УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

Справа № 621/3361/24

Провадження 1-кс/621/578/24

11 вересня 2024 року м. Зміїв Харківської області

Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 ,

про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась сел. Комсомольське Зміївського району Харківської області, громадянка України, освіта середньо-спеціальна, заміжня, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фізична особа - підприємець, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима;

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

Ст. слідчий відділу поліції №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_6 , в провадженні якої знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000138 від 08.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України, звернулася до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що 08.09.2024, близько 20:00 - 20:10 години, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, ОСОБА_4 перебувала в приміщенні торгівельного павільйону ФОП " ОСОБА_4 ", розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , де у неї, на побутовому ґрунті, раптово виникла сварка з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в ході якої у ОСОБА_4 виник умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, в той же день і час, а саме 08.09.2024, близько 20:00 - 20:10 години, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи злочинний намір, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , діючи умисно, взяла до рук кухонний ніж, який знаходився у вказаному павільйоні, і вийшла з ним із приміщення торгівельного павільйону ФОП " ОСОБА_4 ", розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , на вулицю, де в цей час знаходився ОСОБА_8 , та тримаючи в правій руці кухонний ніж, наблизилась до потерпілого і нанесла один удар ножем в область черевної порожнини. Внаслідок зазначених вище протиправних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_8 було спричинено одне проникаюче сліпе колото-різане поранення черевної порожнини, з ушкодженням сечового міхура, наявність гематоми в заочеревному просторі, що ускладнилося у своїй течії розвитком гемоперітоніума ІІ ст, яке по ступеню тяжкості, відповідно до висновку експерта № 12-1/199-Зм/24 від 10.09.2024, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя (згідно п. 2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.).

10.09.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 статті 121 Кримінального кодексу України.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим, та наявність ризиків, визначених статтею 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які можуть зберігати на собі сліди злочину та мати значення для справи, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на потерпілого та свідків, слідчий просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні клопотання, вказуючи на обґрунтованість підозри у вчиненні тяжкого правопорушення, особу підозрюваної та наявність ризиків, визначених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме те, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які можуть зберігати на собі сліди злочину та мати значення для справи, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на потерпілого та свідків.

Підозрювана ОСОБА_9 заперечувала проти задоволення клопотання, просила застосувати до неї менш суворий запобіжний захід у виді домашнього арешту. Вказала, що має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заміжня, має постійне місця проживання та місце роботи, зареєстрована фізичною-особою підприемцем, є сертифікованим експертом з кваліфікації неруйнівного контролю, відшкодувала потерпілому витрати на лікування. Вказала , що не збирається переховуватися від поліції чи чинити вплив на свідків, чи перешкоджати провадженню іншим чином, а тому просила не застосовувати до неї запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Захисник адвокат ОСОБА_10 заперечувала проти задоволення клопотання та просила обрати підозрюваній менш суворий запобіжний захід у виді домашнього арешту, вказавши, що ризики, на які посилається прокурор у клопотанні, належним чином не обгрунтовані. Фактично доводи клопотання грунтуються лише на самій тяжкості пред`явленої підозри, однак ризики не підтверджені належними й допустимими доказами. Вказала, що ОСОБА_9 не оспорює своєї причетності до спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 , однак фактичні обставини, викладені в клопотанні, не зовсім відповідають дійсності, і має бути надана також оцінка попереднім діям потерпілого, який також спричинив підозрюваній тілесні ушкодження. ОСОБА_9 наразі пройшла огляд у судово-медичного експерта, їй також рекомендовано стаціонарне лікування. При цьому вона не відмовляється від участі в проведенні слідчих дій, спрямованих на встановлення істини у справі, жодним чином не ухиляється й не переховується авд слідства та суду, і відшкодувала потерпілому витрати на лікування в сумі 20000,00 грн. Крім того, підозрювана має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, чоловіка та трьох дітей, один з яких є малолітньою особою, ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також матір, яка хворіє на онкологію та потребує стороннього догляду, має постійний дохід та місце роботи , раніше ніколи не притягалася до кримінальної відповдальності. Вважала, що менш суворий запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту зможе в достатній мірі забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

На підтвердження доводів клопотання в судовому засіданні досліджено письмові докази:

