ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого детектива Національного бюро Третього підрозділу детективів Першого Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Боярка Києво-Святошинського р-ну Київської обл., який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 205-1, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 328, ч. 1 ст. 329 КК України, у кримінальному провадженні № 0000094 від 28.01.2023,

ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду надійшло вказане клопотання, у якому старший детектив за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні просить обрати в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтоване тим, що детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування кримінального провадження № 0000094 від 28.01.2023 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 205-1, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 328, ч. 1 ст. 329 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 205-1 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК України, та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 205-1, ч. 2 ст. 209, ч. 1 ст. 328, ч. 1 ст. 329, ч. 1 ст. 366 КК України.

13.08.2024 у порядку, передбаченому ст.ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 205-1, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 328, ч. 1 ст. 329 КК України.

Старший детектив зазначає, що обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

Органом досудового розслідування також встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 може здійснити спроби: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Разом з цим, старший детектив зазначає, що 22.09.2022 ОСОБА_6 на підставі наказу про своє відрядження до м. Краків, Республіки Польща від 19.09.2022 № 35 виїхав за межі України та на територію України до теперішнього часу не повернувся.

Враховуючи зазначене, а також те, що ОСОБА_6 не з`являвся без поважних причин на виклики до Національного антикорупційного бюро України, 29.10.2024 старший детектив ОСОБА_5 виніс постанови про оголошення розшуку та міжнародного розшуку підозрюваного ОСОБА_6 .

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 , у тому числі особливо тяжкого корупційного злочину, з метою запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, старший детектив звернувся із клопотанням про обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав вимоги клопотання та просив його задовольнити в повному обсязі, надав додаткові пояснення щодо обґрунтованості клопотання, у тому числі звернув увагу на існування ризиків, на які посилається сторона обвинувачення, мотивуючи необхідність обрання запобіжного заходу.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, з огляду на недоведення прокурором обставин, передбачених ч. 6 ст. 193 КПК України, а саме того, що ОСОБА_6 виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави-агресора, та/або перебування підозрюваного у міжнародному розшуку. Також зазначив, що стороною обвинувачення не вжито всіх заходів щодо повідомлення ОСОБА_6 про підозру. Таким чином, вважав, що заявлене клопотання є передчасним, тому в його задоволенні необхідно відмовити.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судове засідання не прибув.

За наведеного, та враховуючи положення ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе здійснювати розгляд клопотання за відсутності підозрюваного.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (ч. 1 ст. 183 КПК України).

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Частиною 6 статті 193 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

З огляду на зазначені положення закону слідчому судді під час вирішення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, з метою визначення, чи є законні підстави для обрання стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно в межах доводів відповідного клопотання розкрити: 1) кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа; 2) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 3) наявність та достатність доказів того, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук; 4) ризики, які були заявлені стороною обвинувачення, та їх обґрунтованість; 5) чи є інші більш м`які запобіжні заходи, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

За версією органу досудового розслідування кримінальні правопорушення вчинено за наступних обставин.

Між ДП «БЦКТ «Мікротек» в особі ОСОБА_6 та Міністерством оборони України в особі ОСОБА_11 укладено державний контракт № 403/1/22/147 від 26.04.2022 на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення (елементів динамічного захисту - виробів ХСЧКВ-19, ХСЧКВ-34) на загальну суму 166 626 384,6 грн. Додатковою угодою №1 до вказаного державного контракту суму контракту збільшено до 192 261 213 грн.

12.04.2022 перебуваючи у м. Києві ОСОБА_6 , маючи умисел на розтрату та привласнення коштів державного підприємства, підписав договір поставки № 01-120422 від імені ДП «БЦКТ «Мікротек» із ОСОБА_7 від імені ТОВ «Центр Інжинірингу НКЕМЗ» щодо виготовлення та постачання на адресу ДП «БЦКТ «Мікротек» кришок і кювет ХСЧКВ-19, ХСЧКВ-34.

