Справа № 457/1399/24
провадження №1-кп/457/88/24
УХВАЛА

про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

24 вересня 2024 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000130 від 14.05.2024 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,-

в с т а н о в и в:

У провадженні Трускавецького міського суду перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Прокурор подав до суду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке мотивоване тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Необхідність продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою обумовлена ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України, які на даний час існують та яких не можливо уникнути шляхом застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, зокрема: відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обвинувачена може переховуватися від суду. Вказаний ризик обумовлений тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено єдиний вид покарання, виключно у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Крім того, ОСОБА_3 на даний час не заміжня, не працююча, дітей та інших осіб на утриманні не має, суспільно-корисною діяльністю не займається, відсутні стійкі соціальні зв`язки. Вказане може спонукати останню переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності за вчинений особливо тяжкий злочин. Обвинуваченій нічого не перешкоджає залишити Львівську область або навіть територію України, з метою переховування від суду. Крім цього, сторона обвинувачення просить врахувати той факт, що з 24.02.2022 року на території України введено воєнний стан у зв`язку із повномасштабним вторгненням Російської Федерації, при цьому частина областей України, продовжує перебувати під тимчасовою окупацією, а відтак обвинувачена з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення вказаного кримінального правопорушення, не маючи міцних соціальних зв`язків може направитись на територію тимчасово непідконтрольної території України, де її розшук за таким умов буде неможливим. Окрім цього, тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже саме по собі може бути підставою та мотивом до втечі обвинуваченої. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК обвинувачена може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_3 відомі контактні дані свідків у даному кримінальному провадженні, показання яких мають суттєве значення для судового розгляду та вона може незаконно впливати на них з метою дачі останніми неправдивих показів. Зокрема, обвинувачена ОСОБА_3 , будучи на волі може незаконно впливати на свідка сторони обвинувачення, зокрема на свідка ОСОБА_6 із яким вона підтримувала тісні зв`язки протягом тривалого часу, шляхом переконання чи вмовляння відмовитись від раніше наданих показів в межах вказаного кримінального провадження. Вказані вище дії може вчинити як сама обвинувачена, а також будучи на волі і може залучити для цього інших осіб. Про неможливість запобігти такому ризику свідчить і той факт, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України) такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу судового рішення. Таким чином, враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_3 та тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання її винною, наявні всі підстави вважати, що обвинувачена може полишити місце свого проживання і переховуватись від суду, незаконними засобами через залякування та вмовляння впливати на свідків, які володіють інформацією щодо обставин вчинення зазначеного кримінального правопорушення, з метою запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є продовження застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. З огляду на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що спричинили загибель людини, а саме умисного вбивства, сторона обвинувачення вважає, що в даному випадку відсутні підстави для визначення розміру застави обвинуваченій ОСОБА_3 при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Ризики, на сьогодні об`єктивно існують та можуть бути реалізовані обвинуваченою у разі її перебування не в місцях попереднього ув`язнення, без застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні просив продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки такий запобіжний захід необхідний для виконання завдання кримінального провадження та у зв`язку з неможливістю запобігання ризикам шляхом застосування щодо обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу.

Представник потерпілої ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, проте на адресу суду подав заяву в якій просив проводити підготовче судове засідання у його відсутності, з приводу заявлених в підготовчому судовому засіданні клопотань поклався на думку суду.

Обвинувачена ОСОБА_3 не заперечила проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечив проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши прокурора, обвинувачену, її захисника, суд вважає, клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає до задоволення з наступних підстав.

На розгляді Трускавецького міського суду Львівської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

За змістом закону, тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК України. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоб убезпечити їх настання.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд вважає належним чином вмотивованим, викладені в клопотанні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах провадження доказами та обставинами кримінального провадження, оскільки особа обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до особливо тяжких злочинів, у тому числі тяжкість покарання, яке може бути призначено за скоєне діяння, зокрема те, що за ч. 1 ст. 115 КК України може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, те, що злочин, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_3 становить підвищену суспільну небезпеку, окрім того, у даному кримінальному провадженні є свідки, відтак, ОСОБА_3 відомі контактні дані свідків у даному кримінальному провадженні показання яких мають суттєве значення для судового розгляду та вона може незаконно впливати на них з метою дачі останніми неправдивих показів, вказані вище дії може вчинити як сама обвинувачена, а також будучи на волі може залучити для цього інших осіб, обвинувачена не має міцних соціальних зв`язків, а тому застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою кореспондується з характером суспільного інтересу, визначеними у кримінальному процесуальному законі конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Строк тримання під вартою спливає 30 вересня 2024 року.

До вказаної дати неможливо завершити судовий розгляд даного кримінального провадження.

Аналізуючи викладені у клопотанні обставини, розглядаючи клопотання щодо продовження запобіжного заходу, суд враховує, що обвинувачена суспільно-корисною діяльністю не займаються, не має міцних соціальних зв`язків, обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 15 років, що з урахуванням тяжкості покарання дає підстави вважати про існування ризику переховування від суду, окрім цього ОСОБА_3 з метою забезпечення свого не притягнення до передбаченої законом відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину може незаконно впливати на свідків для того щоби вони не надали показання у кримінальному провадженні. Також існує ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до висновку, що строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_3 , слід продовжити, оскільки обставини у справі з часу обрання обвинуваченій, запобіжного заходу - тримання під вартою не змінились, а ризики не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, так як такий не може запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Таким чином, прокурор довів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК, які не зменшились з моменту обрання запобіжного заходу. В даний час кримінальне провадження перебуває у провадженні суду та перебуває на стадії підготовчого судового засідання.

Суд погоджується з доводами прокурора про неможливість застосування менш суворого виду запобіжного заходу.

Відтак, суд прийшов до висновку, що доводи сторони обвинувачення про необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченої є достатніми для переконання, що передбачені ст. 177 КПК України ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу під час досудового розслідування, не зменшилися і виправдовують тримання обвинуваченої під вартою і будь-який більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання таким ризикам.

За приписами ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Водночас, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

А відтак враховуючи, підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, що викладені вище, а також те, що обвинувачена вчинила злочин який спричинив загибель людини, суддя вважає недоцільним визначати обвинуваченій заставу.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 197, 314-316, ч. 3 ст.331 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Обрати обвинуваченій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, починаючи з 12 год. 15 хв. 24 вересня 2024 року до 12 год. 15 хв. 22 листопада 2024 року включно, без визначення застави.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження та скерувати ДУ «Львівська установа виконання покарань № 19» (м. Львів, вул. Городоцька, 20) для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня

її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1