Справа № 645/1884/21
Провадження № 1-кп/645/306/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0001710 від 11.07.2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, маючого вищу освіту, працюючого на посаді поліцейського роти АДРЕСА_1 , раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, маючого неповну вищу освіту, не працючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001710 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України.

Відповідно до змісту обвинувального акту, 10.07.2019 року близько 22-00 год. ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в громадському місці, на території готельного комплексу «SV Park» за адресою: АДРЕСА_4 , діючи з єдиним умислом, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, нехтуючи існуючими правилами та нормами поведінки в суспільстві, демонструючи п`яну завзятість, з метою демонстрації переваги, використовуючи нікчемний привід затіяли сварку з ОСОБА_4 , в ході якої висловлювали на його адресу образи з використанням ненормативної лексики, після чого діючи спільно та злагоджено, усвідомлюючи протиправність своїх діянь, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, умисно нанесли не менше тридцяти ударів руками та ногами по тулубу, голові та кінцівках ОСОБА_4 , завдавши йому відповідно до висновку експерта №09/2389-С/2020 від 03.12.2020 року тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку, субарахноідальним крововиливом, ділянкою травматичного набряку м`яких тканин, що відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, яке спричинило тривалий розлад здоров`я понад 3 тижнів (21 дня), синців на голові, тулубі, правій руці на ногах, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_6 , з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, нехтуючи існуючими правилами та нормами поведінки в суспільстві, демонструючи п`яну завзятість, з метою демонстрації переваги, усвідомлюючи протиправність своїх діянь, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, умисно наніс не менше п`яти ударів руками та ногами по тулубу, голові та кінцівках ОСОБА_5 , яка намагалась припинити хуліганські дії ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , завдавши їй відповідно до висновку експерта №09/2390-С-2020 від 25.11.2020 року тілесні ушкодження у вигляді синців на голові, шиї, руках та садни на лівій руці, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Хуліганські дії ОСОБА_6 та ОСОБА_8 відбувались значний проміжок часу, понад 30 хвилин, та були припинені працівниками готельного комплекту «SV Park», які викликали працівників поліції та швидку медичну допомогу.

Крім того, 10.07.2019 року, близько 22-00 год. ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в громадському місці, на території готельного комплексу «SV Park» за адресою: АДРЕСА_4 , діючи з єдиним умислом, маючи спільну мету на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність своїх діянь, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, умисно нанесли не менше 30 ударів руками та ногами по тулубу, голові та кінцівках ОСОБА_4 , завдавши йому відповідно до висновку експерта №09/2389-С/2020 від 03.12.2020 року тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку, субарахноідальним крововиливом, ділянкою травматичного набряку м`яких тканин, що відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, яке спричинило тривалий розлад здоров`я понад 3 тижнів (21 дня).

27.03.2024 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, кримінальне провадження надійшло в провадження судді ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 27.03.2024 кримінальне провадження прийнято до провадження судді ОСОБА_1 та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 10 червня 2024 року справу призначено до судового розгляду.

26 липня 2024 року до суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження № 0001710 від 11.07.2019 року на підставі п. 1. ч. 2 ст. 284 КПК України. В обґрунтування клопотання зазначено, що дії ОСОБА_6 кваліфіковані органом досудового розслідування як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб ч. 2 ст. 296 КК України, та як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину ч. 1 ст. 122 КК України. Згідно з матеріалами справи події, інкримінуємих обвинуваченим кримінальних правопорушень мали місце 10.07.2019 року. Санкція ч. 1 ст. 122 КК України закріплює такі види покарань, як виправні роботи на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років. Санкція ч. 2 ст. 296 КК України закріплює такі види покарань, як обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на строк до чотирьох років. Згідно з ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років. Таким чином, злочини, передбачені ч.1 ст.122, ч. 2 ст. 296 КК України є нетяжкими злочинами. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини. Таким чином, на сьогодні закінчилися строки давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України, які є нетяжкими злочинами. Даних про те, що в зазначений у ст. 49 КК України п`ятирічний строк, з 10.07.2019 року ОСОБА_6 ухилявся від слідства та суду або вчинив інші кримінальні правопорушення, матеріали кримінального провадження не містять. Вказала, що на сьогодні не встановлено обставин, які б виключали звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України, та закриття даного кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Також, 04 жовтня 2024 року від захисника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 надійшло клопотання про звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження № 0001710 від 11.07.2019 року на підставі п. 1. ч. 2 ст. 284 КПК України. Посилалась на те, що згідно з матеріалами справи події, інкримінуємих обвинуваченим кримінальних правопорушень мали місце 10.07.2019 року. Санкція ч. 1 ст. 122 КК України закріплює такі види покарань, як виправні роботи на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років. Санкція ч. 2 ст. 296 КК України закріплює такі види покарань, як обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на строк до чотирьох років. Згідно з ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років. Таким чином, злочини, передбачені ч.1 ст.122, ч. 2 ст. 296 КК України є нетяжкими злочинами. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини. Таким чином, на сьогодні закінчилися строки давності притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України, які є нетяжкими злочинами. Даних про те, що в зазначений у ст. 49 КК України п`ятирічний строк, з 10.07.2019 року ОСОБА_8 ухилявся від слідства та суду або вчинив інші кримінальні правопорушення, матеріали кримінального провадження не містять.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримали клопотання захисників та просили їх задовольнити.