ОСОБА_6 за попередньою змовою із ОСОБА_7 , зловживаючи наданим службовим становищем і діючи всупереч положень статуту підприємства, розуміючи, що товарно-матеріальні цінності не будуть поставлені, оскільки фактично перебувають на балансі у ДП «БЦКТ «Мікротек» та знаходяться за адресою: Київська обл., смт. Глеваха, вул. Богдана Хмельницького, 5, склали заявку № 1 на поставку продукції, а саме: кришка і кювета ХСЧКВ-19 1307 шт. на суму 2 614 000 грн, кришка і кювета ХСЧКВ-34 3099 шт. на суму 6 198 000 грн, усього на загальну суму 8 812 000 грн, підписали її та завірили печатками очолюваних ними підприємств.

На виконання спільного злочинного плану ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 забезпечив перерахування коштів на загальну суму 8 812 000 грн із рахунку ДП «БЦКТ «Мікротек» НОМЕР_1 , відкритого в АТ «Укрексімбанк» (МФО 322313) на рахунок ТОВ «Центр Інжинірингу НКЕМЗ» № НОМЕР_2 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» (МФО 305299).

У подальшому з метою розтрати та привласнення коштів ДП «БЦКТ «Мікротек», ОСОБА_6 за попередньою змовою із ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що постачання кришок і кюветок ХСЧКВ-19 у кількості 1307 шт. та ХСЧКВ-34 у кількості 3099 шт. ТОВ «Центр Інжинірингу НКЕМЗ» на адресу ДП «БЦКТ «Мікротек» не відбувалося та які фактично знаходяться у власності ДП «БЦКТ «Мікротек» за адресою: Київська обл., Фастівський р-н, смт. Глеваха, вул. Богдана Хмельницького, 5, внесли до офіційних документів завідомо неправдиві відомості, а саме підписали видаткову накладну № РН-0000001 від 08.06.2022; акт приймання-передачі ТМЦ від 08.06.2022 року між ДП «БЦКТ «Мікротек» та ТОВ «Центр Інжинірингу НКЕМЗ», а також акт прийому-передачі майна (на відповідальне зберігання) між ДП «БЦКТ «Мікротек» та НІЦ «Матеріалообробка вибухом» ІЕЗ ім. Є.О. Патона НАН України.

У подальшому з метою розтрати та привласнення майна коштів державного підприємства, діючи повторно, ОСОБА_6 у період 2022 року, обіймаючи посаду директора ДП «БЦКТ «Мікротек», будучи службовою особою, зловживаючи наданим йому службовим становищем і діючи всупереч положень статуту підприємства та контракту, з метою спільного вчинення умисних дій щодо привласнення ввіреного йому майна, шляхом внесення недостовірних відомостей до офіційних дкументів, вступивши у злочинну змову із головним бухгалтером підприємства ОСОБА_8 , та здійснив привласнення, розтрату майна - коштів ДП «БЦКТ «Мікротек» у сумі 335 100 грн,

Крім того, вчиняючи привласнення, розтрату майна державного підприємства шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчинене в особливо великих розмірах, ОСОБА_6 підписав та завірив печаткою ДП «БЦКТ «Мікротек» Договір поставки № 01/06/22 від 01.06.2022 із ФОП « ОСОБА_12 », та специфікацію №1 від 01.06.2022 до вказаного договору, предметом яких була передача у власність ДП «БЦКТ «Мікротек» товарів: Ковпачок (Д34) ААБЖ.812.10.03.001 у кількості 124 950 штук та Ковпачок (Д19) ААБЖ.812.10.03.001 у кількості 46 200 штук, тобто забезпечив складення та підписання первинних документів бухгалтерського обліку, що не відповідали дійсності, так як ДП «БЦКТ «Мікротек» не приймало вказані товари.

Таким чином, будучи директором ДП «БЦКТ «Мікротек» ОСОБА_6 діючи повторно, за попередньою змовою із головним бухгалтером ОСОБА_8 , розтратив та привласнив майно державного підприємства ДП «БЦКТ «Мікротек» - грошові кошти у сумі 335 100 грн шляхом зловживання службовим становищем в умовах воєнного стану у великих розмірах, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 191 КК України, а також вніс завідомо неправдиві відомості до офіційних документів, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 366 КК України.

