Номер провадження:1-в/521/1176/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника колонії (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Одесі (в режимі відеоконференції) подання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія №14» ОСОБА_6 , про приведення у відповідність до положень Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року вироку Комінтернівського районного суду Одеської області від 05.01.2024 року, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду міста Одеси на розгляд надійшло подання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія №14» ОСОБА_6 , про приведення у відповідність до положень Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року (який набув чинності 09.08.2024 року) вироку Комінтернівського районного суду Одеської області від 05.01.2024 року, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Представник колонії та засуджений, в режимі відеоконференції, подання підтримали та просили привести вирок у відповідність до чинного законодавства.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти приведення вироку у відповідність до чинного законодавства.

Дослідивши зміст подання, надані матеріали та вислухавши думку учасників, суд приходить до таких висновків виходячи з наступного.

Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП, набув чинності 09 серпня 2024 року.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 278/1566/21 від 07 жовтня 2024 року (10.10.2024 року забезпечено надання загального доступу до резолютивної частини судового рішення та 17.10.2024 року забезпечено надання загального доступу до повного тексту судового рішення) з метою формування єдиної правозастосовної практики прийшла до висновку, що питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом 3886 IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння. Крім того, у даній постанові Об`єднана палата вважає, що Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 НМ. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

Тобто для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 КК України, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 НМ (розмір НМ встановлюється на час вчинення правопорушення), Закон № 3886-IX скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України (окрім випадку, якщо такі діяння не підпадають під ознаки іншого кримінального правопорушення).

Згідно наданих матеріалів судом встановлено наступне.

23.02.2023 року вироком Одеського апеляційного суду було скасовано вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 30.06.2022 року в частині призначеного ОСОБА_5 покарання та ухвалено в цій частині нове покарання за вчинення ним кримінального правопорушення, а саме за епізодом:

- від 04 вересня 2021 року як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, вчинене повторно (ч. 3 ст. 185 КК України), сума викраденого майна 1035 гривень.

Два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян (в частині кваліфікації кримінальних правопорушень) дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2021 рік, ця сума становила 2 270 гривень.

Згідно вироку Одеського апеляційного суду від 26.01.2022 року ОСОБА_5 призначено покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України приєднано до призначеного покарання за цим вироком невідбуте покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 17000 гривень, яке призначене вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 28.04.2021 року та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 17000 гривень. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень за цим вироком та вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 26.01.2022 року, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 17000 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 17000 гривень, - виконувати самостійно.

08.03.2023 року ОСОБА_5 було засуджено вироком Суворовського районного суду м. Одеси за вчинення кримінального правопорушення, а саме за епізодом:

- від 22 лютого 2023 року як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується винятковим цинізмом (ч. 1 ст. 296 КК України).

Згідно вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 08.03.2023 року ОСОБА_5 призначено покарання за ч. 1 ст. 296 КК України у виді арешту на строк 6 місяців та на підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень за цим вироком та вироком Одеського апеляційного суду від 23.02.2023 року, шляхом часткового складання призначених основних покарань, остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці зі штрафом у розмірі 1000 тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, додаткове покарання у виді штрафу у розмірі 1000 тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, призначене за вироком Одеського апеляційного суду від 23.02.2023 року, виконувати самостійно.

05.01.2024 року ОСОБА_5 було засуджено вироком Комінтернівського районного суду Одеської області за вчинення кримінального правопорушення, а саме за епізодом:

- від 16 липня 2023 року як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторна, в умовах воєнного стану (ч. 4 ст. 185 КК України), сума викраденого майна 1500 гривень.

Два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян (в частині кваліфікації кримінальних правопорушень) дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2023 рік, ця сума 2 684 гривні.

Згідно вироку Комінтернівського районного суду Одеської області від 05.01.2024 року ОСОБА_5 призначено покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці та до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Одеського апеляційного суду від 23.02.2023 року і остаточно визначено покарання у виді 5 років і 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 17 000 гривень, виконувати самостійно.

Вказаним вироком не враховано вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 08.03.2023 року за ч. 1 ст. 296, с. 4 ст. 70, ст. 72 КК України.

На даний час ОСОБА_5 за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 05.01.2024 року відбуває покарання у Державній установі «Одеська виправна колонія №14».

Згідно статей 537, 539 КПК України, на які посилається начальник колонії, законодавець визначив вичерпний перелік питань, які має право вирішувати суд під час виконання вироків.

Так, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 КК України.

Отже, враховуючи вказані положення КПК України, а також те, що Закон №3886-ІХ є таким законом, яким скасовано кримінальну протиправність кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185, 190, 191 КК України, в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 НМ (установлений на час вчинення діяння), суд, в порядку п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, може лише вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного судом (судами) покарання, згідно ч. 2 ст. 74 КК України.

Під час судового розгляду встановлено, що, на теперішній час, з урахуванням положень Закону №3886-ІХ, діяння, за яке ОСОБА_5 було засуджено вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 05.01.2024 року не є кримінально карним, оскільки вартість викраденого ним майно у сумі 1500 гривень не перевищує розмір 2 НМ установленого на час вчинення такого діяння (2684 гривні).

У такому разі наявні підстави для негайного звільнення засудженого ОСОБА_5 від покарання призначеного вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 05.01.2024 року покарання за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців,у зв`язку з усуненням караності діяння.

Поряд з цим, діяння, за яке ОСОБА_5 було засуджено вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 08.03.2023 року, а саме кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України залишається кримінально караним, оскільки його кримінально протиправність не була скасована Законом №3886-ІХ. Діяння, за яке ОСОБА_5 було засуджено вироком Одеського апеляційного суду від 23.02.2023 року, з урахуванням положень Закону №3886-ІХ, на теперішній час не підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки вартість викраденого ним майна у сумі 1035 гривень менше розміру 2 НМ установленого на час вчинення такого діяння, однак, згідно зазначених вище правових висновків об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 року, таке діяння залишається кримінально караним, оскільки може підпадати під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України (незаконне проникнення до іншого володіння особи).

Тобто, за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 08.03.2023 року та вироком Одеського апеляційного суду від 26.01.2022 року, ОСОБА_5 засуджений до покарання за діяння, караність яких Законом № 3886-IX або не була усунена взагалі (ч. 1 ст. 296 КК України) або не усунена в повному обсязі з огляду на кваліфікуючу ознаку епізоду від 04.09.2021 року як «проникнення у сховище», тому за даними вироками він не підлягає звільненню від відбування призначеного йому судами покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Крім того, на стадії виконання вироку (вироків), положеннями КК України та КПК України не передбачено можливості вирішення питання про їх приведення у відповідність до закону шляхом зміни вироків в частині перекваліфікації діянь засудженого, які не підпадають під ознаки крадіжки, однак можуть підпадати під ознаки іншого кримінально караного діяння та виходить за межі повноважень суду, якими він наділений під час вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироків згідно ч. 1 ст. 537 КПК України.

На підставі викладеного суд вважає, що подання начальника колонії підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України,

У Х В А Л И В:

Подання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія №14» ОСОБА_6 , про приведення у відповідність до положень Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року вироку Комінтернівського районного суду Одеської області від 05.01.2024 року, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців задовольнити частково.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 05.01.2024 року за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що засуджений вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 08.03.2023 року за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців та на підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень за цим вироком та вироком Одеського апеляційного суду від 23.02.2023 року, шляхом часткового складання призначених основних покарань, остаточно до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці зі штрафом у розмірі 1000 тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, додаткове покарання у виді штрафу у розмірі 1000 тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, призначене за вироком Одеського апеляційного суду від 23.02.2023 року, виконувати самостійно.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1