- Витяг з ЄРДР №0000138 від 09.09.2024, внесеного за частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України ;

-копію рапорту ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області від 08.09.2024,

- копію протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення,

-копію заяви ОСОБА_8 від 08.09.2024,

- копію заяви ОСОБА_4 від 08.09.2024,

- копію протоколу огляду місця події від 08.09.2024, який проведено за адресою: АДРЕСА_2 ;

- копію постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 09.09.2024;

- копію постанови про перекваліфікацію від 09.09.2024,

- копію протоколу огляду місця події від 09.09.2024,

- копію протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 09.09.2024;

- копію протоколу допиту свідка ОСОБА_12 від 09.09.2024;

- копію протоколу допиту свідка ОСОБА_13 від 09.09.2024;

- копію постанови про призначення експертизи від 10.09.2024,

- копію висновку експерта №12-1/199-Зм/24 від 10.09.2024,

- копію протоколу проведення слідчого експерименту від 10.09.2024;

-копію розписки потерпілого про отримання грошових коштів

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши письмові докази, додані до клопотання, слідчий суддя зазначає наступне:

Згідно пункту 1"с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ч.1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 177 Кримінального процесуального України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Частиною 1, частиною 2 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:

1) до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує;

2) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки;

6) до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

7) до особи, стосовно якої надійшло прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, у порядку і на підставах, передбачених розділом IX-2 цього Кодексу.

Згідно статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

В судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який, у разі визнання винуватим, їй загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (п.32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Наявність обґрунтованої підозри сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бекчієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Таким чином, застосування до підозрюваної запобіжного заходу для запобігання ризику переховування підозрюваної є цілком виправданим.

Разом з тим, ризик впливу на потерпілого, свідків чи перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, не підтверджений в судовому засіданні належними й допустимими доказами, як і не аргументовано стороною обвинувачення застосування найсуворішого запобіжного заходу до раніше не судимої підозрюваної особи, та не доведено, що інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити її належну процесуальну поведінку.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_9 є раніше не судимою особою, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення вперше, має міцні соціальнізв`язки, сім`ю, малолітню дитину на утриманні, та матір похилого віку, яка хворіє на тяжке онкологічне захворювання та потребує стороннього догляду. Має постійне джерело доходу та відшкодувала потерпілому витрати на поховання, активно сприяє у встановленні істини по справі.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою не є доцільним і пропорційним втручанням у право особи на свободу и особисту недоторканність навіть в інтересах кримінального провадження.

Слідчий суддя приходить до висновку, що застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний час доби належним чином забезпечить виконання підозрюваною обов`язків у кримінальному провадженні і відповідатиме завданням і меті кримінального провадження.

Відповідно до положень статті 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Виходячи з усталеної практики Європейського Суду з прав людини, «домашній арешт, з огляду на його ступінь і інтенсивність, вважається позбавленням волі у значенні статті 5 Конвенції, а тому цей вид позбавлення волі вимагає відповідних і достатніх підстав, як і досудове ув`язнення» (п.57 рішення ЄСПЛ від 09.04.2019 року «Навальний проти Росії (№ 2)»

Зокрема, під час обрання такого запобіжного заходу, судом мають бути проаналізовані «ступінь обмеження» та «інтенсивність обмеження» свободи пересування особи, та інші критерії застосовності статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання слідчого частково та обрати підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною покидати місце свого проживання у нічний час доби та з покладенням на нього обов`язків, визначених ч. 5 статті 194 КПК України.

Згідно з вимогами статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду, за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 197-198, 372, Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_4 задовольнити частково.

Клопотання сторони захисту задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, відбування якого визначити за адресою: АДРЕСА_1

Заборонити підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 20:00 години до 07:00 години наступного ранку.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- З`являтися до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи та засобів зв`язку.

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні, або спілкуватися з ними з дотриманням умов, визначених слідчим, прокурором, судом;

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту встановити 2 (два) місяці, тобто до 11 листопада 2024, але в межах строку досудового розслідування, передбаченого ст. 219 КПК України.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту направити до відділу поліції №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області до виконання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, що здійснює процесуальне керівництво в даному кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а особами, які не були присутні під час її проголошення з дня отримання копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складено і проголошено 12.09.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1