ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1966/24 Справа № 202/5071/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2024 року у кримінальному провадженні № 0000530 від 19 листопада 2021 року стосовно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпро, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 11 січня 2019 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 190, ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_7 захисника в режимі відеоконференції ОСОБА_8

представник потерпілого ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2024 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 190 КК - у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч. 4 ст. 358 КК - у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2019 року у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Цивільний позов АТ Перший український міжнародний банк про стягнення майнової шкоди задоволено та стягнуто з ОСОБА_6 майнову шкоду у розмірі 10 000 гривень.

Цивільний позов АТ Ідея Банк про стягнення майнової шкоди задоволено та стягнуто з ОСОБА_6 в рахунок майнової шкоди у розмірі 21 000 гривень.

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 190 КК, а саме в заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, та у вчиненні кримінального проступку за ч. 4 ст. 358 КК, а саме у використанні завідомо підробленого документу, при таких обставин.

ОСОБА_6 у 2021 році, більш точного часу не встановлено, однак не пізніше 06.07.2021 року у невстановленому місці та в невстановлений час, маючи умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме заволодіння грошовими коштами банківських установ, які він визнав предметом свого злочинного посягання, вирішив заволодіти грошовими коштами видаючи себе за іншу особу, використовуючи при цьому завідомо підроблений документ, який отримав у невстановленому місці та часі.

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 , спрямований на використання завідомо підробленого документа, а також направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно, 06.07.2021 року в денний час, приблизно в 17 годині 15 хвилин, прибув до приміщення відділення № НОМЕР_1 АТ «ПУМБ» розташованого за адресою: АДРЕСА_2 де, достовірно знаючи, що не є особою на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приблизно в 17:15-17:20 годин, 06.07.2021 року, пред`явив співробітнику відділення АТ «ПУМБ» ОСОБА_11 підроблений документ, а саме оригінал паспорту громадянина України серійний номер НОМЕР_2 , виданий Комунарським РВ УМВС України в Запорізькій області 10 жовтня 1996 року на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та картку платника податків на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 реєстраційний номер НОМЕР_3 (дата видачі 14.10.2001 року), видану Комунарським ДПІ м. Запоріжжя, з метою отримання споживчого кредиту, тим самим використав завідомо підроблений документ.

У подальшому працівник відділення АТ «ПУМБ» ОСОБА_11 , не підозрюючи про злочинний намір ОСОБА_6 , на підставі наданих документів уклав угоду про відкриття кредитної лінії на ім`я ОСОБА_10 , із оформленням банківської платіжної картки з кредитним лімітом 10000 гривень та видав кредитну картку миттєвого випуску (не персоніфіковану) з пін-кодом до неї ОСОБА_5 . ОСОБА_6 , після чого останній покинув місце злочину та використав грошові кошти з вказаної кредитної картки на власний розсуд, спричинивши АТ ПУМБ майнову шкоду у розмірі 10 000 гривень.

Далі, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 07.07.2021 року в денний час, приблизно в 16:10 годині, прибув до приміщення відділення АТ «Ідея Банк», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, 11-Б, де реалізуючи свій злочинний умисел, приблизно в 16:10-16:15 годині, 07.07.2021 року, пред`явив співробітнику відділення АТ «Ідея Банк» ОСОБА_12 підроблений документ, а саме оригінал вищезазначеного паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_10 та картку платника податків на ім`я ОСОБА_10 , з метою отримання споживчого кредиту, тим самим використав завідомо підроблений документ.

У подальшому працівник відділення АТ «Ідея Банк» ОСОБА_12 , не підозрюючи про злочинний намір ОСОБА_13 , на підставі наданих документів уклав угоду про відкриття кредитної лінії та страхування на ім`я ОСОБА_10 , із оформленням банківської платіжної картки із дебетно-кредитною схемою поточний рахунок НОМЕР_4 з кредитним лімітом 21,000 гривень та видав платіжну картку з пін-кодом до неї ОСОБА_6 , після чого останній покинув місце вчинення кримінального правопорушення та використав грошові кошти з кредитної картки на власний розсуд, тим самим спричинив майнову шкоду АТ «Ідея банк» у розмірі 21,000 гривень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Обвинувачений зазначає, що в порушення вимог ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) судом не було встановлено обставини того, що він правильно розуміє зміст цих обставин, та не пересвідчився щодо відсутності сумнівів в добровільності позиції, також не досліджено належним чином усі наявні у матеріалах справи докази. Як на підставу для скасування вироку суду посилається на п. 4 ч. 2 ст. 412 КПК, якщо судове провадження здійснено за відсутності захисника у разі його обов`язкової участі. Крім того, вважає, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та його особі через суворість. Суд залишив поза увагою, що обвинувачений має матір похилого віку, 1937 року народження, яка хворіє та потребує стороннього догляду, ним зроблені належні висновки для себе щодо вчиненого, він має міцні соціальні зв`язки та обов`язки по піклуванню за матір`ю, відсутність скарг за місцем проживання, наявність обставини, яка пом`якшує покарання. Така обтяжуюча обставина як рецидив кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 358 КК в обвинуваченні йому не висувалася.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином. Захисник повідомив, що обвинувачений не з`явився через хворобу матері, тому просив за можливості відкласти розгляд апеляційної скарги. Враховуючи, що обвинувачений був повідомлений про судове засідання належним чином, заяв та клопотань про відкладення апеляційного розгляду не подавав та його участь не є обов`язковою та його неявка не перешкоджає проведенню розгляду з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведений за його відсутності.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції захисник підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити, скасувати вирок і призначити обвинуваченому мінімальне покарання, передбачене в санкції статті із застосуванням статті 75 КК. Пояснив також, що обвинувачений на час винесення вироку він відбув попереднє покарання, про що надав суду відповідні документи з органу пробації, проте суд цього не врахував.

