big 2.3», паспорт на ім?я ОСОБА_8 , дві картки «Приват Банк», а також запальничку ТМ «ВІС» чорного кольору. Після чого ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, почав вимагати ще грошові кошти з потерпілого ОСОБА_8 , при цьому бризнувши йому в обличчя газовим балончиком, а невстановлена в ході досудового слідства особа в цей час нанесла декілька ударів ножем в плече лівої руки потерпілого ОСОБА_8 . Протиправні дії ОСОБА_4 разом із невстановленими досудовим слідством особами продовжувались протягом не менше 40 хвилин, протягом яких потерпілому ОСОБА_8 наносили удари по тулубу та обличчю, вимагаючи грошові кошти, після чого наказали потерпілому рахувати до 120 секунд після їх уходу та йти з місця поді.

В результаті протиправних дій ОСОБА_4 та не встановлених досудовим слідством осіб потерпілому ОСОБА_8 відповідно до висновку експерта № 09-2121/2024 від 23.11.2024, були спричинені наступні тілесні ушкодження: різана рана на зовнішній поверхні лівого плеча у верхній третині, травматична екстракція 21 зубу з наявністю крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи у лівого кута роту, садна на тлі синців у ділянці проекції лівого лобного бугра, у лобній ділянці по умовній серединній лінії, у ділянці проекції вертикальної частини лівої гілки нижньої щелепи, у лівій скроневій ділянці, на тильній поверхні лівої кисті практично на всьому протязі, синці на спинці носу на всьому протязі, з розповсюдженням на праву та ліву навколоочні ділянки, на передній поверхні лівої вушної раковини у ділянці завитку, на зовнішній поверхні лівого плеча у нижній третині, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, на розгинальній поверхні лівого передпліччя у середній та нижній третині, садно у ділянці підборіддя.

За ступенем тяжкості різана рана, враховуючи звичайний клінічний перебіг, належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров?я, тривалість якого перевищує 6-ть днів, але не перевищує 3-х тижнів (21 день) (відповідно до п.п. 2.3.1. «а», 2.3.3., «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року).

Травматична екстракція 21 зубу, відповідно до «таблиці № 2 ст. 58 «Інструкції про порядок організації та проведення лікарсько-страхової експертизи» від 08.01.1986 складає 5% стійкої втрати загальної працездатності та за цією ознакою належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою незначну стійку втрату загальної працездатності до 10%, згідно з п.п. 2.3.1. «б», 2.3.2.а», 2.3.4. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МО3 України від 17.01.1995.

За ступенем тяжкості синці та садна викликають незначні скороминущі наслідки тривалість яких не перевищує 6 діб і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень (відповідно до п.п. 2.3.2. «б», 2.3.5., «Правил судово-медичного визначення ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року).

Слідчий вказує у клопотанні, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, тобто у нападі з метою заволодіння чужим майном (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, в умовах воєнного стану.

Слідчий просить слідчого суддю застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів. При цьому слідчий просить не визначати підозрюваному розмір застави, оскільки кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_4 , вчинене із застосуванням насильства.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, посилалася на обставини, вказані у клопотанні, додатково надала суду копії документів в обґрунтування заявленого клопотання.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого.

Законний представник підозрюваного у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого, просив обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, запевняв суд, що в подальшому контролюватиме поведінку сина, позитивно охарактеризував його, вказав, що останній добре навчається у коледжі; зазначив, що вживає заходів до відшкодування потерпілому шкоди, готовий зробити це в повному обсязі, однак дотепер йому це не вдалося зробити через незнання місцезнаходження потерпілого і неможливість зустрітись з ним.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого, просив обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, вказував, що надані у судовому засіданні прокурором копії документів не були вручені йому та його підзахисному, заявив, що інші особи, причетні до вчинення кримінального правопорушення ще перебувають на свободі, вказував, що підозрюваний ОСОБА_4 є студентом, добре навчається; родина підозрюваного має намір відшкодувати спричинену потерпілому шкоду, однак не може зв`язатися з останнім, а також вказував на те, що кваліфікація вчиненого ОСОБА_4 діяння занадто сувора.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя доходить висновку, що подане клопотання підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно з положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року № 4 запобіжні заходи застосовуються за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.

Відповідно до ст. 12 КК України ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років.

Судом встановлено, що в провадженні СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0001709 від 22.11.2024 за ч. 4 ст. 187 КК України за фактом розбійного нападу.

24.11.2024 о 14:30 год. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. ст. 208, 615 КПК України.

