Справа № 496/5712/24
Провадження № 1-кс/496/2091/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Інгулка Баштанського району Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відомості щодо судимостей відсутні,

за матеріалами кримінального провадження за № 0000267 від 02.09.2024 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду з вказаним клопотанням, мотивуючи тим, що ОСОБА_5 , 01.09.2024 року, приблизно о 20 годині 50 хвилин, в порушення вимог п. 1,5, п. 2.3, п. 2.9.а), 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1036 від 10.10.2001 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (2.06 % етилового спирту в крові), керуючи технічно справним автопоїздом у складі сідлового тягача марки «MAN TGX 18.500», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «MEGA MNL/C/NL3-031», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись у крайній правій смузі зі швидкістю приблизно 60 км/год по сухій та чистій проїзній частині дороги, де організовано три смуги для руху транспортних засобів в кожному напрямку, наближаючись до ділянки 443 км автодороги «Одеса - Київ», з боку м. Одеса в напрямку м. Київ, (землі Дачненської ОТГ Одеського району Одеської області), діючи з необережності, проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, уважним не був, постійно не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого відповідно не відреагував на її зміну, не врахував дорожні умови та свої практичні навички керування транспортними засобами, щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в результаті чого допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автопоїзда із задньою частиною стоячого з включеними габаритними вогнями та аварійною світловою сигналізацією автомобіля «ВАЗ 217030», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді політравми, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому поперекового відділку хребта, перелом тазу. Малолітньому пасажиру автомобіля «ВАЗ 217030», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому середньої третини лівого стегна, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та малолітньому пасажиру ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував біля автомобіля «ВАЗ 217030», реєстраційний номер НОМЕР_3 , були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді політравми, перелому черепу, відкритого перелому лівої гомілки, відкритої рани волосяної частини голови, тобто спричинено середньої тяжкості тілесних ушкоджень та заподіяні тяжкі тілесні ушкодження.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 177 КПК України під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, які унеможливлюють застосування більш м`якого виду запобіжного заходу, а саме: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним, суспільний резонанс вказаного кримінального правопорушення, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім того, у останнього відсутні міцні соціальні зв`язки: ОСОБА_5 не одружений, малолітніх дітей на утриманні не має, родичів, які потребують сторонньою допомоги, у останнього на утриманні відсутні; п.5 ч.1 ст. 177 КПК України: вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказаний ризик обґрунтовується правовим нігілізмом ОСОБА_5 до правил дорожнього руху. Так, останній з 2022 року близько 10 раз притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, двічі скоював дорожньо-транспортні пригоди, однак висновки для себе не зробив та в стані алкогольного сп`яніння сів за кермо транспортного засобу. Вказані дії свідчать на делінквентну спрямованість поведінки останнього.

Прокурор у судовому засіданні на задоволенні клопотання наполягав, посилаючись на існування ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. При цьому пояснив, що обґрунтованість підозри підтверджена матеріалами, доданими до клопотання та вважає, що наявні всі підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні надала пояснення, що при затриманні підозрюваний щиро розкаявся, вину визнає, розуміє, що накоїв та наслідки. Є дитина, однак він проживає з батьками. Просила дати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту щоб підозрюваний мав змогу працювати та допомогти потерпілим.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію захисника.

Вислухавши пояснення прокурора, захисника, підозрюваного, вивчивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви», № 48297/99, п.43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обґрунтованість підозри підтверджена матеріалами, доданими до клопотання, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди; схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди; протоколом медичного огляду для встановлення факту виживання психоактивної речовини та стану сп`яніння; медичною документацією щодо отриманих тілесних ушкоджень; іншими матеріалами зібраними під час досудового розслідування у кримінальному провадженні.

У відповідності до п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України метою обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є унеможливлення останнім переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Даний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 не може не усвідомлювати імовірність засудження за інкримінованим злочином, передбаченим ч.2 ст. 286-1 КК України та призначення реальної міри покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, з позбавленням права керування транспортними засобами, суспільний резонанс вказаного кримінального правопорушення. Також підозрюваний не має стійких соціальних зв`язків та проживає на значній відстані від органу досудового розслідування.

Також, у відповідності до п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявний ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху,в стані алкогольного сп`яніння сів за кермо транспортного засобу.

Дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним тяжкого кримінального правопорушення дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою. Призначення іншої, більш м`якої міри запобіжного заходу на думку суду запобігти визначеним судом ризикам не зможе з огляду на їхню кількість та вагомість. Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України, з урахуванням суспільного резонансу вказаного кримінального правопорушення, вважає застосовування можливості внесення застави недоцільним. Можливість не визначати розмір застави є правом, а не обов`язком суду, та має вирішуватись з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, встановлені ризики та особу підозрюваного.

З огляду на наведене суд вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком 60 (шістдесят) днів, тобто з 02.09.2024 року до 31.10.2024 року включно, в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Вручити копію цієї ухвали підозрюваному, прокурору, захиснику негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 06.09.2024 року о 15:10 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1