СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/762/24
Провадження № 1-кп/306/222/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2024 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

захисника обвинуваченого ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.258, ч.1 ст.263 КК України строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.258, ч.1 ст.263 КК України.

05 листопада 2024 року на електронну адресу суду прокурор відділу обласної прокуратури ОСОБА_9 надіслав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.258, ч.1 ст.263 КК України строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів. Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, в тому числі особливо тяжкого, провина обвинуваченого на думку сторони обвинувачення підтверджується зібраними на досудовому розслідуванні доказами, на даний час ризики продовжують існувати, вони не зменшилися до тієї міри, щоби їм можливо було запобігти шляхом обрання більш м"якого запобіжного заходу. Зокрема, існує ризик переховування ОСОБА_8 від суду, оскільки злочин за ч. 3 ст.258 КК України, який інкримінується йому, є особливо тяжким і у разі визнання ОСОБА_8 винуватим у його вчиненні можливе призначення йому покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років або довічне позбавлення волі. Також обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, що доводиться характером та обставинами вчинення злочинів, які йому інкримінуються. Просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 терміном на 60 днів.

11 листопада 2024 року захисник обвинуваченого ОСОБА_7 до канцелярії суду подав клопотання в якому просить відмовити в задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури.

В судовому засідання прокурор клопотання підтримав та просить задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_8 погрожував його померлому зятю ОСОБА_10 і вважає, що має обвинувачений знаходитись під вартою.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні просить відмовити в задоволенні клопотання про продовження строку перебування обвинуваченого під вартою.

ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно продовжити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 18 вересня 2024 року строк тримання обвинуваченому ОСОБА_8 під вартою закінчується 16 листопада 2024 року.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.258, ч.1 ст.263 КК України. Згідно зі ст.12 КК України кримінальне правопорушення за ч. 3 ст.258 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі.

При вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, суспільну небезпечність інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також доведення прокурором в судовому засіданні існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, суд також вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При обґрунтуванні рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Ст.5 п.1 підпункт с Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини вказує, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно з пунктом 36 Рішення ЄСПЛ по справі «Москаленко проти України» №37466/04 від 20.08.2010 р. Європейський суд з прав людини зазначив, що орган судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачується. У цьому контексті ЄСПЛ нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також ЄСПЛ зазначив що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Крім того, суд враховує, що злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , суд вважає доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу у даному випадку не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

У зв`язку з чим, підстав для відмови у задоволенні клопотання прокурора суд не вбачає. Доводи сторони захисту з цього приводу не є обгрунтованими.

У сукупності з усіма наведеними вище обставинами, для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання спробам останнього переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, із врахуванням вимог щодо наявності наведених вище ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч. ст. 177 КПК України, а також те, що судовий розгляд не може бути закінченим до спливу строку дії попередньої ухвали суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, відсутності підстав для застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів робить висновок про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу.До того ж, такий строк перебування обвинуваченого під вартою не можна визнати таким, що є свавільним або таким, що порушує принцип справедливої співрозмірності.

Суд застосовує таке обмеження права на свободу обвинуваченого, виходячи з потреб цього судового розгляду, який несе за собою великий суспільний інтерес, як суворий виняток із загального правила презумпції на користь свободи та гарантій недопущення свавільного затримання і тримання під вартою, які з огляду на практику Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України») для суду залишається домінантним керівним принципом і в цьому випадку, враховуючи мету застосування запобіжного заходу - до провадження обвинуваченого до компетентного судового органу, як того вимагають справжні інтереси суспільства щодо повного, неупередженого та як можливо швидкого у продовж розумного строку проведення цього судового розгляду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

За таких обставин, клопотання прокурора відділу обласної прокуратури ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 терміном на 60 днів задовольнити.

Керуючись ст. 371, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.258, ч.1 ст.263 КК України строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Обраний обвинуваченому ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів до 09 січня 2025 року без внесення застави.

Строк дії ухвали встановити до 09 січня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена обвинуваченим, його захисником, прокурором до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 12 листопада 2024 о 08.00 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3