ОСОБА_4 24.11.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, тобто у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри підтверджується: протоколом огляду місця події від 22.11.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 22.11.2024; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_8 від 23.11.2024; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину в порядку ст. ст. 208, 615 КПК України; висновком експерта № 09-2121/2024 віл 23.11.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 24.11.2024; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_10 від 24.11.2024; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_11 від 25.11.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.11.2024; протоколом проведення слідчого експерименту від 25.11.2024; іншими доказами у своїй сукупності.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як ризики, які дають достатнi пiдстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, варто розцінювати те, що ОСОБА_4 згідно з ч. 5 ст. 12 КК України підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, у разі визнання його винуватим, йому може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, за віком та станом здоров`я підозрюваного відсутні протипоказання для застосування до нього такого запобіжного заходу як тримання під вартою; у разі незастосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , через тяжкiсть вчиненого ним кримінального правопорушення та покарання, яке може йому загрожувати, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню iншим чином, враховуючи те, що ОСОБА_4 є неповнолітнім, то останній може перетнути кордон України і переховуватися за межами України.

Підозрюваний усвідомлює незворотність настання покарання та може, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності за скоєне, покинути місце мешкання, що свідчить про наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Перебуваючи на свободі підозрюваний, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, здійснити вплив на свідків, понятих, умовляючи їх, щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин. Маючи процесуальний статус підозрюваного, останньому відомо місце проживання свідків у вказаному кримінальному провадженні та знаходячись на волі останній може безпосереднього або з числа осіб з близького оточення вчинити зазначені дії. До того ж, показання свідків, надані на досудовому слідстві, не мають для суду значення, натомість суд досліджує всі докази безпосередньо в судовому засіданні. Також суд зазначає, що з матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину за попередньою змовою групою осіб, проте інших фігурантів злочину на час розгляду клопотання ще не встановлено, а тому, перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 матиме змогу допомогти іншим співучасникам кримінального правопорушення уникнути кримінальної відповідальності.

Отже наразі у суду є достатні підстави вважати, що знаходячись на свободі ОСОБА_4 може спробувати незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, чим може перешкодити своїми діями досудовому розслідуванню, тобто існує ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного встановлено наявність обставин, передбачених пунктами 1 та 2 частинами ст. 194 КПК України, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

На переконання суду застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відомостей про наявність у підозрюваного захворювань, які унеможливлюють його перебування в умовах тримання під вартою, під час розгляду клопотання суду не надано та наявні у суду матеріали не містять.

Отже, слідчий суддя із врахуванням всіх обставин справи дійшов висновку про доведеність існування ризиків, зазначених у клопотанні слідчого, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в період воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя зазначає, що для досягнення мети застосування запобіжних заходів, якою є досягнення дієвості цього провадження на початковій стадії досудового розслідування, що зумовлює необхідність проведення низки слідчих та процесуальних дій, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним.

З огляду на викладене, слідчий суддя доходить висновку, що подане клопотання підлягає задоволенню.

Посилання захисника на те, що документи, надані слідчому судді при розгляді клопотання, не були вручені підозрюваному та його захиснику, не можуть бути розцінені судом як порушення їх права, оскільки вказані документи були надані їм для ознайомлення під час розгляду клопотання без обмеження у часі та досліджені слідчим суддею в судовому засіданні, при цьому ані захисник, ані підозрюваний не заявляли слідчому судді клопотання про надання їм додаткового часу для ознайомлення з такими документами.

Вказівка захисника на той факт, що інші особи, які причетні до вчинення злочину, у якому підозрюється ОСОБА_4 , до цього часу не затримані, лише додатково підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, ризику того, що обрання більш м`якого запобіжного заходу надасть підозрюваному можливість перешкодити кримінальному провадженню шляхом позапроцесуальної взаємодії з особами, які причетні до вчинення злочину, та які ще не встановлені та не затримані органом досудового розслідування.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом наслідків передбачених частиною четвертою цієї статті.

Водночас відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Слід зауважити, що дискреція встановлення застави (при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою) та визначення її розміру належить саме слідчому судді, оскільки слідчий звертається до слідчого судді із клопотанням про обрання запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, а не у вигляді застави.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства, а тому з урахуванням конкретних обставин інкримінованого підозрюваному діяння, з огляду на його тяжкість, тривалість та зухвалість, та враховуючи наявні ризики, слідчий суддя вважає визначення розміру застави при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою недоцільним.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної Установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, а саме: до 22.01.2025 включно.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 14:30 год. 24.11.2024.

Визначити строк дії ухвали - до 22.01.2025 включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складено 29.11.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_12