Справа № 307/4020/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.10.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді в режимі відеоконференції судове провадження 11-сс/4806/695/24 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 20.09.2024.

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу та обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 16.11.2024 з визначенням застави 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151400 (сто п`ятдесят одну тисячу чотириста) грн, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Королево Виноградівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, із базовою загальною середньою освітою, вдівця, несудимого, особи з інвалідністю ІІІ групи, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, відомості про яке 21.08.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000675.

Цією ж ухвалою, у разі внесення застави на ОСОБА_5 покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні.

Клопотання слідчого мотивовано тим, що у провадженні СВ Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені 21.08.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000675, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих спонукань, маючи на меті вчинити збут боєприпасів та вибухових пристрої, усвідомлюючи вимоги законодавства України про те, що бойові припаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обороту і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, а, відтак, усвідомлюючи порушення вимог Інструкції про

-2-

порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, вимог п. а «Спеціального порядку набуття права власності громадянами на окремі види майна», затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» № 2471ХІІ від 17.06.1992, п. 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 15.10.1992, 10.08.2022, у невстановлений досудовим слідством час та перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, незаконно придбав бойовий припас у вигляді 72 мм пострілу ПГ-7С до протитанкового гранатомету РПГ-7 з маркуванням «613-9-76Л, ПГ-7С254-28-76 РНДСИ-К643- 75, 3В-7Г42-М-2-76» та гранату «Ф1».

07.09.2024 приблизно о 07 год 20 хв ОСОБА_5 , знаходячись у с. Буштино по вул. Травневій, біля магазину «Вікторія», незаконно носив, зберігав та збув за грошові кошти в сумі 10000 грн ОСОБА_8 , з яким мав попередню домовленість та який діяв з метою викриття злочинної діяльності ОСОБА_5 , бойові припаси у вигляді 72 мм пострілу ПГ-7С до протитанкового гранатомету РПГ-7 з маркуванням «613-9-76Л, ПГ-7С254-28-76 РНДСИ-К643-75, 3В-7Г42-М-2-76», гранату «Ф1», які відносяться до категорії боєприпасів.

Крім того, ОСОБА_5 у невстановлений досудовим слідством час та перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, незаконно придбав бойові припаси у вигляді трьох 72 мм пострілів ПГ-7С до протитанкового гранатомету РПГ-7 з маркуванням «613-70-82Ч, ПГ-7С254-30-82 РНДСИ-5К 6-6-82, 3В-7Г 42-М-5-82», «613-70-82Ч, ПГ-7С254-30-82 РНДСИ-5К 6-6-82, 3В-7Г 42-М-5-82», «613-70-82Ч, ПГ-7С254-30-82 РНДСИ-5К 6-6-82, 3В-7Г 42-М-5-82».

18.09.2024 приблизно о 07 год 15 хв ОСОБА_5 , знаходячись в АДРЕСА_1 , на території власного дворогосподарства, незаконно носив, зберігав та збув ОСОБА_8 , з яким мав попередню домовленість та який діяв з метою викриття злочинної діяльності ОСОБА_5 , за грошові кошти в сумі 300 доларів США бойові припаси у вигляді трьох 72 мм пострілів ПГ-7С до протитанкового гранатомету РПГ-7 з маркуванням «613-70-82Ч, ПГ-7С254-30-82 РНДСИ-5К 6-6-82, 3В-7Г 42-М-5-82», «613-70-82Ч, ПГ- 7С254-30-82 РНДСИ-5К 6-6-82, 3В-7Г 42-М-5-82», «613-70-82Ч, ПГ-7С254-30- 82 РНДСИ-5К 6-6-82, 3В-7Г 42-М-5-82», які відносяться до категорії боєприпасів.

18.09.2024 ОСОБА_5 затриманий у порядку ст. 208 КПК України та йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Необхідність застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий мотивував тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а також наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а тому більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання зазначеним ризикам.

При вирішенні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя врахувала наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, а також наявність ризиків його не належної процесуальної поведінки. Слідчий суддя

-3-

визнала встановленими та доведеними стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, в якому він підозрюється. З метою запобігання вказаним ризикам, слідчий суддя вважала за доцільне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, визначила ОСОБА_5 розмір застави достатньої для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання слідчого. Вважає ухвалу необґрунтованою та незаконною, а викладені у ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує на необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри, оскільки така базується виключно на показаннях свідка ОСОБА_8 , який співпрацював з працівниками поліції, а інших доказів, які б обґрунтовували пред`явлену ОСОБА_5 підозру матеріали клопотання не містять. Стверджує про недоведеність прокурором наявності ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки такі відсутні. Крім того, судом не враховано, що ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, раніше не судимий, має ІІІ групу інвалідності та наявність ряду хронічних захворювань. Окрім іншого просить врахувати, що ОСОБА_5 перебуває на обліку у психіатра, що свідчить про наявність у нього також психічного захворювання і зазначені обставини унеможливлюють застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та зумовлювали застосування запобіжного заходу, передбаченого ч. 1 ст. 508 КК України.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, неявка якого з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що прокурор належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від нього не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника-адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

-4-

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст.178 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд уважає, що слідчий суддя повною мірою дотрималася вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи дане клопотання, слідчий суддя належно дослідила та перевірила наведені у ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків які, власне, викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

-5-

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені 21.08.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000675, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

18.09.2024 ОСОБА_5 затриманий у порядку ст. 208 КПК України та йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 20.09.2024 за клопотанням старшого слідчого СВ Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 16.11.2024 з визначенням застави - 50 (п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 150400 (сто п`ятдесят одну тисячу чотириста) грн.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_5 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

Відповідно до положень ст. 177, 183 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховуванню від органів досудового розслідування або суду, незаконного впливу на свідків та очевидців даної події в даному кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше несудимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як встановила слідчий суддя, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 03 до 07 років, а тому з огляду на тяжкість та характер вказаного кримінального правопорушення це свідчить про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( рішення «Летельє проти Франції»).

