Справа № 535/641/24
Провадження № 1-кп/535/229/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року с-ще Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ;

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілих та цивільних позивачів -адвоката ОСОБА_4

в режимі відеоконференції з Охтирського міськрайонного суду Сумської області,

потерпілих та цивільних позивачів; ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_8

представника цивільного відповідача ПАТ "НАСК"ОРАНТА" ОСОБА_9

в режимі відеоконференції з власних технічних засобів

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-ще Котельва заяву представника потерпілих та цивільних позивачів -адвоката ОСОБА_4 про застосування додаткових заходів по забезпеченню позову у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000540 про обвинувачення ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України;

УСТАНОВИВ:

У провадженні Котелевського районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000540 про обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України.

Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області від 05.08.2024 року заяву представника потерпілих та цивільних позивачів -адвоката ОСОБА_4 про забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000540 про обвинувачення ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України було задоволено частково, та накладено заборону на відчуження та заборонено здійснювати будь-які реєстраційні дії на відчуження будь якого рухомого та нерухомого майна, належного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Млинки Котелевського району Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: не відомий.

14.10.2024 року представник потерпілих та цивільних позивачів -адвокат ОСОБА_4 подав до суду через підсистему Електронний суд заяву про застосування додаткових заходів по забезпеченню цивільного позову, в якій просив в межах судового кримінального провадження накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, в тому числі на грошові кошти, розміщені на банківських рахунках та рахунках інших фінансових установах, належних ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за місцем постійного проживання по АДРЕСА_1 , з урахуванням застережень за змістом ч.3 ст.170 КПК (забороняється накладати арешт на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання" і статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки").

У судовому засіданні представник потерпілих та цивільних позивачів -адвокат ОСОБА_4 заяву про застосування додаткових заходів по забезпеченню цивільного позову підтримав та просив її задовольнити.

Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 заперечували проти задоволення заяви про застосування додаткових заходів по забезпеченню цивільного позову, в яких просив відмовити у задоволенні заяви, оскільки накладення арешту як на кошти так і на майно, окремо на те і на інше -у повній сумі спору матиме наслідком подвійне забезпечення позовних вимог, що недопустимо.

Вислухавши думку учасників справи та ознайомившись із заявою представника потерпілих та цивільних позивачів -адвоката ОСОБА_4 про застосування додаткових заходів по забезпеченню цивільного позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснено у пункті 7.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» у позовному провадженні піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 25.09.2019 року у справі № 320/3560/18, від 02.08.2019 року у справі № 915/538/19 та від 06.11.2018 року у справі № 923/560/17.

Так, у випадку арешту рахунку ним неможливо користуватися взагалі, адже заблоковані як надходження на нього, так і списання з нього коштів, а у випадку арешту коштів у певній сумі на цьому рахунку, останній можна використовувати за умови, що залишок коштів на ньому не є меншим арештованої суми (вказане випливає з листа НБУ від 18.04.2006 р. № 25-211/909-4220).

Відповідно ч.1-2 ст.59 Закону України "Про банки і банківську діяльність" арешт на майно банку (крім коштів, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку), арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду.

Зупинення видаткових операцій за рахунками юридичних або фізичних осіб здійснюється в разі накладення арешту відповідно до частини першої цієї статті, а також в інших випадках, передбачених договором, Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", іншими законами та/або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, якщо арешт накладено без встановлення такої суми або якщо інше передбачено договором, законом чи умовами такого обтяження.

Вживаючи заходи забезпечення позову, суд звертає увагу на те, що в порядку передбаченому для виконання судових рішень з урахуванням вимог ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких стягнення за виконавчими документами звертатиметься в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

При розгляді заяви про забезпечення позову необхідно враховати практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п.43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя в аспекті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Тому, обраний позивачами спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти відповідача, які містяться на його банківських рахунках, а також інших фінансових установах, є необґрунтованим та передчасним, оскільки представником потерпілих та цивільних позивачів по справі не вжито заходів щодо встановлення рахунків відповідача по справі, не визначено правовий режим використання рахунків. Відсутність вказаної інформації позбавляє суд навіть можливості прийняти законне рішення по даній заяві, що реально буде виконано, враховуючи кількість банків, діяльність яких зареєстрована в Україні. Крім того, звернення з даною заявою на стадії призначення справи до розгляду по суті, пасивна позиція позивачів та їхнього представника з питань отримання необхідної інформації для реалізації своїх прав, зводить процесуальну ефективність даної заяви до нуля.

За змістом зазначених процесуальних норм забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, наявне у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Відповідно до усталеної практики судів при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9 у п. 4 роз`яснив, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином, усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Позивачами по справі, представником потерпілих та цивільних позивачів не надано доказів, які б підтверджували те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом додаткового накладення арештуна рухоме та нерухоме майно, в тому числі на грошові кошти, розміщені на банківських рахунках та рахунках інших фінансових установах, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову, доказів щодо співмірності вартості майна, розміру грошових коштів, які належать арештувати, заявленим позивним вимогам. Накладення арешту як на кошти, так і на майно, причому окремо на те, і на інше - у повній сумі спору, матиме наслідком подвійне забезпечення позовних вимог, що недопустимо (ВС ОП КГС, справа №905/448/22 від 03.03.2023).

Таким чином, проаналізувавши подані суду матеріали, суд вважає, що вжиття пропонованих заявником заходів забезпечення позову матиме наслідком подвійне забезпечення позовних вимог, а відтак, у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст.ст. 149, 150, 151, 260, ст.315, 353 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви захисника -представника потерпілих та цивільних позивачів -адвоката ОСОБА_4 про застосування додаткових заходів по забезпеченню позову у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000540 про обвинувачення ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України- відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 21.10.2024 року.

Суддя: ОСОБА_1