У подальшому, з метою привласнення коштів ДП «БЦКТ «Мікротек», ОСОБА_6 у період 2022 року, спільно із інженером з логістики ДП «БЦКТ «Мікротек» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підбурив ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стати номінальним засновником (учасником) та директором ТОВ «Спецпром-М» та таким чином внести в документи, які відповідно до закону подавались для проведення державної реєстрації ТОВ «Спецпром-М» завідомо неправдиві відомості, тобто вчинив злочин передбачений ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 205-1 КК України.

У подальшому ОСОБА_6 у період 2022 року, діючи повторно, обіймаючи посаду директора ДП «БЦКТ «Мікротек», будучи службовою особою, зловживаючи наданим йому службовим становищем і діючи всупереч положень статуту підприємства та контракту з метою спільного вчинення умисних дій щодо привласнення ввіреного йому майна, використовуючи реквізити ТОВ «Спецпром-М» (), здійснив привласнення, розтрату коштів ДП «БЦКТ «Мікротек» у сумі 1 939 247,5 грн.

Крім того, у невстановлених слідством часі та місці ОСОБА_6 з метою прикриття своєї злочинної діяльності, усвідомлюючи, що фактично товарно-матеріальні цінності та послуги з перевезення, зберігання не поставлялися та не надавалися, діючи з прямим умислом забезпечив складення та підписання первинних документів бухгалтерського обліку між ТОВ «Спецпром-М» та ДП «БЦКТ «Мікротек», що є офіційними документами.

Таким чином, будучи директором ДП «БЦКТ «Мікротек» ОСОБА_6 , діючи повторно, розтратив та привласнив майно державного підприємства ДП «БЦКТ «Мікротек» - грошові кошти у сумі 1 939 247,5 грн шляхом зловживання службовим становищем в умовах воєнного стану в особливо великих розмірах, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 191 КК України.

У подальшому з метою розтрати та привласнення майна коштів державного підприємства, ОСОБА_6 у період 2022 року, обіймаючи посаду директора ДП «БЦКТ «Мікротек», будучи службовою особою, зловживаючи наданим йому службовим становищем і діючи всупереч положень статуту підприємства та контракту, з метою спільного вчинення умисних дій щодо розтрати, привласнення ввіреного йому майна, вступивши у злочинну змову із головним бухгалтером підприємства ОСОБА_8 шляхом внесення завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів, привласнив, розтратив кошти державного підприємства у сумі 796 210,02 грн шляхом виплати заробітної плати особам оформленим як працівники, однак які не працювали на підприємстві та не відвідували свої робочі місця.

Крім того, 24.02.2022 ОСОБА_6 , будучи директором ДП «БЦКТ «Мікротек», маючи допуск до державної таємниці, при знищенні документів та матеріальних носіїв інформації, що становлять державну таємницю, допустив до їх знищення співробітника НІЦ «Матеріалообробка вибухом» ІЕЗ ім. Є.О. Патона НАН України ОСОБА_13 , у якого відсутній допуск до державної таємниці, чим вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 328 КК України.

У подальшому ОСОБА_6 , будучи директором ДП БЦКТ «Мікротек» в результаті порушення п.п. 734-739, 740 встановленого законом Порядку поводження із таємними документами, втратив документи, вироби та матеріальні носії інформації, що становлять державну таємницю, які перебували на обліку в РСО ДП БЦКТ «Мікротек», таким чином вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 329 КК України.

Враховуючи вищевикладене, органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 205-1, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 328, ч. 1 ст. 329 КК України, а саме як привласнення, розтрата майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану у великих розмірах, привласнення, розтрата майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану в особливо великих розмірах, підбурення до внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, розголошення відомостей, що становлять державну таємницю, особою, якій ці відомості були довірені або стали відомі у зв`язку з виконанням службових обов`язків, за відсутності ознак державної зради або шпигунства, втрата документів або інших матеріальних носіїв секретної інформації, що містять державну таємницю, а також предметів, відомості про які становлять державну таємницю, особою, якій вони були довірені, якщо втрата стала результатом порушення встановленого законом порядку поводження із зазначеними документами та іншими матеріальними носіями секретної інформації або предметами, а також внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

13.08.2024 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень.

Згідно з ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається у день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Порядок вручення повідомлень визначений Главою 11 КПК України. Так, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Із особової картки ДМС України вбачається, що місцем проживання ОСОБА_6 є АДРЕСА_1 (т. 3, а. с. 15).

Аналогічні відомості щодо місця проживання ОСОБА_6 , що зареєстровано з 25.03.2003 по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 , на запит керівника Третього підрозділу детективів Національного бюро ОСОБА_14 надано Першим заступником Голови Державної міграційної служби України за вих. № 6.2-10358/2-24 від 23.10.2024 (т. 3, а. с. 59-61).

Таким чином, примірник повідомлення про підозру, для передачі ОСОБА_6 , вручено:

- 13.08.2024 о 10 год 55 хв у присутності понятих та з проведенням аудіо- та відеофіксації батькам ОСОБА_6 , які знаходилися за місцем реєстрації останнього, а саме ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які відмовилися ставити відмітку про отримання (т. 3, а. с. 44);

- 13.08.2024 об 11 год 19 хв голові правління ОСББ «ГАЙ, 9» (т. 3, а. с. 44);

- 14.08.2024 адвокату ОСОБА_4 , призначеному Північним міжрегіональним центром з надання безоплатної правничої допомоги (т. 3, а. с. 46).

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є, зокрема, особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень.

Варто зазначити, що дотримання прав особи при врученні їй складеного щодо неї повідомлення про підозру, у разі тимчасової відсутності такої особи за місцем її проживання та за відсутності відомостей про її місце перебування, зважаючи на приписи ч. 1 ст. 42, ст. 135 КПК України, полягає не у фактичному врученні такого повідомлення (процесуального документа), а у вжитті органом досудового розслідування усіх можливих заходів для того, щоб така особа могла дізнатися про факт складання такого повідомлення про підозру щодо неї та суть викладених у ньому обставин не тільки від правоохоронних органів чи суду, а й з інших, доступних для неї джерел.

Таким чином, із матеріалів клопотання вбачається, що орган досудового розслідування вжив усіх можливих та необхідних заходів для вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, відтак, останній набув процесуальний статус підозрюваного в кримінальному провадженні № 0000094 від 28.01.2023, а тому відносно нього може вирішуватися питання про обрання запобіжного заходу.

За наведеного, доводи захисника в цій частині не беруться слідчим суддею до уваги.

При вирішенні питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, однією з підстав є саме обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, яка, власне, випливає зі змісту процесуального рішення повідомлення про підозру. Наявність обґрунтованої підозри є умовою законності застосування запобіжного заходу.

Як вбачається із матеріалів клопотання, обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, у тому числі копіями:

- контракту між Міністерством оборони України та ДП «БЦКТ «Мікротек» від 26.04.2022 № 403/1/22/147;

- договору поставки між ДП «БЦКТ «Мікротек» та ТОВ «Центр Інжинірингу НКЕМЗ» від 12.04.2022 № 01-120422;

- специфікації на поставку продукції, що є додатком № 1 до договору поставки від 12.04.2022 № 01-120422;

- заявки № 1 на поставку продукції на загальну суму 8 812 000 грн;

- видаткової накладної № РН-0000001 від 08.06.2022;

- акту приймання-передачі ТМЦ від 08.06.2022 між ТОВ «Центр Інжинірингу НКЕМЗ» та ДП «БЦКТ Мікротек»;

- акту прийому-передачі (на відповідальне зберігання) від 08.06.2022 між ДП «БЦКТ «Мікротек» та НІЦ «Матеріалообробка вибухом» ІЕЗ ім. Є.О. Патона НАН України;

