Дата документу 25.11.2024
Справа № 334/7734/21
Провадження № 1-кс/334/2947/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4 ,

адвоката заінтересованої особи ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000055 від 03.09.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України,

установив:

12 листопада 2024 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, який накладений ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2021 року у справі №334/7734/21 (провадження №1-кс/334/2000/21)на об`єкти нерухомості, а саме: житловий будинок (літера А-2), навіс (літера Б), паркан (№1), ворота (№ 2) за адресою АДРЕСА_1 з забороною відчуження та розпорядження майном, яке подане в інтересах власника майна ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання вказав на те, що кримінальне провадження триває вже більше трьох років, проте за цей час підозри жодній особі не повідомлено. Також, адвокат вказує на те, що органом досудового розслідування не надано належних доказів того, що земельна ділянка, яка зафіксована в протоколі огляду є саме земельною ділянкою, розташованою за адресою АДРЕСА_1 . Вказане твердження на переконання адвоката є виключно припущенням слідчого.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання, вказавши на те, що реєстрації нерухомості є фіктивною, за дії щодо реєстрації державного реєстратора, який провів державну реєстрації названих вище об`єктів, за наслідками перевірки Міністерства юстиції довічно позбавлено доступу до відповідних державних реєстрів. Сама реєстрація нерухомості потрібна для незаконної приватизації земельної ділянки, а тривалість провадження зумовлена великою кількістю виявлених незаконних об`єктів нерухомості у цьому районі.

Також прокурор наголосив, що жодне право заявника не порушене, адже об`єкти нерухомості фактично відсутні.

Заслухавши пояснення учасників, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Положеннями ст. 98 КПК України унормовано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

У справах «Бакланов проти Росії» та «Фрізен проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним.

Згідно зі ст. 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Під час судового розгляду слідчим суддею встановлено, що:

- жодна особа не зверталась до органів місцевого самоврядування із заявою про надання земельної ділянки у власність, що спростовує твердження прокурора про намір незаконно приватизувати цю земельну ділянку;

- за наслідками камеральної перевірки Міністерством юстиції не прийнято рішення щодо скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, хоча такі повноваження є у Міністерства юстиції України;

- прокурор за три роки не звернувся ані до суду, ані до Міністерства юстиції України із вимогою про скасування нібито незаконної державної реєстрації на нерухоме майно;

- відомості про об`єкти нерухомості, а саме: житловий будинок (літера А-2), навіс (літера Б), паркан (№1), ворота (№ 2) за адресою АДРЕСА_1 до цього часу наявні у державному реєстрі.

Державна реєстрація прав - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а також права власності на об`єкти незавершеного будівництва шляхом внесення відповідного запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

У рішенні «Рисовський проти України» ЄСПЛ зазначив, що Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119).

Ураховуючи наведене та той факт, що прокурором не надано пояснень стосовно доказового значення об`єктів нерухомого майна у кримінальному провадженні за ч. 3 ст. 358 КК України, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання про скасування арешту майна.

Керуючись ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2021 року у справі №334/7734/21 (провадження №1-кс/334/2000/21)на об`єкти нерухомості, а саме: житловий будинок (літера А-2), навіс (літера Б), паркан (№1), ворота ( АДРЕСА_2 з забороною відчуження та розпорядження майном

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Резолютивна частини ухвали виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 25.11.2024 року.

Повний текст ухвали складено та підписано 26.11.2024 року .

Слідчий суддя ОСОБА_1