Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 1-кп/733/132/24
Єдиний унікальний №733/1658/24
У Х В А Л А

Іменем України

28 жовтня 2024 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 та

секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ічня кримінальне провадження за № 0000097 від 20 липня 2024 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ічня Чернігівської області, українки, громадянки України, з базовою загальною середньою освітою, розлученої, мешканки АДРЕСА_1 , непрацюючої, раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України,

установив:

02 серпня 2024 року Прилуцькою окружною прокуратурою поданий обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, згідно з яким ОСОБА_3 28 червня 2024 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, діючи умисно, з метою вчинення шахрайських дій, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, зловживаючи заснованою на дружніх відносинах довірою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на території господарства, розташованого в АДРЕСА_2 , попросила мобільний телефон марки «TECNO» моделі «Т301» з IMEI1 - НОМЕР_1 , IMEI2 - НОМЕР_2 у ОСОБА_5 для власного використання. Після того, як ОСОБА_5 погодилася, ОСОБА_3 , не маючи наміру повертати майно, заволоділа її мобільним телефоном марки «TECNO» моделі «Т301» з IMEI1 - НОМЕР_1 , IMEI2 - НОМЕР_2 та розпорядилась ним на власний розсуд, чим завдала потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 530,34 грн.

Крім того, 07 липня 2024 року приблизно о 18-00 год ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з метою вчинення шахрайський дій, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, зловживаючи заснованою на дружніх відносинах довірою ОСОБА_6 , перебуваючи на території господарства, розташованого в АДРЕСА_1 , попросила у ОСОБА_6 портативний зарядний пристрій (повербанк) «TUGII-354» для власного використання. Після того, як ОСОБА_6 погодилася, ОСОБА_3 , не маючи наміру повертати майно, діючи повторно, заволоділа портативним зарядним пристроєм (повербанком) «TUGII-354» та розпорядилась ним на власний розсуд, чим завдала потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 1634,98 грн.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання та просив закрити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 липня 2024 року за № 0000097, по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч. 1, 2 ст.190 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою, посилаючись на те, що 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України 3886-IX від 18.07.2024р. «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким ст. 51 КУпАП викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що станом на 01 січня 2024 року становить 3 028 грн, при цьому вартість майнової шкоди нанесеної ОСОБА_3 потерпілим є меншою за вказану вище суму, проти чого обвинувачена не заперечувала.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд дійшов наступного висновку.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману, та ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року, який набрав законної сили 09 серпня 2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 КУпАП.

Тобто з 09 серпня 2024 року сума викраденого майна, яка не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян (3 028 грн), є дрібною крадіжкою, та особа повинна нести відповідальність за відповідною частиною ст. 51 КУпАП.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 було зроблено висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

За загальним правилом згідно ст. 4 КК України злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність з 09 серпня 2024 року призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

ОСОБА_3 обвинувачується за ч. 1, 2 ст. 190 КК України, загальний розмір матеріальної шкоди нанесений останньою потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 становить 2 165,32 грн, інших даних щодо розміру шкоди суду не надано.

Пунктом 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 1-2 ч. 2 ст. 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

За таких обставин, враховуючи імперативні вимоги ч. 3 ст. 479-2 КПК України та позицію обвинуваченої ОСОБА_3 , яка не заперечувала проти закриття кримінального провадження з підстави, визначеної п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження стосовно неї за ч. 1, 2 ст. 190 КК України підлягає закриттю у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази: мобільний телефон марки «TECNO» моделі «Т301» з IMEI1 - НОМЕР_1 , IMEI2 - НОМЕР_2 та портативний зарядний пристрій (повербанк) «TUGII-354» слід залишити за належністю у потерпілих.

Керуючись статтями 284, 479-2 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 липня 2024 року за № 0000097, по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч. 1 ст.190, ч. 2 ст. 190 КК України, закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази: мобільний телефон марки «TECNO» моделі «Т301» з IMEI1 - НОМЕР_1 , IMEI2 - НОМЕР_2 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 , - залишити за належністю в останньої; портативний зарядний пристрій (повербанк) «TUGII-354», який знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 , - залишити за належністю в останньої.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішенням судом апеляційної інстанції.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Ічнянський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1