- протоколу огляду рахунків ДП «БЦКТ «Мікротек», ТОВ «Центр Інжинірингу НКЕМЗ» від 06.08.2024, якими встановлено перерахування коштів ДП «БЦКТ «Мікротек» на рахунки ТОВ «Центр Інжинірингу НКЕМЗ»;

- протоколу огляду рахунку ТОВ «Центр Інжинірингу НКЕМЗ» від 06.08.2024, яким встановлено перерахування коштів, отриманих від ДП «БЦКТ «Мікротек» на рахунки ряду інших суб`єктів господарювання та фізичних осіб;

- протоколів огляду мобільного телефону ОСОБА_7 від 12.03.2024;

- листів ДП «БЦКТ «Мікротек» від 11.03.024 № 01/65, НІЦ МВ від 22.02.2024 № 261-42;

- протоколу проведення слідчого експерименту від 30.08.2023;

- акту за результатами службового розслідування ДП «БЦКТ «Мікротек» від 21.04.2023;

- висновку експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз від 01.05.2024 № 63/5;

- іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в Україні, у відповідності до якої «обґрунтована підозра», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, означає наявність фактів чи інформації, котрі могли б переконати об`єктивного спостерігача, що конкретна особа можливо вчинила злочин.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу. Інакше кажучи, слідчий суддя не наділений повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства та позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Тобто слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для здійснення досудового розслідування.

Вищевказані обставини дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, що підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами та доказами, які у своїй сукупності вказують на можливу причетність підозрюваного до вчинення зазначених кримінальних правопорушень. При чому, висновки органу досудового розслідування щодо можливої причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, не є явно необґрунтованими, тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати обрання запобіжного заходу.

З огляду на вищевикладене, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_6 , дослідивши у сукупності додані до клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 205-1, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 328, ч. 1 ст. 329 КК України, за викладених у клопотанні обставин.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 193 КПК України для розгляду судом клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, обвинуваченого прокурор, окрім іншого, має довести, що такий підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.

При цьому, вказана норма права не відокремлює оголошення особи у державний, міждержавний чи міжнародний розшук, а тому можна дійти висновку, що підстави для оголошення особи у розшук, визначені ч. 1 ст. 281 КПК України, є єдиними для державного, міждержавного та міжнародного розшуку, оскільки КПК України не містить інших умов оголошення особи у міждержавний чи міжнародний розшук.

Таким чином, підставами для оголошення підозрюваного у розшук (державний, міждержавний, міжнародний) є відсутність під час досудового розслідування відомостей про його місцезнаходження або перебування такої особи на тимчасово окупованій території України чи за межами України та неявка без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик.

Як вбачається із долучених матеріалів, повістки про виклик підозрюваного ОСОБА_6 від 22.10.2024 за вих. № 513-294/31223, № 513-294/31225, № 513-294/31226 для участі в допиті в якості підозрюваного на 29.10.2024, 30.10.2024, 01.11.2024 відповідно вручено:

- 22.10.2024 батьку ОСОБА_6 ОСОБА_15 (т. 3, а. с. 73-75);

- супровідним листом від 22.10.2024 № 513-288/31219, у тому числі з повіткою на 05.11.2024, вручено представнику житлово-експлуатаційної організації ОСББ «Гай, 9» за місцем реєстрації підозрюваного (т. 3, а. с. 76);

- 22.10.2024, у тому числі з повісткою на 05.11.2024, направлено на адресу реєстрації та проживання ОСОБА_6 (т. 3, а. с. 77-78);

- 22.10.2024, у тому числі з повіткою на 05.11.2024, направлено захиснику ОСОБА_4 (т. 3, а. с. 79-80);

- опубліковано в газеті «Урядовий кур`єр» (т. 3, а. с. 65-72).

У встановлені дати та час ОСОБА_6 на виклики не прибув.

Тобто стороною обвинувачення використано всі можливі інструменти, визначені кримінальним процесуальних законом для проведення слідчих і процесуальних дій із підозрюваним ОСОБА_6 .

Вартим уваги є й те, що згідно з відомостями, які містяться в базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснив виїзд з України 22.09.2022 о 01:40 через пункт пропуску Краківець на автотранспортному засобі з використанням закордонного паспорту НОМЕР_3 та більше не в`їжджав на територію України (т. 3, а. с. 87-88).

Із протоколу допиту свідка ОСОБА_15 від 31.10.2024 вбачається, що ОСОБА_15 та його дружині відомо, що їх син знаходиться за кордоном України, але в якій саме країні невідомо. Останній раз контактували зі ОСОБА_6 до проведеного обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , тобто до 13.08.2023. Після цього жодного разу не контактували (т. 3, а. с. 81-82).

Разом з тим, відповідно до наданої Першим заступником Голови ДМС України на запит детектива Національного бюро (лист за вих. № 513-061/31105 від 21.10.2024) інформації, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з питання оформлення документів для виїзду за кордон на постійне проживання в установленому законодавством порядку до територіальних підрозділів ДМС України станом на 22.10.2024 не звертався (т. 3, а. с. 59-61).

Начальником паспортного відділу УКП ДКС МЗС України на запит детектива Національного бюро (лист за вих. № 513-061/31104 від 21.10.2024) повідомлено, що за даними Відомчої інформаційної системи МЗС України відсутня інформація щодо перебування станом на 24.10.2024 на консульському обліку в закордонних дипломатичних установах громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 3, а. с. 62-64)

З огляду на перебування підозрюваного за межами України та його не прибуття без поважних причин на виклик детектива на 10:00 год 29.10.2024, враховуючи належне повідомлення ОСОБА_6 про виклик, постановою старшого детектива Національного бюро ОСОБА_5 від 29.10.2024 оголошено розшук підозрюваного (т. 3, а. с. 83-84); постановою від 29.10.2024 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук (т. 3, а. с. 85-86).

Слід зазначити, що Кримінальний процесуальний кодекс України жодним чином не обумовлює необхідність доведеності факту перебування такої особи у міжнародному розшуку, а лише визначає необхідність оголошення такого розшуку (ч. 6 ст. 193, ч. 2 ст. 281 КПК України), що в даному випадку і було здійснено старшим детективом Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 шляхом винесення постанов про оголошення підозрюваного ОСОБА_6 у розшук, а також міжнародний розшук.

Варто зауважити, що момент, з якого особа вважається такою, що оголошена у міжнародний розшук, відповідає часу винесення постанови про оголошення особи у міжнародний розшук, а доказом, яким сторона обвинувачення має доводити перед слідчим суддею факт того, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук є наявність у матеріалах клопотання процесуального рішення про оголошення особи в міжнародний розшук, оформленого у виді постанови, що на думку слідчого судді, є достатнім для підтвердження факту оголошення ОСОБА_6 у міжнародний розшук у розумінні вимог ч. 6 ст. 193 КПК України.

За наведених обставин, слідчий суддя приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення підстав для розгляду клопотання в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, оскільки підозрюваний перебуває за межами України, на виклики органу досудового розслідування не з`являється, постановою старшого детектива від 29.10.2024 він оголошений у міжнародний розшук.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу до підозрюваного, окрім обґрунтованої підозри є наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Перевіряючи доводи клопотання старшого детектива на предмет наявності ризиків, передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, приховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні, слідчий суддя прийшов до висновку, що такі доводи є обґрунтованими, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, характер та ступінь суспільної небезпечності кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , конкретні обставини провадження та дані про особу підозрюваного, у тому числі про його сімейний та майновий стан, а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Так, про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду свідчать, зокрема тяжкість покарання за інкриміновані злочини у сукупності з вагомістю доказів причетності підозрюваного до їх скоєння.

При визначенні імовірності переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, одне із яких класифікується, як особливо тяжкий злочини (ч. 5 ст. 191 КК України) та відноситься до корупційних, що позбавляє можливості застосувати норми ст. 69, 75 КК України.

Вказане не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, оскільки при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25.04.2000, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

Водночас, слідчий суддя враховує, що підозрюваний ОСОБА_6 вже переховується від органу досудового розслідування, зокрема під виглядом виконання зовнішньоекономічного контракту № CP/08/22 від 08.08.2022 з компанією PL Engineering Sp. Z.o.o. на підставі листа запрошення PL Engineering Sp. Z.o.o. від 19.09.2022 № 35/07/М ОСОБА_6 видав наказ про своє відрядження до м. Краків, Республіки Польща від 19.09.2022 № 35 терміном на 85 днів з 22.09.2022 по 15.12.2022. Варто зазначити, що оглядом документів в електронній формі, що містяться в мережі Інтернет щодо діяльності та осіб, що мають відношення до компанії PL Engineering Sp. Z.o.o. від 04.11.2024 встановлено, що компанія PL Engineering Sp. Z.o.o. зареєстрована 06.07.2013 як PL Bioenergie Sp. Z.o.o., генеральним директором та акціонером якої став ОСОБА_17 , якому у кримінальному провадженні № 0000094 від 28.01.2023 повідомлено про підозру. Після відповідних змін компанія 07.09.2021 перейменована на PL Engineering Sp. Z.o.o. та в структуру власників та керівництва також увійшли син ОСОБА_18 ОСОБА_19 та дружина ОСОБА_20 (т. 3, а. с. 89-93).

Згідно з відомостями, які містяться в базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснив виїзд з України 22.09.2022 о 01:40 через пункт пропуску Краківець на автотранспортному засобі з використанням закордонного паспорту НОМЕР_3 та більше не в`їжджав на територію України (т. 3, а. с. 87-88).

Упродовж 2024 ОСОБА_6 неодноразово викликалася до органу досудового розслідування для вручення йому процесуальних документів та допиту у статусі підозрюваного, однак жодного разу до Національного бюро не з`явився та про причини своєї неявки не повідомив.

29.10.2024 ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук.

Наразі точне місцезнаходження ОСОБА_6 органу досудового розслідування не відоме. Допитаний в якості свідка батько ОСОБА_6 ОСОБА_15 повідомив, що його син знаходиться за кордоном і контактує з батьками з використанням спеціальних можливостей месенджеру «Телеграм», що не дає можливості співрозмовнику здійснити зворотній дзвінок (т. 3, а. с. 81-82). Вказане свідчить про застосування ОСОБА_6 заходів конспірації для переховування від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя погоджується, що факт тривалого проживання ОСОБА_6 за кордоном, наявність широкого кола зв`язків вказують на наявність достатніх фінансових ресурсів для тривалого перебування за кордоном, і як наслідок, переховування від органу досудового розслідування та суду.

Вказані обставини у сукупності між собою та з іншими обставинами цього кримінального провадження свідчать про наявність високого ступеня ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Обґрунтовуючи наявність ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, старший детектив у клопотанні посилається на те, що підозрюваний ОСОБА_6 , володіючи інформацією щодо виконання державного замовлення, наявності на балансі державного підприємства майна, обставин, що є предметом доказування у кримінальному провадженні може безперешкодно знищити, сховати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження: окремі документи, мобільні термінали, комп`ютерну техніку, флеш-накопичувачі та інші матеріальні носії інформації, що можуть підтверджувати обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, насамперед, їх вчинення групою осіб, які у тому числі є працівниками ДП «БЦКТ «Мікротек», слідчий суддя вважає слушними доводи сторони обвинувачення, що ОСОБА_6 , будучи колишнім керівником та маючи зв`язки з працівниками ДП «БЦКТ «Мікротек», може вживати заходи щодо знищення, приховування або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

При встановленні наявності ризику незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Крім того, про існування зазначеного ризику свідчить також те, що ОСОБА_6 перебуваючи на свободі зможе вільно спілкуватись та координувати дії інших підозрюваних, свідків, окремі з яких є колишніми та нинішніми працівниками ДП «БЦКТ «Мікротек» та перебували у його підпорядкуванні, зокрема, підбурювати їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання показань, які суперечитимуть зібраним у справі доказам та відмови від дачі показань на його користь, що негативним чином впливатиме на їх намір та можливість давати правдиві, послідовні показання під час досудового розслідування та судового розгляду, а також на дієвість кримінального провадження загалом.

