01.08.2024
Справа № 642/5798/23
Провадження №1-кс/642/2347/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 року Ленінський районний суд м.Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001357 від 08.07.2023,

в с т а н о в и в:

До слідчого судді надійшло вказане клопотання, в якому заявник просив скасувати арешт з належного йому т.з. KIA Optima, д.н.з. НОМЕР_1 , який був накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 26.06.2024 у кримінальному провадженні №0001357 від 08.07.2023.

В обґрунтування клопотання зазначено, що вказаний автомобіль належить йому, ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про реєстрацію т.з. серії НОМЕР_2 від 29.11.2017, та перебував у тимчасовому користуванні ОСОБА_4 , який є підозрюваним у вказаному кримінальному провадженні. Заявник вказав, що даний т.з. не був знаряддям вчинення злочинів, не є речовим доказом, причетним до тих, у яких підозрюється ОСОБА_4 , не підлягає конфіскації або спеціальній конфіскації, а тому відсутні підстави продовження його арешту.

Заявник в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, вимоги клопотання підтримує.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заперечення проти скасування арешту, посилаючись на те, що у вказаному т.з. були виявлені речовини, схожі на вилучені з обігу, по яким планується призначення відповідних експертиз, після висновків яких, у разі позитивних результатів, планується повідомлення про підозру відповідним особам. Також вказаний автомобіль визнано постановою слідчого речовим доказом у кримінальному провадженні. На підтвердження чого надані копії документів.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає його таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що у провадженні Другого СВ (з дислокацією в м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Полтаві, перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001357 від 08.07.2023 за ч.3 ст. 307, ч.3 ст. 368, ч.3 ст. 28 ч.3 ст. 368 КК України.

26.06.2024 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова було задоволено клопотання прокурора прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001357 від 08.07.2023, та накладено арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку 18.06.2024 автомобіля марки «KIA» модель «Optima» з р.н. « НОМЕР_1 », в тому числі на: - автомобіль марки «KIA» модель «Optima» з р.н. « НОМЕР_1 ».

Власником автомобіля «KIA» Optima з р.н. « НОМЕР_1 », є ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію т.з. серії СТТ 994765 від 29.11.2017.

Відповідно до статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до положень статей 7, 16 КПК України, встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Положення кримінального процесуального Закону кореспондуються із ст. 41 Конституції України та ст. ст. 316, 317, 321 ЦК України, відповідно до яких ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до положень статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Згідно пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Згідно частини 3 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно.

Частиною 1 ст. 174 КПК України визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже, нормами КПК України визначені виключно дві підстави коли арешт майна має бути скасованим повністю або частково, а саме, якщо відпали підстави його застосування або арешт було накладено необґрунтовано.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчим суддею було встановлено, що вказаним т.з. користувався ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні злочинів за ч.3 ст. 307, ч.3 ст. 368, ч.3 ст. 28 ч.3 ст. 368 КК України.

Під час проведення обшуку у даному т.з., яким фактично користувався підозрюваний ОСОБА_4 , було виявлено і вилучено, в тому числі, речовини, ззовні схожі на вилучені з обігу, що підтверджується копією протоколу обшуку від 18.06.2024, такі речовини підлягають експертному досілдженню, що було враховано ухвалою слідчого судді про накладення арешту.

Арештований автомобіль на даний час є речовим доказом, згідно постанови слідчого від 19.06.2024, і накладення арешту було зумовлено метою запобігання його приховування, знищення чи спотворення, враховуючи, що він може бути предметом вчинення кримінального правопорушення, що встановлюється наразі досудовим розслідуванням.

При цьому, заявником не наведено відомостей про те, що вказаний автомобіль втратив доказове значення для кримінального провадження, що з ним проведені всі необхідні слідчі дії, що свідчило би про відсутність підстав для подальшого застосування арешту майна. Його посилання на те, що орган досудового розслідування мав достатньо часу для огляду транспортного засобу і встановлення наявності в ньому слідів або інших відомостей, які мають значення для кримінального провадження, слідчий суддя не бере до уваги та розцінює лише як припущення, враховуючи також строки досудового розслідування та кількість слідчих та процесуальних дій у ньому.

З урахуванням вищезазначеного, в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 170,173, 174 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001357 від 08.07.2023 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя