Справа № 946/7198/24
Провадження № 1-кс/946/2184/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 02.07.2024 року про закриття кримінального провадження № 0001038 від 16.05.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

06.09.2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою, якою просив скасувати постанову слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 02.07.2024 року про закриття кримінального провадження № 0001038 від 16.05.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.190 КК України.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 29.08.2024 року ОСОБА_3 отримав постанову слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 02.07.2024 року про закриття кримінального провадження № 0001038 від 16.05.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.190 КК України. Так, ні свідок ОСОБА_6 , ні свідок ОСОБА_7 не надали під час досудового розслідування довіреностей від ОСОБА_8 на виконання збору грошових коштів від інвесторів житлового будинку для погашення заборгованості за електричну енергію, яку повинен оплачувати ОСОБА_8 . Більш того ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не уклали будь які письмові договори з інвесторами будинку та з ОСОБА_3 про згоду оплачувати заборгованість за електричну енергію ОСОБА_8 перед Одесаобленерго. Також ОСОБА_7 та ОСОБА_6 проводили збір грошових коштів без видачі фіскальних чеків, у ОСОБА_8 ніколи не було ліцензії на перепродаж електричної енергії отриманої за договором від Ізмаїльським РЕМ. Більш того, як зазначено скаржником ОСОБА_3 в скарзі, він ніколи не підписував договорі з ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 про те, що він буде оплачувати послуги за електричну енергію до підписання акту прийому передачі квартири в оригіналі, такого акту ОСОБА_3 ніколи не отримував від ОСОБА_8 . Внаслідок чого, ОСОБА_3 не є балансоутримувачем зазначеної квартири. Були усні домовленості, що саме ТОВ Горлан буде оплачувати послуги за електричну енергію згідно п. 7.3 договору № 6 В/6 від 25.05.2011 року.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 в повному обсязі вимоги поданої скарги підтримав, просив її задовольнити та зазначив, що усної домовленості з ОСОБА_8 про оплату за електропостачання у нього не було. ОСОБА_8 фактично здійснював перепродаж електроенергії, при цьому органом досудового розслідування не встановлено чи мав право ОСОБА_8 це робити.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення скаржника, слідчого, прокурора, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у рішенні слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебували матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001038 від 16.05.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.190 КК України.

17.02.2020 до Ізмаїльського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшла заява ОСОБА_3 про те що ОСОБА_10 в період з липня 2016 року по квітень 2018 року, незаконно, як на його думку збирала грошові кошти за постачання електроенергії. На підставі вказаної заяви розпочато досудове розслідування кримінального провадження №0000286 від 19.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури 12.04.2024 вищевказані провадження об`єднано за № 0001038 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 190 КК України.

В обґрунтування слідчим в постанові зазначено, що кримінальне провадження №0001038 від 16.05.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.190 КК України розпочато за заявою ОСОБА_3 від 16.05.2019 про те, що громадянка ОСОБА_9 в період часу з листопада 2015 року по березень 2017 року незаконно, як на його думку, збирала від мешканців багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 , в якому він проживає, грошові кошти за спожиту електроенергію, оскільки в зазначений період часу балансоутримувачем будинку є не інвестори, які уклали з ОСОБА_8 договори про участь у спільному будівництві даного будинку, а забудовник - ТОВ «Горлан», директором якого є ОСОБА_8 .

В свою чергу, ОСОБА_10 в період з липня 2016 року по квітень 2018 року, незаконно, як на його думку збирала грошові кошти за постачання електроенергії.

Так, ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.06.2024 року задоволено скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 11.06.2024 року про закриття кримінального провадження № 0001038 від 16.05.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України та скасовано постанову слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 11.06.2024 року про закриття кримінального провадження № 0001038 від 16.05.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.190 КК України.

Постановою слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 02.07.2024 року закрито кримінальне провадження № 0001038 від 16.05.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.190 КК України.

Відповідно до показів свідка ОСОБА_3 , він оплатив за спожиту електроенергію: 300 гривень (за 200 квт./рік.) - за жовтень 2015 року, 450 гривень (за 300 квт./рік) - за листопад 2015 року, 1239 гривень (за 826 квт./рік.) - за грудень 2015 року, 645 гривень (за 430 квт./рік) - за січень 2016 року та 430 гривень (за 269 квт./рік) - за лютий 2016 року, що підтверджується відповідними відомостями та розписками ОСОБА_9 в отриманні зазначених грошових сум.

Відповідно до показів свідка ОСОБА_9 в період часу з червня 2015 року по травень 2017 року вона допомагала ОСОБА_8 (на його прохання) збирати від мешканців будинку грошові кошти за спожиту електроенергію, оскільки особовий рахунок в ПрАТ «Одесаобленерго» відкрито на ім`я забудовника - ОСОБА_8 .

