Номер провадження:1-в/521/1146/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2024 м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Одесі клопотання засудженого ОСОБА_5 про перегляд вироку Біляївського районного суду Одеської області від 11.07.2022 року по справі № 496/2241/23 у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до Малиновського районного суду міста Одеси з клопотанням про перегляд вироку Біляївського районного суду Одеської області від 11.07.2022 року по справі № 496/2241/23 у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь. Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 11 липня 2022 року, яким його засуджено за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 ( п`ять) років. Відповідно до ч.1 ст.71 КК України засудженому ОСОБА_5 приєднано невідбуту частину покарання за вироком Приморського районного суду міста Одеси від 11 лютого 2021 року та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у вигляді п`яти років та одного місяця позбавлення волі. Враховуючи розмір завданої шкоди, засуджений ОСОБА_5 вважає, що вироки підлягають декриміналізації.

Засуджений ОСОБА_5 подав суду заяву в якій просить розглянути клопотання без його участі.

Прокурор в судовому засіданні щодо клопотання про звільнення засудженого ОСОБА_5 у зв`язку з декриміналізацією вчинених ним діянь заперечив.

Адвокат ОСОБА_4 просив суд прийняти рішення відповідно до вимог закону.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до такого висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 1 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57,частини першої статті 58,частини першої статті 62 Кримінального кодексу України),11,13,13-2частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74Кримінального кодексу України.

Частинами 2 і 3 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів клопотання та встановлено під час судового розгляду, вироком Біляївського районного суду Одеської області від 11 липня 2022 року, ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст.185 КК України до п`яти років позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, засудженому ОСОБА_5 приєднано невідбуту частину покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 1 лютого 2021 року та остаточно призначено покарання у вигляді п`яти років та одного місяця позбавлення волі.

Згідно вироку, Біляївського районного суду Одеської області від 111 липня, ОСОБА_5 24.05.2022 року викрав грошові кошти у розмірі 25000 ( двадцять п`ять тисяч) гривень. Відповідно до вироку Приморського районного суду міста Одеси від 11 лютого 2021 року, ОСОБА_5 засуджено за ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі із застосуванням ст.75, 76 КК України. Відповідно до вказаного вироку ОСОБА_5 08.08.2020 року вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно з проникненням у інше приміщення. За даним епізодом злочинних дій засудженого, потерпілому завдана шкода у розмірі 30000 ( тридцять тисяч) гривень.

На час, до якого відносяться інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_5 діяння, положення ч. 1ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна" N 1449-VI від 04.06.2009 (далі - Закон України №1449-VI від 04.06.2009), згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 3ст. 51 КУпАП в редакції Закону України N 1449-VI від 04.06.2009).

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом169.1.1 пункту 169.1 статті 169розділуIVцьогоКодексудля відповідного року.

Відповідно до підпункту169.1.1 пункту 169.1 статті 169розділуIV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

У нормах КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

З 09.08.2024 набув чинності Закон України №3886-IX від 18.07.2024, яким статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції. Зокрема, встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2ст. 51 КУпАП в редакції Закону України N 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 2ст. 4 КК України).

Відповідно щодо часу, до якого відносять інкриміновані ОСОБА_5 діяння згідно вироку Приморського районного суду м. Одеси від 11.02.2021, станом на час вчинення кримінального правопорушення 08.08.2020, із врахуванням зазначених змін, поріг кримінальної відповідальності за таємне викрадення чужого майна настає за крадіжку вартістю понад 2102 грн.

Відповідно щодо часу, до якого відносять інкриміновані ОСОБА_5 діяння згідно вироку Біляївського районного суду Одеської області від 11.07.2022, станом на час вчинення кримінального правопорушення 24.05.2022, із врахуванням зазначених змін, поріг кримінальної відповідальності за таємне викрадення чужого майна настає за крадіжку вартістю понад 2481 грн.

Враховуючи наведене вище, оскільки згідно вироку Приморського районного суду м. Одеси від 11.02.2021 у справі № 522/814/21, яким ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 185КК України, зокрема за таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникнення у інше приміщення, вчинена повторно яким завдано шкоду на загальну суму 30000,00 ( тридцять тисяч) грн. та вироком Біляївського районного суду Одеської області від 11.07.2022 року, яким ОСОБА_5 визнано винним за ч.4 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно в умовах діях воєнного стану, яким завдано шкоду на загальну суму 25000 ( двадцять п`ять тисяч) гривень, що значно перевищує поріг настання кримінальної відповідальності за крадіжку на час вчинення відповідного злочину, відтак відсутні підстави стверджувати про внесення змін, які б усували караність за вчинення зазначених кримінальних правопорушень, а саме у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_5 про перегляд вироку Біляївського районного суду Одеської області від 11.07.2022 року по справі № 496/2241/23 у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1