Судом обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 роз`яснено наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, передбачених ст. 49 КК України.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення вказаних клопотань.

Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотань сторони захисту.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд вважає клопотання такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно приписам п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Санкція ч. 1 ст. 122 КК України закріплює такі види покарань, як виправні роботи на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Санкція ч. 2 ст. 296 КК України закріплює такі види покарань, як обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на строк до чотирьох років.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Таким чином, злочини, передбачені ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України є нетяжкими злочинами.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років (ч. 2 ст. 49 КК).

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років (ч. 3 ст. 49 КК).

Пленум Верховного Суду України у п. п. 1, 8 постанови №12 від 23.12.2005року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» роз`яснив, що звільнення особи від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування відносно особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

За змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Отже, наявність лише цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено. Як і не передбачено можливості суду відмовити у задоволенні відповідного клопотання лише з тих підстав, що проти цього заперечує потерпілий.

Згідно ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

Частиною 8 ст. 284 КПК України визначено, що закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Верховний Суд у постанові від 29.07.2021 року в справі № 552/5595/18 констатував, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо. За змістом статей 284- 288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено. Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Виходячи з цих положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину. Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Згідно з вимогами ч. 2, ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 49 КК України перебіг давності у інкримінованих ОСОБА_6 та ОСОБА_8 кримінальних проступках не зупинявся та не переривався. Даних про те, що в зазначений у ст. 49 КК України п`ятирічний строк, з 10.07.2019 року ОСОБА_6 та ОСОБА_8 ухилявся від слідства та суду або вчинив інші кримінальні правопорушення, матеріали кримінального провадження не містять.

Таким чином, враховуючи викладене, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 підлягають звільненню від кримінальної відповідальності з підстав, визначених у ст. 49 КК України.

У зв`язку із закриттям кримінального провадження на підставі п. 1. ч. 2 ст. 284 КПК України, цивільний позов ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на його користь 530 816,60 грн. матеріальної та моральної шкоди та цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на її користь 150 000,00 грн. матеріальної та моральної шкоди суд залишає без розгляду.

Долю речових доказів (оптичного диску Ridata DVD-R 4.7 GB/120 min 16X, на якому міститься напис «12/175 СЕ 15.12.2020 інф.1», оптичного диску Ridata DVD-R 4.7 GB/120 min 16X, на якому міститься напис «12/175 СЕ 15.12.2020 інф.2», оптичного диску Ridata DVD-R 4.7 GB/120 min 16X, на якому міститься напис «12/175 СЕ 15.12.2020 інф.3») суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові суду (справа № 203/241/17; провадження № 51-4251кмо21), якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Процесуальні витрати на залучення експерта слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 284, 288, 369-372 КПК України, ст.49 КК України, суд

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження № 0001710 від 11.07.2019 року на підставі п. 1. ч. 2 ст. 284 КПК України - задовольнити.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 про звільнення ОСОБА_8 , від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження № 0001710 від 11.07.2019 року - задовольнити.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України, звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України, звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001710 від 11.07.2019 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України, закрити на підставі п. 1. ч. 2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 та ОСОБА_8 про стягнення 530 816,60 грн. матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 та ОСОБА_8 про стягнення 150 000,00 грн. матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Роз`яснити цивільним позивачам право на звернення з відповідними позовами у порядку цивільного судочинства.

Речові докази: оптичні диски з електронними відеофайлами залишити в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали оголошено 18 жовтня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1