Відповідно до показів свідка ОСОБА_10 в період часу з червня 2015 року по травень 2017 року вона разом з ОСОБА_9 допомагала ОСОБА_8 (на його прохання збирати від мешканців будинку грошові кошти за спожиту електроенергію оскільки особовий рахунок в ПрАТ «Одесаобленерго» відкрито на ім`я забудовника ОСОБА_8 .

Відповідно до показів свідка ОСОБА_8 , з червня 2015 року по травень 2017 року він просив його знайому ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , щоб останні допомогли йому; приймати, оформлювати та сплачувати платежі за спожиту електроенергію та з червня 2015 року по травень 2017 року ОСОБА_9 та ОСОБА_11 допомагали йому, збирали від мешканців будинку грошові кошти за спожиту електроенергію згідно з існуючим тарифом, після чого через банк перераховували зібрані кошти на рахунок постачальника електроенергії. Всі отримані грошові кошти за спожиту електроенергію вносилися на рахунок ПрАТ «Одесаобленерго», будь-якої заборгованості немає, до ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у нього немає жодних претензій.

В постанові про закриття кримінального провадження слідчий дійшов до висновку, що у вищевказаних відносинах можливо присутні цивільно-правові відносини, але відсутній склад кримінального правопорушення передбачений ч.ч. 1, 2 ст.190 КК України, оскільки громадянки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на підставі усної домовленості просив збирати гроші за спожиту електроенергію ОСОБА_8 та вказаними коштами в подальшому були оплачені рахунки ПрАТ «Одесаобленерго».

В свою чергу, як встановлено в судовому засіданні заявник ОСОБА_3 зазначає про те, що відповідно до п. 7.3договору від 25.05.2011 року №6 В/6 про участь у спільному будівництві об`єкту «Житловий Будинок з 28-ма квартирами», за адресою: АДРЕСА_2 укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , комунальні послуги за квартиру замовник сплачує згідно з даними лічильників з моменту підписані акту здачі-прийому робіт і передачі квартири замовнику. Оскільки акт здачі-прийому робіт підписано не було і передачі квартири не відбулось оплачувати за електроенергію повинен був безпосередньо ОСОБА_8 , а тому ОСОБА_9 та ОСОБА_10 збирали кошти за електроенергію незаконно.

Положення статті 2 КПК України визначають, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ст.7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до п. 18 ч.1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченим нормами КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.4 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно з п.8 ч.1 ст.40 КПК України слідчий уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим, прокурором всіх зібраних та перевірених доказів (ст. 284 КПК України).

Положенням п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених ч.2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

Згідно ч.5 ст.110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача повинна складатися з вступної, мотивувальної та резолютивної частини.

Мотивувальна частина постанови повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Як вбачається із оскарженої постанови, вона була прийнята у зв`язку з відсутністю у діянні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 190 та іншими статтями КК України.

Слідчий суддя, погоджуючись з висновками слідчого зробленими в оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження та приймає до уваги, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 і ТОВ «Горлан» існує цивільно-правовий спір саме щодо квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .

Право власності на вказану квартиру за ОСОБА_3 не оформлено.

Відповідно до показів свідка ОСОБА_3 допитаного в ході досудового розслідування, він оплатив за спожиту електроенергію: 300 гривень (за 200 квт./рік.) - за жовтень 2015 року, 450 гривень (за 300 квт./рік) - за листопад 2015 року, 1239 гривень (за 826 квт./рік.) - за грудень 2015 року, 645 гривень (за 430 квт./рік) - за січень 2016 року та 430 гривень (за 269 квт./рік) - за лютий 2016 року, що підтверджується відповідними відомостями та розписками ОСОБА_9 в отриманні зазначених грошових сум.

Спір що виник щодо оплати за електричну енергію обумовлений п. 7.3договору від 25.05.2011 року №6 В/6 про участь у спільному будівництві об`єкту «Житловий Будинок з 28-ма квартирами», за адресою: АДРЕСА_2 укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , оскільки відповідно до вказаного пункту вищезазначеного договору комунальні послуги за квартиру замовник сплачує згідно з даними лічильників з моменту підписані акту здачі-прийому робіт і передачі квартири замовнику.

Разом з тим, на думку слідчого судді оплата проведена ОСОБА_3 за спожиту електроенергію не охоплює складу злочинів кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 190 та іншими статтями КК України, а вказує щодо наявності цивільно-правового спору пов`язаного з п. 7.3договору від 25.05.2011 року №6 В/6 про участь у спільному будівництві об`єкту «Житловий Будинок з 28-ма квартирами», за адресою: АДРЕСА_2 укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 .

При цьому, слідчий суддя наголошує, що відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У відповідності до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

За таких обставин,в задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 02.07.2024 року про закриття кримінального провадження № 0001038 від 16.05.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 190 КК України необхідно відмовити виходячи з вищевикладених обставин.

Керуючись ст. ст. 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 02.07.2024 року про закриття кримінального провадження № 0001038 від 16.05.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 190 КК України -відмовити.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 12 вересня 2024 року

Слідчий суддя: ОСОБА_1