За наведеного, на думку слідчого судді, доводи сторони обвинувачення про наявність ризику здійснення тиску зі сторони підозрюваного на свідків та інших підозрюваних у провадженні не є вочевидь необґрунтованими, тож існування такого ризику визнається слідчим суддею.

Разом з тим, слідчий суддя вважає недоведеним ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, який стороною обвинувачення зводиться виключно до абстрактних домислів про наявність у підозрюваного можливості здійснювати таке перешкоджання з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності чи втручання в процес досудового розслідування.

Таким чином, ризики, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України, знайшли своє підтвердження в ході дослідження матеріалів клопотання та не були спростовані стороною захисту.

Водночас слідчий суддя зазначає, що ризики слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Таким чином, за наведених вище обставин судом встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні, у тому числі особливо тяжкого злочину, наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки на даний час оголошений у міжнародний розшук, а також може знищити, приховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин правопорушення та незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

При цьому суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Кримінальний процесуальний закон передбачає, що відносно підозрюваного, який оголошений в міжнародний розшук, тобто, виїхав за межі України і не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора, слідчий суддя може обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (по своїй суті це є дозволом на затримання такої особи з метою доставки її до слідчого судді для вирішення питання запобіжного заходу, ч. 6 ст. 193 КПК України). Аналогічної позиції дотримується і колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у своїй постанові від 08.09.2022 по справі № 991/2957/22, провадження № 11-сс/991/260/22.

На підставі наведеного, слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, їх тяжкість, доведеність наявності ризиків, передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, на підставі чого дійшов висновку про необхідність обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Варто додати, що висловлені в ухвалі слідчого судді висновки за результатами розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень (ст. 198 КПК України).

При цьому слідчий суддя звертає увагу, що у разі затримання ОСОБА_6 питання можливості застосування до нього обраного запобіжного заходу або його зміну на більш м`який запобіжний захід буде повторно розглядатися судом у встановленому законом порядку.

Крім того, розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя позбавлений можливості визначити розмір застави (ч. 4 ст. 183 КПК України).

Положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України встановлено порядок розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного. Поряд з цим варто додати, що згідно з Інструкцією про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерпол, затвердженої спільним наказом МВС, ОГП, НАБУ,СБУ, ДБР, Мінфіну, Мінюсту від 17.08.2020 №613/380/93/228/414/510/2801/5, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є одним із обов`язкових документів, на підставі якого уповноважений орган запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну.

Положеннями ст. 562 КПК України встановлено , що у разі якщо при зверненні за допомогою в іноземній державі необхідно виконати процесуальну дію, для проведення якої в Україні потрібен дозвіл прокурора або суду, така процесуальна дія потребує надання відповідного дозволу прокурором або судом у порядку, встановленому цим Кодексом, лише у разі, якщо це передбачено міжнародним договором або є обов`язковою умовою надання такого виду допомоги за законодавством запитуваної сторони. При цьому строк дії такого дозволу не обмежується, а належно засвідчена копія дозволу долучається до матеріалів запиту.

З огляду на викладене, враховуючи наявні матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню. Строк дії ухвали слідчого судді в такому випадку не обмежений, з огляду на положення ч. 4 ст. 197, ч. 2 ст. 562 КПК України.

Керуючись статтями 176-178, 183-184, 193, 194, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 205-1, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 328, ч. 1 ст. 329 КК України у кримінальному провадженні №0000094 від 28.01.2023, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого має розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановити ухвалу.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1