Провадження № 1-кс/524/2772/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженні № 0002028від 14.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0002028 від 14.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, яке погоджене з прокурором Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання зазначає, що здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, яке внесене 14.09.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, за фактом незаконного придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів, а також незаконного зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

У ході проведення досудового розслідування встановлено, що 14.09.2024 о 02:53 год. за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками патрульної поліції зупинено транспортний засіб Пежо 206 д.н.з. НОМЕР_1 , у ході проведення поверхневої перевірки у пасажира вказаного авто ОСОБА_5 , 1995 р.н., виявлено 8-зіп пакетів з речовиною схожу на наркотичну, які останній зберігав з метою можливого подальшого їх збуту.

14.09.2024 року протоколом огляду місця події біля б. АДРЕСА_1 у ОСОБА_5 виявлено та вилучено 8-зіп пакетів з речовиною схожу на наркотичну.

14.09.2024 року протоколом огляду місця події біля б. АДРЕСА_1 у ОСОБА_5 виявлено та вилучено мобільний телефон Iphone 11 Pro imei: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 з абонентським номером НОМЕР_4 .

Вищевказані речі постановою слідчого визнані речовими доказами по кримінальному провадженню № 0002028 та приєднані до матеріалів кримінального провадження.

Відповідно до витягу з ЄРДР створено слідчу групу у складі: старших слідчих: ОСОБА_3 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , слідчих: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

У своєму клопотанні слідчий просить накласти арешт на майно, вилучене під час проведення огляду місця події обґрунтовуючи тим, що вилучені речі зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий та власник майна ОСОБА_5 до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Слідчий суддя, дослідивши додані до клопотання матеріали, які обґрунтовують його доводи, приходить до наступного.

Як вбачається з наданих матеріалів, СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002028 за ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР 14.09.2024 за фактом незаконного придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів, а також незаконного зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

14.09.2024 року протоколом огляду місця події біля б. АДРЕСА_1 у ОСОБА_5 виявлено та вилучено 8-зіп пакетів з речовиною схожу на наркотичну.

14.09.2024 року протоколом огляду місця події біля б. АДРЕСА_1 у ОСОБА_5 виявлено та вилучено мобільний телефон Iphone 11 Pro imei: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 з абонентським номером НОМЕР_4 .

Пунктом 7 частини 2 ст. 131 КПК України арешт майна віднесено до заходів забезпечення кримінального провадження.

Статтею 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Згідно ч. 1, 2 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

У розумінні норм КПК України не вважається тимчасово вилученим майно, дозвіл на відшукання і вилучення якого було надано ухвалою слідчого судді про дозвіл на обшук, яке слідчий вилучив під час обшуку, проведеного згідно зазначеної ухвали.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Згідно п. 1 ч. 2 статті 170 КПК арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

За ч. 2 цієї ж статті, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено

Вирішуючи питання про накладення арешту на вилучені 8-зіп пакетів з речовиною схожу на наркотичну, слідчий суддя враховує приписи ч. 7 ст. 237 КПК України, відповідно до яких обіг психотропних, наркотичних речовин, сильнодіючих отруйних лікарських засобів (за винятком отримуваних громадянами за призначенням лікаря), регулюється постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17 червня 1992 року з додатком № 1, згідно з якою до видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, відносяться, у тому числі, психотропні речовини.

Тобто, наркотичні засоби віднесені до предметів, що вилучені законом з обігу.

Враховуючи, що вилучені 8-зіп пакетів з речовиною схожу на наркотичну містять ознаки наркотичних речовин, обіг яких заборонено, підстав для накладення арешту на предмети, які вилучені законом з обігу, які не є тимчасово вилученим майном, слідчий суддя не вбачає.

Оскільки, вищевказані речовини є предметами, які вилучені законом з обігу, відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України вони підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження.

Вирішуючи питання про накладення арешту на мобільний телефон, слідчий суддя звертає увагу на те, що із змісту клопотання вбачається , що як підставу для накладення арешту на майно, вилучене протоколом огляду місця події від 14.09.2024 року, слідчий визначив те, що вилучений мобільний телефон Iphone 11 Pro imei: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 з абонентським номером НОМЕР_4 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , є речовим доказом у кримінальному провадженні і відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України.

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання, не може погодитись із вказаними доводами прокурора та вважає щодо відсутності підстав для накладення арешту на майно.

При розгляді даного клопотання слідчий суддя звертає увагу, по-перше, на таке:

За змістом ст.132 КПК України посадова особа, яка звертається із клопотанням про накладення арешту на майно має довести, що вчинено злочин. В даній ситуації не йдеться про обґрунтованість підозри конкретної особи, у вказаному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру за фактом умисного пошкодження майна, вчиненого шляхом підпалу.

Факт вчинення злочину з використанням вилученого мобільного телефону Iphone 11 Pro imei: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 з абонентським номером НОМЕР_4 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , на переконання слідчого судді, мав би підтверджуватись належними та допустимими доказами, які отримані органом досудового розслідування на цій стадії досудового слідства. Копії цих доказів мали б бути приєднані до клопотання і бути предметом дослідження слідчого судді.

Вирішуючи питання про накладення арешту на вилучений мобільний телефон Iphone 11 Pro imei: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 з абонентським номером НОМЕР_4 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , протоколом огляду місця події від 14.09.2024 року, слідчий суддя звертає увагу на те, що додані до клопотання матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна в рамках розслідуваного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 307 КК України, слідчим не вказано яка сама обставина буде доводитись в рамках вказаного кримінального провадження за допомогою вищевказаного мобільного телефону, якщо воно не є знаряддям та предметом вчинення кримінального правопорушення, а тому слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За таких обставин, зважаючи на те, що потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, доводи клопотання не ґрунтуються на законі та не підтверджені необхідними доказами, та з огляду на наведене приходить до висновку, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 131, 132, 167, 170-175, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна, внесене у кримінальному провадженні № 0002028 від 14.09.2024 року, - відмовити.

Роз`яснити слідчому, що відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Негайне виконання даної ухвали покласти на слідчого, прокурора.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1