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, доведена слідчим та прокурором, та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

-6-

Згідно до вимог ст. 177 КПК України правовою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність зазначених в законі ризиків. Наявні докази, які містяться в матеріалах судового провадження дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, на цій стадії досудового розслідування, є підтвердженою. В ході кримінального провадження обставини, які мають бути достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_5 у вчиненні цього кримінального правопорушення на момент вручення були наявними і підтверджуються доказами, зібраними у ході досудового розслідування, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, рапортом, протоколами допиту свідків, протоколом обшуку, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, висновком експерта та іншими матеріалами.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Органом досудового розслідування надано докази, які на даній стадії є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 . Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, що можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування, про що обґрунтовано зазначено в ухвалі слідчого судді.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд уважає, що з огляду на характер та конкретні обставини кримінального провадження такі існують та доводяться відповідними доказами.

Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , слідчий суддя дослідила обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання вказаного запобіжного заходу, врахувала наявність обґрунтованої підозри та доказів, які підтверджують причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 03 до 07 років, дані про особу підозрюваного і обґрунтовано прийшла до висновку про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та належним чином мотивувала свої висновки про відсутність обставин до обрання менш суворого запобіжного заходу.

Застосований ОСОБА_5 вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про його особу та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

-7-

Разом з тим, апеляційний суд враховує те, що ОСОБА_5 з метою вчинення кримінального правопорушення, використав наи?більш несприятливии? для суспільства час, тяжкі обставини та умови, в яких опинилося суспільство, що свідчить про підвищении? ступінь суспільноі? небезпеки кримінального правопорушення, у якому він підозрюється та характеризує його, як особу схильну до антисоціальної поведінки.

Всупереч доводам захисника-адвоката ОСОБА_6 , ухвала слідчого судді не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Наведені в апеляційній скарзі захисника-адвоката ОСОБА_6 доводи на захист підозрюваного ОСОБА_5 , в тому числі міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання та відсутність судимості, а також те, що він є особою з інвалідністю ІІІ групи, були предметом перевірки та розгляду судом першої інстанції і підстав для їх задоволення не встановлено. Зазначені в апеляційній скарзі мотиви також не дають підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді і застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри з огляду на те, що така не доводиться наявними у матеріалах судового провадження доказами, оскільки на даній стадії кримінального провадження, суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки стадія розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу не є стадією розгляду судом кримінального провадження по суті пред`явленої підозри.

Апеляційний суд наголошує, що відповідно до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою відповідно до положень ч. 1 ст. 94 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів, а також кваліфікації дій підозрюваного, буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

З урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 та практики Європейського суду з прав людини, апеляційний суд вважає, що наявні у матеріалах кримінального провадження докази, у своїй сукупності, на даній стадії судового розгляду, вказують на обґрунтованість пред`явленої останньому підозри у вчиненні інкримінованого йому діяння, а тому доводи захисника в частині відсутності обґрунтованості підозри, колегія суддів вважає безпідставними і такі відхиляє.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегією суддів під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що у матеріалах судового провадження відсутні й стороною захисту не надано доказів про наявність у підозрюваного ОСОБА_5 будь-яких захворювань, які б свідчили про неможливість тримання його під вартою в умовах ізоляції від суспільства.

Наведені захисником в апеляційній скарзі доводи, в тому числі про незадовільний стан здоров`я підозрюваного, були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею і підстав для їх задоволення не встановлено. Зазначені мотиви не дають підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді і застосування щодо останнього більш м`яких запобіжних заходів.

-8-

З наявних в матеріалах судового провадження документів вбачається, що у ОСОБА_5 діагностовано: виразку дванадцятипалої кишки, гостру з проривом, розлитий гнійно-фібринозний перитоніт, вроджену ваду серця, функціональний двостулковий аортальний клапан, синусову брадикардію, порушення ритму, цукровий діабет тип ІІ з незадовільним контролем, захворювання хребта.

При цьому, колегією суддів береться до уваги те, що вказані обставини існували на момент вчинення інкримінованого підозрюваному злочину та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.

Разом з тим, положеннями ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» передбачено, що медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 за № 239/5/104, затверджений Порядок взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту.

Тобто, особам які утримуються в місцях попереднього ув`язнення забезпечується надання медичної допомоги.

Жодних даних, котрі б свідчили про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі матеріали клопотання не містять та такі не були надані стороною захисту.

Доводи апеляційної скарги захисника, що ОСОБА_5 є психічно хворою людиною, яка потребує лікування, а тому, до нього, нібито, необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру, не є обґрунтованими, оскільки наразі апеляційним судом перевіряється ухвала слідчого судді за розглядом клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відомостей, що ОСОБА_5 є неосудною особою, до якої можливе застосування примусових заходів медичного характеру, матеріали справи не містять, а тому вказане питання не є предметом розгляду під час апеляційного розгляду.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції уважає рішення слідчого судді щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_6 в цій частині безпідставними і такі відхиляє.

Крім того, визначений слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, є таким, що співвідноситься з обставинами кримінального провадження та даними про особу підозрюваного ОСОБА_5 , а тому відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним у ст. 182 КПК України.

Такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного та підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

При цьому колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

-9-

В той же час в апеляційній скарзі не наведено жодних даних про необхідність застосування застави у меншому розмірі.

З огляду на викладене вимоги апеляційної скарги захисника щодо скасування ухвали слідчого судді про застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задоволенню не підлягають.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог ст. 177, 178, 182, 183 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст.404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 20.09.2024 щодо ОСОБА_7 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді