УХВАЛА

Іменем України

26.11.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі подання начальника Державної установи «Житомирська виправна колонія №4» про приведення вироку суду відносно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до чинного законодавства,

в с т а н о в и в :

Начальник Державної установи «Житомирська виправна колонія №4» звернувся в суд із поданням в порядку п.13 ч.1 ст.537, п.1 ч.2 ст.539 КПК України, ст. 5, ч.2 ст.74 КК України, про приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 (далі за текстом Закон № 3886-ІХ) щодо засудженого ОСОБА_3 .

Представник установи в судове засідання не прибув, надіслав заяву про розгляд справи без його присутності.

Засуджений ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду подання, матеріали справи містять його заяву про розгляд справи без його участі, у зв`язку з чим суд проводить розгляд справи у його відсутність.

Прокурор ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання установи, однак вважав, що ОСОБА_3 слід вважати засудженим за вироком Ічнянського районного суду від 14.06.2021 за ч.1 ст. 185 КК України, тобто перекваліфікувати його дії з ч.2 ст. 185 на ч.1 ст. 185 КК України з виключенням повторності.

Дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 14.06.2021 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ч.1,2,4 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 26 вересня 2017 року у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, та остаточно призначено засудженому ОСОБА_3 покарання у виді 4 (чотирьох) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі. Початок строку відбування покарання засудженому визначено обчислювати з моменту його фактичного затримання. Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу вирішено не обирати. РОз`яснено порядок та строки оскарження судового рішення.

Згідно вироку Ічнянського районного суду Чернігівської області від 14.06.2021 ОСОБА_3 , 03 березня 2021 року вчинив повторно таємне викрадення чужого майна вартість якого становить 3400 грн.

Як зазначено у вироку Ічнянського районного суду Чернігівської області від 14.06.2021 при призначенні остаточного покарання ним, відповідно ч.1,2,4 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком - Ічнянського районного суду Чернігівської області від 26 вересня 2017 року.

Так, вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 26 вересня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним за ч. 3 ст. 185 КК України та призначено міру покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Застосовано ст. 75 КК України і звільнено засудженого від відбуття покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не здійснить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Вирішено питання речових доказів, роз`яснено порядок та строки оскарження судового рішення.

Згідно вироку Ічнянського районного суду Чернігівської області від 26 вересня 2017 року, ОСОБА_3 20 квітня 2017 здійснив таємне викрадення чужого майна : 20.04.2017 . вартістю 1209,60 грн., та 26.04.2017 вартістю -528,64 грн. поєднане з проникненням в житло та вчинене повторно.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених, зокрема, пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

9 серпня 2024 року набрав чинності Закон України 3886-IX від 18.07.2024р. «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким ст. 51 КУпАП викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У силу ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлений в розмірі: з 1 січня 2017 року - 1600 гривень, з 1 травня - 1684 гривні, з 1 грудня - 1762 гривні.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлений в розмірі: з 1 січня - 2270 гривень, з 1 липня - 2379 гривень, з 1 грудня - 2481 гривня.

Розмір одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян станом на квітень 2017 в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, становить : 800 грн. (1600/100*50).

Розмір одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян станом на 03.03.2021 в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, становить 1135 грн. (2270/100*50).

Таким чином, дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала щодо епізодів вчинених правопорушень з 20.04.2017 по 26.04.2017 1600 грн. (800*2); щодо епізоду вчиненого правопорушення 03.03.2021 2270 грн. (1135*2).

Отже, враховуючи, що ОСОБА_3 згідно вироку Ічнянського районного суду Чернігівської області від 26.09.2017 завдав матеріальної шкоди на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення правопорушень, тобто вчинені ним діяння, відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ, не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність звільнення засудженого ОСОБА_3 від призначеного покарання за даними епізодами, на підставі ч.2 ст. 74 КК України.

Водночас, за епізодом, згідно вироку Ічнянського районного суду Чернігівської області від 14.06.2021, ОСОБА_3 спричинив матеріальну шкоду, розмір якої перевищує два неоподатковуваних мінімума доходів громадян станом на день вчинення правопорушення, а відтак вчинене ним діяння за вказаним епізодом є кримінально караними. За таких обставин вчинене засудженим діяння за даним вироком у цій частині вважається кримінально караним та не впливає на призначене йому покарання.

Однак, суд не погоджується щодо доводів прокурора про необхідність зміни кваліфікації кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_3 за вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 14.06.2021 з ч.2 ст. 185 КК України на ч.1 ст. 185 КК України з виключенням відповідно повторності вчинення правопорушення.

Слід зазначити, що суд на стадії виконання вироку суд, відповідно до пункту 13 частини першої статті 537 КПК, має право вирішувати питання про звільнення від покарання у зв`язку з набранням чинності Законом № 3886-ІХ та про пом`якшення покарання шляхом визначення після застосування цього Закону розміру покарання, яке необхідно відбувати засудженому, якщо вирок стосується сукупності злочинів чи сукупності вироків, однак не вправі змінювати кваліфікацію діяння особи, яка відбуває покарання на підставі вироку, що набрав законної сили, оскільки такі повноваження є у суду першої інстанції тільки під час розгляду кримінального провадження по суті до ухвалення вироку.

З урахування цього, суд приводить вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 14.06.2021 у відповідність до вимог Закону №3886-IX від 18.07.2024р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, -

п о с т а н о в и в :

Подання ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання, призначеного йому вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 26.09.2017 на підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку з усуненням караності діянь.

Вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 14.06.2021 щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , привести у відповідність до вимог Закону України № 3886-IX від 18.07.2024р.

Виключити із вироку Ічнянського районного суду Чернігівської області від 14.06.2021 застосування ч.1,2,4 ст. 71 КК України для визначення остаточного покарання шляхом часткового приєднання невідбутої ОСОБА_3 частини покарання за вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 26.09.2017.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1