КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 11-кп/824/2614/2024 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

предтавника потерпілого ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_14 , представника потерпілих ОСОБА_15 в інтересах потерпілої ОСОБА_12 , потерпілої ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 27 листопада 2023 року щодо ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0001368 від 19 листопада 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 27 листопада 2023 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва (РНОКПП НОМЕР_1 ), громадянина України, працевлаштованого, який зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від призначеного основного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 17847 (сімнадцять тисяч вісімсот сорок сім гривень), 64 коп.

Цивільний позов ОСОБА_11 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 моральну шкоду в розмірі 676 000 (шістсот сімдесят шість тисяч) гривень. В решті позовних вимог відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 моральну шкоду в розмірі 476 000 (чотириста сімдесят шість тисяч) гривень. В решті позовних вимог відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_12 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 моральну шкоду в розмірі 422 000 (чотириста двадцять дві тисячі) гривень. В решті позовних вимог відмовити.

Арешт, накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 грудня 2021 року в рамках кримінального провадження №0001368 від 19.11.2021 (судова справа №761/42456/21) на автомобіль марки "Dacia Logan", державний номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_8 , скасовано.

Судом визнано доведеним, що 18.11.2021 близько о 18 год. 00 хв., водій ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_2 , рухався у крайній лівій смузі (з двох наявних в його напрямку руху), по проїзній частині пр. Алішера Навої у м. Києві зі сторони вул. Райдужної в напрямку бул. Перова, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.35.1 - 5.35.2 «Пішохідний перехід» та горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 «Зебра» Правил дорожнього руху України.

В цей час в межах вказаного нерегульованого пішохідного переходу, проїзну частину пр. Алішера Навої у м. Києві в темпі кроку перетинав пішохід ОСОБА_16 , наближаючись справа до смуги руху автомобіля марки «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_2 .

Під час руху ОСОБА_8 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 підпункт «б», 18.1 Правил дорожнього руху України: п. 1.3: учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути

взаємно ввічливими; п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 підпункту «б»: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 18.1: водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_8 виявились у тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем марки «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_2 , усвідомлюючи, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, рухаючись по проїзній частині проспекту Алішера Навої у м. Києві, будучи заздалегідь поінформованим про наближання до пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» та інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.35.1 - 5.35.2, маючи об`єктивну змогу спостерігати рух пішохода ОСОБА_16 в межах пішохідного переходу та своєчасно і відповідно зреагувати на це, будучи обізнаним, що пішохід має перевагу в русі з моменту вступу на пішохідний перехід, а водій, в свою чергу, зобов`язаний зменшити швидкість, а в разі потреби - зупинитись, не зміг вірно оцінити дорожню обстановку та її зміни, відволікся від керування транспортним засобом, створюючи небезпеку для руху, загрозу здоров`ю громадян, виїхав на нерегульований пішохідний перехід, розташований навпроти будинку № 2 по вул. Старосільська , де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_16 , спричинивши йому тілесні ушкодження.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_16 отримав тілесні ушкодження, з якими був госпіталізований до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги , де 19.11.2021 від отриманих травм помер.

При дослідженні трупа ОСОБА_16 виявлені наступні тілесні ушкодження: крововиливи в м`яких тканинах голови, грудної клітини та нижніх кінцівок, садна та різані рани на обличчі, розрив грудного відділу хребта з ушкодженням спинного мозку, множинні двобічні переломи ребер з крововиливом у грудну порожнину, крововиливи в середостінні, легенях та брижі, розрив зв`язок лівого колінного суглобу з розривом великої венозної судини, нерівномірне слабке кровонаповнення внутрішніх органів, порушенням реологічних властивостей крові, крововиливи в ендокарді серця, набряк-набухання головного мозку, респіраторний дистрес-синдром.

Вказаний комплекс ушкоджень знаходяться у прямому (причинно-наслідковому) зв`язку з вказаною дорожньо-транспортною пригодою та настанням смерті ОСОБА_16 .

Порушення вимог пунктів 1.3, 1.5, 2.3 підпункт «б», 18.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Не погодившись з вироком суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 27 листопада 2023 року скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 3 роки, мотивуючи тим, що зважаючи на обставини дорожньо-транспортної пригоди, визнані судом доведеними, які призвели до наслідків у виді смерті потерпілого, судом першої інстанції ухвалено незаконне рішення в частині застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, як виду покарання, оскільки таке покарання є неспівмірними щодо наслідків. Таким чином, на думку прокурора, конкретні обставини вчинення інкримінованого злочину вказують на те, що підстав, які дозволяли би обґрунтовано і законно застосовати ст. 75 КК України та звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням в ході судового розгляду кримінального провадження не встановлено.

Представник потерпілих ОСОБА_15 в інтересах потерпілої ОСОБА_12 , потерпілої ОСОБА_10 , ОСОБА_17 подав аналогічні за змістом апеляційні скарги, в яких просить вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 27 листопада 2023 року скасувати в частині звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком та в цій частині ухвалити новий вирок, яким призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі, а цивільний позов задовольнити в повному обсязі.

Доводи апелянт обґрунтовує тим, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 настали тяжкі наслідки у виді смерті ОСОБА_16 , які на переконання апелянта, є непоправними і не можуть бути компенсовані відшкодуванням шкоди у матеріальному виді. Крім того, позитивні характеристики обвинуваченого мають формальний характер та не зменшують суспільної небезпеки як його самого, так і кримінального правопорушення, вчиненого ним.

Апелянт наполягає, що судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування вироку суду першої інстанції.

Також, на думку апелянта, висловлене обвинуваченим «щире каяття» не є таким, оскільки з моменту вчинення злочину, - 18 листопада 2021 року обвинуваченим лише часткове відшкодовано моральну шкоду ОСОБА_12 в розмірі 50 000,00 гривень.

Після цього обвинуваченим не здійснювались жодні дії, пов`язані з допомогою або підтримкою сім`ї загиблого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, спричиненої обвинуваченим, хоча обвинуваченому було достеменно відомо, що у ОСОБА_16 залишилась дружина, яка є пенсіонером, та не має можливості самостійно забезпечити себе.

Захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 27 листопада 2023 року змінити в частині призначеного покарання, виключивши з вироку призначене ОСОБА_8 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком 2 роки; в частині вирішення цивільного позову - просить зменшити суму моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_11 - до 100 000 гривень, на користь потерпілої ОСОБА_10 - до 100 000 гривень, на користь потерпілої ОСОБА_12 - до 100 000 гривень.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційні скарги прокурора та представника потерпілих та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника; потерпілих та їх представника, які підтримали апеляційні скарги представник потерпілих, частково підтримали апеляційну скаргу прокурора та заперечували проти задволення апеляційної скарги захисника; обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг прокурора та представника потерпілих та підтримали апеляційну скаргу захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, апеляційні скарги представника потерпілих частковому задоволенню, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, встановлених судом, є правильним, обґрунтованим і в цій частині ніким по справі не оспорюється.

З огляду на доведеність винності вірною є й кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил

безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Разом з цим, доводи апеляційних скарг прокурора та представника потерпілих щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, заслуговують на увагу.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Статтею 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На переконання колегії суддів, суд, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України. Зі змісту вироку вбачається, що суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є тяжким, пом`якшуючі покарання обставини: щире каяття та часткове відшкодування потерпілим шкоди; відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу обвинуваченого, який працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно, на спеціальних обліках не перебуває, вперше притягується до кримінальної відповідальності, однак, колегія суддів вважає, що наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого, який виключно позитивно характеризується, дають підстави для призначення йому мінімального покарання, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

А відтак, доводи прокурора в частині призначення ОСОБА_8 основного покарання у виді 3 років позбавлення волі заслуговують на увагу.

Водночас суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_8 від відбування основного покарання, лише формально зазначив про наявність підстав, передбачених ст. 75 КК України, однак не дав належної правової оцінки фактичним обставинам справи, наслідкам вчиненого та безпідставно дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, не умотивувавши належним чином своє рішення у цій частині.

На переконання колегії суддів, звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та його наслідкам (смерть потерпілого), а також меті покарання у розумінні ст. 50 КК України, а тому доводи прокурора та представника потерпілого щодо неправильного застосування кримінального Закону, зокрема ст. 75 КК України, є обґрунтованими.

Призначення покарання за вчинення тяжкого злочину, наслідком якого є смерть людини, із застосуванням ст. 75 КК України може створити у суспільстві враження вибіркового правосуддя та буде суперечити принципам верховенства права та невідворотності покарання.

Водночас, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ОСОБА_8 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки, як про це просить захисник у своїй апеляційній скарзі, позаяк з огляду на наслідки - смерть потерпілого, що знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із ДТП, - доводи захисника у цій частині є неспроможними.

Також доводи апеляційної скарги захисника щодо зменшення суми на відшкодування моральної шкоди, завданої потерпілим, та представника потерпілих в частині задоволення цивільних позовів у повному обсязі, - є безпідставними, оскільки, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції, у повній мірі дотримуючись положень ЦК України, керуючись засадами розумності, виваженості та справедливості, обґрунтовано частково задовольнив цивільні позови потерпілих та стягнув з ОСОБА_8 на користь потерпілих на відшкодування завданої їм моральної шкоди грошові кошти у розмірі, достатньому та співмірному із завданою їм кримінальним правопорушенням шкодою. При цьому суд детально проаналізував всі обставини справи, оцінив надані сторонами докази та навів достатнє обґрунтування прийнятого рішення у частині вирішення цивільних позовів у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Враховуючи наведене, вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, неправильним застосуванням кримінального Закону підлягає скасуванню на підставі ст. 413 КПК України з ухваленням судом апеляційної інстанції у цій частині нового вироку, за яким обвинувачений має реально відбувати покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420, 615 КПК України, колегія суддів, -

ЗАСУДИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Апеляційні скарги представника потерпілих ОСОБА_15 в інтересах потерпілої ОСОБА_12 , потерпілої ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_11 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 27 листопада 2023 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком 3 (три) роки.

В іншій частині вирок щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту його затримання в порядку виконання вироку.

Вирок Київського апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: ______________ ____________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4