Провадження №1-кп/447/42/24
Справа №447/234/22
У Х В А Л А

щодо продовження строку запобіжного заходу

26.11.2024 Миколаївський районний суд Львівської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Миколаїв Львівської області матеріали кримінального провадження №0000668, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.07.2021, про обвинувачення:

ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27 - ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 255-1 КК України,

ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України,

прокурор ОСОБА_5 ,

захисники: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачені: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в :

У провадженні Миколаївського районного суду Львівської області знаходиться кримінальне провадження №0000668, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.07.2021 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27 - ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 255-1 КК України, та ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

В судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 . В обґрунтування клопотання наведено наступне.

ОСОБА_3 обвинувачується в організації шахрайства, а саме в заволодінні чужим майном шляхом обману та незаконних операцій із використанням електронно-обчислювальної техніки, вчиненого організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 - ч. 4 ст. 190 КК України, в організації шахрайства, а саме в заволодінні чужим майном шляхом обману та незаконних операцій із використанням електронно-обчислювальної техніки, вчиненого організованою групою, повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 - ч. 4 ст. 190 КК України, а також в умисному встановленні та поширенні в установах виконання покарань злочинного впливу, за відсутності ознак, зазначених у ч. 5 ст. 255 КК України, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 255-1 КК України.

Обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_3 інкримінованих йому кримінальних правопорушень стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколами огляду; рапортом від 21.10.2021; протоколами про результати проведення НСРД; протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; заявами про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ; протоколами допитів потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ; протоколом обшуку від 03.11.2021; протоколами ходу проведення НСРД від 27.10.2021 та іншими матеріалами кримінального провадження.

01.12.2021 слідчим суддею Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_19 до підозрюваного ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який було продовжено ухвалою слідчого судді Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_19 від 21.01.2022.

Ухвалами Миколаївського районного суду Львівської області вказаний запобіжний захід неодноразово продовжено.

Прокурор ОСОБА_5 просить продовжити застосований раніше запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 без визначення такому розміру застави, оскільки він обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 - ч. 4 ст. 190 КК України та ч. 2 ст. 255-1 КК України. Санкція ч. 4 ст. 190 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, за ч. 2 ст. 255-1 КК України позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої. Крім цього, прокурор вказав на те, що наявні ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_3 може переховуватися від суду, оскільки у разі визнання винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на вищевказаний строк, а також усвідомлюючи факт вчинення злочинів, відчуваючи страх та невідворотність у майбутньому покарання за вчинені ним діяння, останній може ухилятись від суду, зможе змінити місце свого проживання; незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні з метою уникнення кримінальної відповідальності, шляхом переконання та залякування, може схилити потерпілих та свідків до зміни наданих ними показань, оскільки перебуваючи на волі, такий отримає змогу узгоджувати свої показання з показанням інших осіб, які визнані потерпілими, свідками та обвинуваченими, давати цим особам поради з врахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань з метою створення собі алібі щодо його непричетності до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Відтак, ризики, зазначені в ухвалах слідчого судді від 01.12.2021 та 21.01.2022, ухвалах суду не перестали існувати.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечив, просив зменшити обвинуваченому заставу, оскільки сума, вказана у попередній ухвалі є непосильною для ОСОБА_3 . Захисник вказав, що його підзахисний повністю відбув призначене покарання вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30.03.2012 за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, п. 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, має міцні соціальні зв`язки, оскільки він одружився, постійне місце реєстрації проживання у його матері у АДРЕСА_1 та місце проживання дружини ОСОБА_20 разом із її малолітнім сином у м. Львів. Крім того, зазначив, що зазначені прокурором у клопотанні ризики є не підтвердженими належними доказами.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав доводи свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги прокурора, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду клопотання і вирішення його по суті, суд встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27 - ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 255-1 КК України.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження судом не допускається вирішення питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то суд, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Суд враховує, що сама по собі тяжкість покарання за злочини, які інкримінуються обвинуваченому не є виправданням у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, однак, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмеженим з огляду на суспільний інтерес. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Враховуючи вищенаведене та дані про особу обвинуваченого в їх сукупності, переслідуючи мету захисту інтересів суспільства, які очевидно переважають у даному випадку принцип поваги до особистої свободи, зважаючи, що надані стороною обвинувачення докази про причетність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень є вагомими, тяжкість покарання, що йому загрожує, доведеність наявності обґрунтованої підозри, а також те, що ризики, визнані доведеними ухвалами слідчого судді від 01.12.2021 та 21.01.2022 та суду від 02.03.2022, 26.04.2022, 06.06.2022, 21.07.2022, 06.09.2022, 31.10.2022, 28.12.2022, 15.02.2023, 11.04.2023, 05.06.2023, 02.08.2023, 28.09.2023, 22.11.2023 та 16.01.2024 не перестали існувати, у суду відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні та зможуть забезпечити виконання ОСОБА_3 процесуальних обов`язків.

Таким чином, оцінюючи сукупність встановлених обставин, суд приходить висновку, що перебування обвинуваченого під вартою буде виправданим за вказаних умов, таким, що не порушуватиме принципу пропорційності, та не буде свавільним.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 255-255-3 КК України.

Згідно п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи положення статті 182 КПК України, дані про особу обвинуваченого, обставини вчинених кримінальних правопорушень, доводи сторін, надані у судовому засіданні, враховуючи застосування до обвинуваченого з 01.12.2021 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави з 28.12.2022, суд приходить висновку, що клопотання прокурора є обгрунтоване та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 182, 183, 184, 331 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання задоволити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 24.01.2025.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_3 заставу у розмірі 120 (ста тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 363 360 ( триста шістдесят три тисячі триста шістдесят ) гривень 00 копійок.

У випадку внесення застави, покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:

- прибувати до суду на першу вимогу;

- не відлучатися з місця проживання без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_3 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання даних обов`язків застава звертається в дохід держави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Львівської обласної прокуратури ОСОБА_5 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1