ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1845/24 Справа № 206/1887/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

03 вересня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

потерпілого ОСОБА_10 ,

представника потерпілого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження кримінального провадження №0000021 за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_13 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2022 року стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого: - вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2009 року за ст. 186 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; - вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2011 року за ст. 186 ч. 2, ст. 70 ч. 4 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців; - вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2015 року за ст. 128, ст. 296 ч. 3, ст. 70 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки; - вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2022 року за ст. 296 ч. 1 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, 03 вересня 2024 року захисник ОСОБА_8 заявила відвід колегії суддів у складі головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у розгляді матеріалів цього кримінального провадження, з підстав упередженого ставлення колегії суддів до обвинуваченого. На переконання захисника, суддя ОСОБА_3 під час допиту потерпілого ОСОБА_10 порушив вимоги ч. 12 ст. 352 КПК України, здійснював тиск на нього. До того ж, захисника повідомила, що з підстав порушення суддею ОСОБА_3 суддівської етики, обвинуваченим вже подано скарги до ВРП, що на переконання захисника свідчить про упередженість судді ОСОБА_3 та в тому числі головуючого судді ОСОБА_2 та судді ОСОБА_4 , оскільки ними не було припинено таку поведінку судді, а відтак захисника вважає колегію суддів в цілому упередженою у розгляді цього кримінального провадження. .

Заслухавши думку учасників провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Статтею 75 КПК України визначений виключний перелік обставин, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Так, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Згідно з Бангалорськими принципами діяльності судді, затвердженими резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя повинен виконувати свою професійну функцію незалежно, виходячи з власної оцінки фактів та відповідно до свідомого розуміння закону, незважаючи при цьому на будь-які зовнішні впливи, стимули, тиски, загрози чи втручання, прямі або непрямі, хоч би від кого вони йшли і хоч би якими були їх причини.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності (неупередженості) має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (див. рішення у справі «Мироненко і Мартенко проти України», заява N 4785/02, рішення від 10 грудня 2009 року, п. 66, 67).

У контексті об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», заява №33958/96, п.44, ECHR 2000-XII, у справі «Газета «Україна-Центр» проти України», заява №16695/04, рішення від 15 липня 2010року, п.31, «Хаусшільдт проти Данії», рішення від 24 травня 1989року, п.48).

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).

У рішенні від 15 липня 2005 року у справі ж «Межнаріч проти Хорватії» ЄСПЛ звернув увагу на те, що «слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, які можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості.

Колегія суддів вважає, що викладені в усній заяві захисника про відвід підстави для відводу колегії суддів не є безумовними для відсторонення складу суду від участі у кримінальному провадженні.

Що стосується допиту потерпілого ОСОБА_10 суддею ОСОБА_3 , колегія суддів зазначає, що допит потерпілого, зокрема колегією суддів здійснювався з дотриманням вимог ст. 352 КПК України, суддя задавав питання виключно щодо тих обставин, які особисто сприймав потерпілий та які потребували з`ясування в межах цього кримінального провадження, зокрема враховуючи і позицію Верховного Суду у постанові від 16.04.2024 року у цьому провадженні.

При цьому, сам факт поставлення потерпілому запитань, які не узгоджуються із позицією захисту не свідчить про упередженість судді, а вказують на намір суду встановити об`єктивну істину у провадженні.

Також, слід зазначити, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Таким чином, заявлений відвід не містить достатніх даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені зазначеними нормами КПК України, зокрема упередженого ставлення колегії суддів під час розгляду вказаного кримінального провадження.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч. 4 ст. 81 КПК України якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду.

Разом з цим, 11.07.2024 та 26.08.2024 обвинуваченим та захисником ОСОБА_8 вже заявлялися клопотання про відвід колегії суддів, з підстав упередженості суддів, які вмотивованими ухвалами суду були залишені без задоволення, а тому повторне заявляння такого клопотання захисником 03.09.2024, зокрема і з підстав подачі скарг до Вищої ради правосуддя, свідчить про штучне створення стороною захисту підстав для відводу, затягування розгляду даного провадження та зловживання процесуальними правами.

Отже, заяви обвинуваченого та його захисника про відвід колегії суддів у складі головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , не ґрунтується на вимогах закону, є безпідставною, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 75, 80, 81 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

В задоволенні заяви захисника ОСОБА_8 про відвід колегії суддів у складі головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4