Справа № 210/7129/23
Провадження № 1-в/191/683/24
У Х В А Л А

іменем України

25 листопада 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» про звільнення ОСОБА_4 від покарання призначеного вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу за ст. 391, ч.1 ст. 71 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває клопотання Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» про звільнення ОСОБА_4 від покарання призначеного вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу за ст. 391, ч.1 ст. 71 КК України.

Від представника державної установи та засудженого надійшли заяви про розгляд клопотання без їхньої участі.

У судовому засіданні прокурор зазначив, що вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали долучені до клопотання, приходить до наступного.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

За загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст.4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 р. № 3886-IX, який набрав чинності 09.08.2024 р., встановлено, що дії щодо чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ПК України для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, яка визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Отже, 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, визначених ст.51 КУпАП дорівнюють розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

30.11.2021 року вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме за викрадення 26.02.2020 року майна на загальну суму 960 грн. 00 коп. та призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст.75, ст. 76 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, строком на 1 (один) рік з покладанням відповідних обов`язків. Вирок набрав чинності 31.12.2021 року.

Станом на 01.01.2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2102 грн., отже, ОСОБА_4 вчинено крадіжку на суму 960 грн., що становить менше 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на час її вчинення (менше 2102 грн.), тому у зв`язку з усуненням караності такого діяння, засуджений підлягає звільненню від даного покарання.

11.03.2022 року вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме за викрадення 21.10.2021 року майна вартість якого становить 499 грн. 47 коп. та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за правилами призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного даним вироком у виді 2 (двох) років позбавлення волі більш суворим, призначеним вироком Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30.11.2021 року у виді 3 (трьох) років позбавлення волі остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст.75, ст. 76 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, строком на 1 (один) рік з покладанням відповідних обов`язків. Вирок набрав чинності 11.04.2022 року.

Станом на 01.01.2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн., отже, ОСОБА_4 вчинено крадіжку на суму 499 грн. 47 коп., що становить менше 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на час її вчинення (менше 2270 грн.), тому у зв`язку з усуненням караності такого діяння, засуджений підлягає звільненню від даного покарання.

Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.12.2022 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме крадіжку майна вартість якого становить 6 799 грн. 15 коп. та призначено покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків до покарання, призначеного ОСОБА_4 за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.03.2022 року 6 місяців позбавлення волі та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк покарання ОСОБА_4 зараховано попереднє ув`язнення з 07 вересня 2022 року по 03 листопада 2022 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його затримання за цим вироком суду та приведення його до виконання. Вирок набрав чинності 16.01.2023 року.

У зв`язку із декриміналізацією вчинених ОСОБА_4 діянь, відповідно до положень ЗУ №3886-ІХ від 18.07.2024 року, по вирокам від 30.11.2021 року Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області та від 11.03.2022 року Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, призначення покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.12.2022 року унеможливлює застосування ч. 1 ст. 71 КК України.

Таким чином, ОСОБА_4 слід вважати засудженим 14.12.2022 року за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.4 ст.185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Остіннім за часом постановленим вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.01.2024 року, ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.391 КК України та призначено покарання по ст.391 КК України у вигляді 1 (одного ) року позбавлення волі. На підставі ч.1ст.71КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.12.2022 року і остаточно призначено до відбування 4 ( чотири ) роки 6 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання відраховувати з 18.01.2024 року. Вирок набрав чинності 20.02.2024 року.

Таким чином, у зв`язку із декриміналізацією вчинених ОСОБА_5 діянь, відповідно до положень ЗУ №3886-ІХ від 18.07.2024 року, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для звільнення засудженого від призначених покарань за вироками - 30.11.2021 року Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області та 11.03.2022 року Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Вважати ОСОБА_6 засудженим 14.12.2022 року вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без застосування ч. 1 ст. 71 КК України.

Привести вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.01.2024 року у відповідність до вимог ЗУ №3886-ІХ від 18.07.2024 року та вважати ОСОБА_4 засудженим за ст. 391 КК України до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.12.2022 року і остаточно визначити до відбування покарання 4 ( чотири ) роки позбавлення волі. Строк відбування покарання відраховувати з 18.01.2024 року.

На підставі викладеного, керуючись Законом України № 3886-IX від 18.07.2024, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» про звільнення ОСОБА_4 від покарання призначеного вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу за ст. 391, ч.1 ст. 71 КК України, задовольнити часткового.

Вважати ОСОБА_4 засудженим 14.12.2022 року вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без урахування ч. 1 ст. 71 КК України.

Привести вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.01.2024 року у відповідність до вимог ЗУ №3886-ІХ від 18.07.2024 року та вважати ОСОБА_4 засудженим за ст. 391 КК України до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.12.2022 року і остаточно визначити до відбування покарання 4 ( чотири ) роки позбавлення волі. Строк відбування покарання відраховувати з 18.01.2024 року.

Копію ухвали направити до Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1