Справа № 932/1365/24
Провадження № 1-кс/932/913/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні суду в м. Дніпрі клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР № 0004730 від 12.12.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР № № 0004730 від 12.12.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, в якому прокурор просить накласти арешт на майно вилучене в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

1) документація та чорнові записи;

2) мобільний телефон марки Хіаоші, чорного кольору з пошкодженим екраном, який не вмикався під час обшуку;

3) грошові кошти у розмірі 700 доларів США;

4) візитки ТОВ «Транс стоун» з підписом представника ОСОБА_5 ;

5) 2 договори фінансового кредиту від 07.03.2024 року.

В обґрунтування клопотання, прокурор зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що 12.12.2023 року до СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від директора «ТОПОВІ» (раніше до зміни назви -ТОВ «Транс стоун») ОСОБА_6 , який просить прийняти міри до невстановленої особи, яка перебуваючи на території міста Дніпро, шахрайським шляхом заволоділа майном заявника.

В ході допиту директора ТОВ «ТОПОВІ» (раніше до зміни назви -ТОВ «Транс стоун») ОСОБА_6 встановлено, що 06.11.2023 року до офісного співробітника ТОВ «ТОПОВІ» зателефонував клієнт з м. Дніпро, ОСОБА_7 , з питанням чи все в порядку з його замовленим товаром (плити штучного каменю) та чи прибуде він в обговорені терміни. Не знайшовши цього замовлення, співробітник ТОВ «ТОПОВІ», звернувся до керівника відділу продажів, який поспілкувавшись з клієнтом з`ясував, що замовлення обговорювалось з менеджером зі збуту ТОВ «ТОПОВІ» в м. Дніпро ОСОБА_4 . Дане замовлення було оплачене клієнтом в готівковій формі в сумі: 923 000,00 грн. особисто ОСОБА_8 .

Після цього директор ТОВ «Топові» та керівник відділу продажів ОСОБА_9 зателефонували ОСОБА_4 і запитали щодо цього замовлення, на що останній зізнався, що він приймав гроші за матеріали компанії від вищевказаного клієнта та ще від інших клієнтів, і що грошові кошти він привласнив та витратив з незрозумілих причин.

Після цього директор ОСОБА_6 особисто почав дізнаватися з приводу здійснення оплат іншими клієнтами по регіону, який був закріплений за ОСОБА_8 . І як наслідок, підтвердилася інформація, про те що йому особисто оплачували за матеріали компанії деякі інші клієнти. Грошові кошти, які отримував особисто ОСОБА_8 від клієнтів, не надійшли до каси ТОВ «Топові».

Ці шахрайські дії ОСОБА_4 вчиняв систематично, починаючи із серпня 2023 року по листопад 2023 року.

На даний момент точно виявлено незаконне привласнення грошових коштів в сумі 1 917 194,00 грн., які надходили від наступних громадян, а саме:

- ОСОБА_10 , (конт. тел. НОМЕР_1 ) в сумі 923 000,00 грн. в готівковому вигляді;

- ОСОБА_11 , (конт. тел. НОМЕР_2 ) в сумі 288 000,00 грн. в готівковому вигляді;

- ОСОБА_12 , (конт. тел. НОМЕР_3 ) в сумі 139 000,00 грн. в готівковому вигляді;

- ОСОБА_13 , (конт. тел. НОМЕР_4 ) в сумі 192 460,00 грн. в готівковому вигляді;

- ОСОБА_14 , (конт. тел. НОМЕР_5 ) в сумі 184 000,00 грн. в готівковому вигляді;

- ОСОБА_15 , (конт. тел. НОМЕР_6 ) в сумі 169 000,00 грн. в готівковому вигляді;

- ОСОБА_16 , (конт. тел. НОМЕР_7 ) в сумі 21 734,00 грн. на особисту карту.

Оплату від клієнтів ОСОБА_8 приймав переважно в готівковій формі при особистих зустрічах, пояснюючи клієнтам, що так зручніше і що грошові кошти він особисто внесе в касу підприємства і це прискорить отримання матеріалів клієнтами. Крім того, ОСОБА_8 приймав грошові кошти від клієнтів і на особисту банківську картку, грошові кошти з якої також не вносив в касу ТОВ «Топові».

Вказані обставини, свідчать про те, що ОСОБА_4 будучи працівником ТОВ «Топові», вводив в оману керівництво ТОВ «Топові» та безпосередньо велику кількість клієнтів ТОВ «Топові», зазначаючи про узгодження умов співпраці з ними та надаючи їм хибну інформацію про внесення ним грошових коштів в касу ТОВ «Топові» та поставку їм товару.

Станом на сьогодні, завдані збитки ТОВ «Топові» з боку ОСОБА_4 не були відшкодовані взагалі.

В ході досудового розслідування також допитані в якості свідків особи, які здійснювали замовлення матеріалів від ОСОБА_4 , а саме: ОСОБА_13 , ОСОБА_10 ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які підтвердили обставини викладені директором ТОВ «ТОПОВІ» (раніше до зміни назви -ТОВ «Транс стоун») ОСОБА_6 .

Проведеним тимчасовим доступом до АТ КБ «ПриватБанк» також підтверджено, що ОСОБА_16 здійснював оплату на картковий рахунок НОМЕР_8 належної ОСОБА_4 .

В ході виконання доручення працівниками УКР ГУНП в Дніпропетровській області встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та користується транспортним засобом марки Mazda 3, д/н. НОМЕР_9 та може зберігати речі та документи, які мають значення для досудового розслідування за місцем мешкання та у транспортному засобі.

В подальшому слідчим за погодженням з прокурором звернувся до суду з метою отримання дозволу на проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчим суддею надано дозвіл на проведення обшуку та відповідно до результатів обшуку, який проведено 12.03.2024 року виявлено та вилучено:

1) документація та чорнові записи;

2) мобільний телефон марки Хіаоші, чорного кольору з пошкодженим екраном, який не вмикався під час обшуку;

3) грошові кошти у розмірі 700 доларів США;

4) візитки ТОВ «Транс стоун» з підписом представника ОСОБА_5 ;

5) 2 договори фінансового кредиту від 07.03.2024 року.

12.03.2024 року слідчим СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області винесено постанову про визнання речовим доказом на майно вилучене в ході обшуку.

Також, в подальшому, в ході проведення досудового розслідування планується проведення огляд вказаних речей, проведення судово-комп`ютерних експертиз, тому на тимчасово вилучене майно, необхідно накласти арешт з метою збереження речових доказів.

13.03.2024 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ направлено клопотання про арешт майна.

Слідчим суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ при розгляді встановлено про відсутність в матеріалах до клопотання про арешт майна відсутня постанова про призначення групи прокурорів та рішення керівника органу досудового розслідування, щодо визнання слідчого у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до чого слідчим суддею винесено ухвалу та встановлено строк сімдесят дві години з моменту отримання цієї ухвали для усунення недоліків.

Слідчим СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області отримано вказану ухвалу 01.04.2024 року. В ході ознайомлення із вказаною ухвалою, було встановлено зазначені недоліки та їх усунено.

У судове засідання прокурор не з`явився. Про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялась належним чином. Надав заяву, в якій просить розглянути клопотання без його участі.

Власники майна у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, вважаю можливим розглянути клопотання за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього докази, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Поряд з цим, статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Арешт майна, відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадженні, відомості про яке 12.12.2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004730, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.02.2024 року надано дозвіл на проведення обшуку в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в якому мешкає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно протоколу обшуку, що долучений слідчим до клопотання в якості доказу, вбачається, 12.03.2024 року слідчим СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.02.2024 року було проведено обшук адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено речі, які постановою слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 12.03.2024 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, а саме:

1) документація та чорнові записи;

2) мобільний телефон марки Хіаоші, чорного кольору з пошкодженим екраном, який не вмикався під час обшуку;

3) грошові кошти у розмірі 700 доларів США;

4) візитки ТОВ «Транс стоун» з підписом представника ОСОБА_5 ;

5) 2 договори фінансового кредиту від 07.03.2024 року.

Відповідно до ст. 94 КПК, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Заходи забезпечення кримінального провадження, до яких згідно ст. 131 КПК України відноситься арешт майна, у системному тлумаченні з функціями слідчого судді відповідно до ч. 5 ст. 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження під судовим контролем за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб в порядку, визначеному процесуальним законом.

Особливий порядок застосування арешту майна визначається у 17 главі КПК України, за правилами якої передбачена у п. 2 ч. 3 ст. 132 цього Кодексу легітимною метою втручання у право власності визнається завдання запобігання можливості приховування такого майна, його пошкодженні, псуванні, знищенні, перетворенні чи відчуженні, а його суть згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України полягає в обмеженні особи у здійсненні і реалізації свого конституційного права власності.

ОСОБА_17 від 06.11.2008 р. у справі «Ісмаїлов проти Росії», будь-яке втручання органу влади у безперешкодне володіння майном повинно бути «законним»: друге речення § 1 передбачає, що позбавлення майна можливе лише «на умовах, передбачених законом», а пункт 2 визнає, що держави мають право контролювати використання майна шляхом введення «законів». Питання, чи було досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи стає значимим, якщо встановлено, що під час втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

Відповідно до статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього докази, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, слідчий суддя враховує наявність правових підстав для накладання арешту на вилучені під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в житловому будинку АДРЕСА_1 речові докази, та можливість використання вказаних речових доказів у кримінальному провадженні.

Приймаючи до уваги, що вищевказані речові докази можуть бути використані, як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, тому з метою збереження цих речових доказу та досягнення дієвості кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання, тому воно підлягає задоволенню.

Окрім того, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання слідчого, щодо накладення арешту на: грошові кошти у розмірі 700 доларів США, з підстав того, що слідчий, право якому було надано ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.02.2024 року на проведення обшуку, був обмежений в можливості вилучення зазначених речей та зазначені речі не зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та не містять будь-яких інших відомостей, які б мали доказове значення під час досудового розслідування, а отже не відповідають вимогам ст. 98 КПК України.

Будь-яке втручання у право власності повинне бути законним, наприклад, на підставі ухвали суду. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що має бути розумне співвідношення між засобами та метою, що досягається - так званий «справедливий баланс» між інтересом суспільства та вимогами щодо захисту фундаментальних прав особи (серед інших, Рішення у справі Edwards проти Мальти від 24.10.2006 року, заява № 17647/04, параграф 69).

Роз`яснити, що відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

У відповідності до ч. 3 ст. 169 КПК України, слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 7, 98, 131, 132, 170-173, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР № 0004730 від 12.12.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно вилучене в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

1) документація та чорнові записи;

2) мобільний телефон марки Хіаоші, чорного кольору з пошкодженим екраном, який не вмикався під час обшуку;

4) візитки ТОВ «Транс стоун» з підписом представника ОСОБА_5 ;

5) 2 договори фінансового кредиту від 07.03.2024 року.

В іншій частині вимог клопотання відмовити.

Копію ухвали направити слідчому, прокурору, підозрюваному, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення..

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_18