Справа № 548/1378/24
Провадження №1-кп/548/199/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2024 року Хорольський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол Лубенського району Полтавської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000103, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.05.2024 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Курганне Семенівського району Полтавської області, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, з середньою-спеціальною освітою, не працюючої, не одруженої, такої, що утриманців, інвалідності не має, раніше судимої

- 24.05.2023 вироком Семенівського районного суду Полтавської області за ст. 125 ч.2 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт.

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_4 вироком Семенівського районного суду Полтавської області засуджена до 200 годин громадських робіт за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, який 29.01.2024 набрав законної сили.

14.03.2024 працівником Лубенського районного сектору №4 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області обвинуваченій ОСОБА_4 під підпис роз`яснено умови та порядок відбування покарання, а також попереджено про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, а також видано направлення до комунального підприємства «Комунсервіс» для відбуття призначеного судом покарання у виді громадських робіт з 20.03.2024.

20.03.2024 ОСОБА_4 було ознайомлено із переліком об`єктів та видами робіт, на яких вона буде відбувати покарання у виді громадських робіт та графіком робіт.

Відповідно до наказу №1 комунального підприємства «Комунсервіс» від 20.03.2024 обвинувачену ОСОБА_4 було прийнято для відбування покарання у вигляді громадських робіт строком 200 годин та відповідно з графіком виходу на роботу засудженої до громадських робіт, з 20.03.2024 остання приступила до відбуття громадських робіт.

Однак, починаючи з 03.04.2024 ОСОБА_4 , діючи умисно, порушуючи порядок відбування покарання, маючи прямий умисел, спрямований на ухилення від відбування покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а саме покарання у виді громадських робіт, достовірно знаючи про необхідність їх відбування та будучи попередженою про притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання, не з ? явилася для відбування громадських робіт згідно затвердженого графіку без поважних причин в квітні 2024 року з 03.04.2024 по 05.04.2024, з 08.04.2024 по 12.04.2024, з 15.04.2024 по 19.04.2024, з 22.04.2024 по 26.04.2024, з 29.04.2024 по 30.04.2024, допустивши прогули в кількості 40 годин, та в травні 2024 року з 01.05.2024 по 03.05.2024, з 06.05.2024 по 10.05.2024, з 13.05.2024 по 17.05.2024, з 20.05.2024 по 24.05.2024, з 27.05.2024 по 31.05.2024, допустивши прогули в кількості 46 годин, чим порушила порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт. Станом на 21.10.2024 засуджена ОСОБА_4 не відпрацювала 188 годин громадських робіт.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину визнала, у вчиненому щиро розкаялася. Вказала, що із 200 годин громадських робіт призначених вироком суду, вона фактично відпрацювала лише 12 годин. Вказала, що на той час вона навчалася в Міжрегіональному центрі звільнених у запас військовослужбовців по спеціальності кухар і проходила практику в кафе-ресторані «У Сестер», тому не встигала відбувати громадські роботи.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 в повному обсязі визнала свою провину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, яке передбачене ч.2 ст. 389 КК України і обставини якого викладені в обвинувальному акті та беручи до уваги думки: прокурора, обвинуваченої та захисника, за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, суд з`ясував, чи правильно обвинувачена розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності її позиції у суду немає.

Суд також роз`яснив учасникам розгляду даного кримінального провадження, що при таких обставинах вони позбавляються права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.

Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд вважає вірною кваліфікацію дій ОСОБА_4 ч. 2 ст. 389 КК України, як дії, які виразилися в ухиленні від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд керується загальними засадами, які визначені в ст.65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, відповідно до ст.12 КК України вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, за ч.2 ст.389 КК України віднесено до кримінальних проступків.

Щодо обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність обвинуваченого. З цього приводу суд враховує, що у відповідності до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого органом досудового розслідування та судом не встановлено. Щодо наявності пом`якшуючих його відповідальність обставин, судом, у відповідності до ст. 66 КК України враховано щире каяття.

Судом в повному об`ємі вивчена особа обвинуваченої ОСОБА_4 , яка має фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за яким відсутня негативна характеристика, заяви і скарг на її поведінку не надходило.

Згідно довідки КНП «Хорольська міська лікарня» ОСОБА_4 на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває.

Також враховано відсутність сім`ї та утриманців. Крім того, обвинувачена не є депутатом, будучи працездатною, не працює.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченій, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та ставлення останньої до скоєного.

За сукупності вищенаведених обставин, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, обставини його скоєння, особу обвинуваченої, обставину, яка пом`якшує покарання, та відсутність обставин, які б обтяжували покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.2 ст.389 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства, передбачених ст. 59-1 КК України.

На переконання суду, саме таке покарання є необхідним, достатнім, справедливим для виправлення обвинуваченої, запобігання вчинення нових злочинів, як самою обвинуваченою, так і іншими особами, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.

Підстав для застосування до обвинуваченої більш тяжкого покарання чи менш тяжкого, з врахуванням тяжкості скоєного, її особи та відсутності обтяжуючих обставин, суд не знаходить.

Крім того, при призначенні покарання, суд враховує, що ОСОБА_4 засуджена вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 24.05.2023 року за ст.125 ч.2 КК України, яким визначено покарання у виді 200 годин громадських робіт. Покарання за цим вироком в повному обсязі не відбуто.

За інформації довідки, виданої Лубенським районним сектором №4 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області від 21.10.2024 вбачається, що станом на дату її видачі засудженою відпрацьовано 12 годин із призначених 200 громадських робіт, залишилось відпрацювати 188 годин громадських робіт.

За змістом п.п. 4, 5 ч. 1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт; одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.

Отже, із зазначених положень вбачається, що одному дню пробаційного нагляду відповідають вісім годин громадських робіт.

За таких обставин, в порядку ст. 71 КК України суд вважає за необхідне до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 24.05.2023 року, залишок невідбутого покарання за яким залишилось 188 години громадських робіт, виходячи із розрахунку, визначеному положеннями п.п.4, 5 ч.1ст. 72 КК України (188 години : 8 = 23,5 днів).

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_4 не обирався, підстав для його обрання відсутні.

Речові доказів та процесуальних витрат у справі немає.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Керуючись: ст. 22, ч. 3, ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 50, 59-1, 65-67, ст.71, 72, ч. 2 ст. 389 КК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчинені кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити їй покарання у виді у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки.

На підставі статей 71, 72 КК України до покарання за цим вироком повністю приєднати частину невідбутого покарання за вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 23.05.2023 та призначити їй статочне покарання за сукупністю вироків у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки (дві) роки 23 (двадцять три) дні із застосуванням, відповідно до ст.59-1 КК України наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства та покладенням наступних обов`язків:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня постановки засудженої на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що за ухилення засудженої від відбування покарання у виді пробаційного нагляду передбачена кримінальна відповідальність за ч.3 ст.389 КК України.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Хорольський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, за виключеннням оскарження обставин, які не оспорювалися та не досліджувалися в суді. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинувачуваній та прокурору.

Повний текст вироку виготовлено 22.10.2024.

Головуючий