г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3401/24
Номер провадження 1-кс/213/356/24
У Х В А Л А

Іменем України

08 серпня 2024 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП №7 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривий Ріг, громадянки України, не працюючої, освіта середня спеціальна, не одруженої, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку ст. 89 КК України не засуджена, в межах досудового розслідування № 0000244 від 18.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, викладені в клопотанні слідчого.

Слідчий звернувся до суду з даним клопотанням, в обґрунтування посилається на те, що ОСОБА_4 є підозрюваною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за ознаками незаконного придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичних засобів, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.08.2024 року, в період часу з 17:04 години до 17:45 години, під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, ОСОБА_4 , перебуваючи на галявині, яка прямує до металевого мосту через річку Інгулець, котра розташована на відстані 60 метрів від будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, незаконно збула шляхом продажу ОСОБА_6 , речовину рослинного походження зеленого кольору, котра знаходилась в двох сліп-пакетиках за грошові кошти у сумі 300 (триста) гривень.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/104-24/31499-НЗПРАП від 06.08.2024, надана на експертизу речовина рослинного походження зеленого кольору, масою 0,499 г є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабіс, обіг якого заборонено. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 0,440 г.

Доказами обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, є показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , протоколи пред`явлення свідкам особи для впізнання, матеріали за результатами проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки наркотичного засобу у підозрюваної, вилучені з місця проведення контролю за вчиненням злочину речові докази у виді речовини рослинного походження зеленого кольору, котра знаходилась в сліп-пакетиках, висновком судової експертизи наркотичних речовин та іншими доказами у кримінальному провадженні.

Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 307 КК України, за ознаками незаконного придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичних засобів, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби.

Досудовим розслідуванням встановлена наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні:

- прокурор повністю підтримав клопотання слідчого, наполягав на його задоволенні, оскільки існують ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначив, що підозрювана особисто знайома зі свідками, після вчинення злочину неможливо було встановити місце її перебування, має єдине джерело доходів злочинна діяльність, а застосування більш м`яких заходів забезпечення не можуть забезпечити належну поведінку підозрюваної;

- підозрювана заперечувала проти задоволення клопотання, зазначила, що зі свідками не знайома, є близькі родичі, бабуся, малолітні діти, просить домашній арешт.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Заслухавши пояснення всіх учасників, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий та прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого, погодженого з прокурором, є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом статей 131, 132, 176, частини 2 статті 177, частини 1 статті 194 КПК України запобіжний захід, різновидом якого є тримання під вартою, застосовується під час досудового розслідування до особи на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором, за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні такою особою кримінального правопорушення, а також за наявністю хоча б одного з ризиків вчинення особою дій, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу, серед іншого, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Тобто, застосування такого запобіжного заходу можливе не тільки за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення особою злочину та ризиків, а й у разі неможливості зменшити наявні ризики до розумних меж через застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» ЄСПЛ зазначив, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається.

У справі «Хайредінов проти України» ЄСПЛ вказав, що ст. 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Тобто суд повинен розглядати питання, чи взяття особи під варту є конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.

У справах «Лабіта проти Італії» та «Харченко проти України» ЄСПЛ зазначив, що ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

У всіх випадках, коли ризику ухилення підозрюваного від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).

Особиста свобода повинна бути правилом, а позбавлення свободи до остаточного рішення суду суворим винятком. При цьому, сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Слідчий суддя хоча і не мотивує безпосередню відмову у клопотанні цим фактом, однак бере до уваги, що з 16.08.2024 набирають чинності положення щодо виключення канабісу з переліку особливо небезпечних речовин, затверджених Постановою КМУ № 770 від 06.05.2000 року, що впливатиме на правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Слідчий суддя не погоджується з тим, що факт не перебування підозрюваної у офіційному шлюбі має пряму кореляцію із відсутністю міцних соціальних зав`язків. Натомість, на думку слідчого судді, про міцність соціальних зав`язків можуть свідчити такі факти про підозрювану: на утриманні знаходяться дві малолітні дитини (одній з яких шість місяців), на обліку сімей/осіб, які опинились в складних життєвих обставинах в Криворізькому міському центрі соціальних служб родина не перебуває, малолітні діти підозрюваної не перебувають на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах в службі у справах дітей виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради, скарг за місцем проживання не надходило, підозрювана не перебуває на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра.

Слідчий суддя також враховує, що підозрювана на час обрання запобіжного заходу не має непогашених чи незнятих судимостей, в тому числі за кримінальні правопорушення, передбачені ст. ст. 308-310, 312, 314, 315, 317 КК України.

Щодо ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаю необхідним зазначити, що сама по собі наявність свідків у даному кримінальному провадженні не може бути абсолютним аргументом для твердження про наявність ризику впливати на даних свідків, створюючи загрозу їх життю та здоров`ю. Окрім того, як вбачається з протоколу допиту свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вони випадково познайомились з ОСОБА_4 та не підтримують ніяких відносин з останньою.

З огляду на це, на думку слідчого судді, аргументи слідчого щодо існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, викладені у клопотанні, погодженому з прокурором, є досить абстрактними та спростовуються вищезазначеними фактами про особу підозрюваної.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість злочину, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою, конкретні обставини кримінального провадження та характер інкримінованих їй дій, дані про особу підозрюваної, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що запобігти існуючим ризикам, окрім як застосуванням такого виняткового запобіжного заходу, неможливо.

Таким чином, слідчий суддя, враховуючи недоведеність існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, вважає, що, незважаючи на підозру у скоєнні тяжкого злочину та передбачене за нього покарання, вірогідність ухилення підозрюваної від виконання процесуальних обов`язків не є надто високою, у зв`язку з чим до неї може бути застосований інший, більш м`який запобіжний захід, непов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт, передбачений ч. 1 ст. 181 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 184, 186-187, 193-194, 196, 205, 303 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП №7 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні № 0000244 від 18.06.2024, за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307КК України - відмовити.

Обрати відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування - до 08.10.2024 року.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, передбачені у ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися за межі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця мешкання та реєстрації, місця роботи;

4) утримуватись від спілкування зі свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ;

5) заборонити лишати підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово в межах строку досудового розслідування - до 08.10.2024 року.

Покласти обов`язок контролювати виконання ухвали суду про виконання запобіжного заходу домашній арешт на працівників ВП №7 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, так як постійне місце проживання ОСОБА_4 , знаходиться під оперативним обслуговуванням ВП №7 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Копію ухвали про обрання запобіжного заходу негайно вручити учасникам процесу після її оголошення.

Відповідно до ст. 205 КПК України ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1