Представник потерпілого АТ ПУМБ ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вважав вирок суду законним та просив залишити його без змін.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, посилаючись на її необґрунтованість, вирок суду першої інстанції просила залишити без змін, а в задоволенні скарги відмовити.

Мотиви апеляційного суду.

За змістом ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Стаття 94 КПК передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого в частині порушення вимог ч. 3 ст. 349 КПК, що судом не було встановлено обставини того, чи він правильно розуміє зміст цих обставин, та не пересвідчився щодо відсутності сумнівів в добровільності позиції, апеляційний суд вважає неспроможними та такими, що ґрунтуються на власному хибному тлумаченні кримінального процесуального закону.

Так, відповідно до матеріалів справи судовий розгляд кримінального провадження не проводився у скороченому порядку відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК та з аудіозапису і журналу судового засідання за 04.04.2023 слідує, що суд, з`ясувавши думки сторін, встановив такий обсяг та порядок дослідження доказів: допитати свідка, дослідити письмові матеріали кримінального провадження, допитати обвинуваченого.

Не знайшли свого підтвердження і посилання обвинуваченого як на підставу для скасування вироку суду через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону щодо проведення судового провадження за відсутності захисника, оскільки перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що у підготовчому судовому засіданні суд першої інстанції задовольнив клопотання обвинуваченого та призначив йому захисника. В подальшому під час як судового розгляду в суді першої інстанції, так і апеляційного розгляду, захист інтересів та прав обвинуваченого здійснював захисник ОСОБА_14 .

При цьому інших обґрунтувань в цій частині, окрім посилання в апеляційній скарзі на норми ст. 49, п. 4 ч. 2 ст. 412 КПК, обвинувачений не наводить та апеляційний суд не вбачає допущення судом першої інстанції будь-яких порушень права на захист обвинуваченого.

Разом з тим перевіркою матеріалів кримінального провадження апеляційним судом встановлено неповне фіксування судового провадження за допомогою технічних засобів. Для встановлення чи дана обставина вплинула на законність ухваленого судом рішення судом апеляційної інстанції було витребувано від суду першої інстанції копії всіх журналів судових засідань, проведених під час судового провадження, разом з архівними копіями технічних носіїв, відповідно до яких було виявлено наступне.

13.03.2023 у підготовчому судовому засіданні за клопотанням обвинуваченого постановлено ухвалу про призначення йому захисника та відкладено судове засідання на 11 годину 21.03.2023, в якому призначено кримінальне провадження до судового розгляду на 11 годину 30 хвилин 04.04.2023.

В судовому засіданні 04.04.2023 суд визначив порядок дослідження доказів та на питання головуючого судді обвинувачений пояснив, що йому зрозуміле обвинувачення, вину визнає частково, бо гроші не знімав, однак цивільні позови визнає, надавати покази згоден. Судовий розгляд був відкладений на 25.04.2023, яке у зв`язку з неявкою свідка та клопотанням захисника також відкладений.

Надалі в матеріалах кримінального провадження є підряд чотири довідки секретаря судового засідання без дат, відповідно до яких фіксування технічним засобом судового засідання не здійснювалося відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі.

В надісланих судом першої інстанції архівних копіях наявний журнал судового засідання з технічною фіксацією за 11.07.2023, який відсутній в матеріалах кримінального провадження. Відповідно до журналу та аудіозапису в судовому засіданні 11.07.2023 суд першої інстанції дослідив письмові матеріали кримінального провадження та відклав судове засідання на 11 годину 07.09.2023 для допиту обвинуваченого.

Проте журналу судового засідання, як і носія його технічної фіксації, за 07.09.2023, коли мав відбутися допит обвинуваченого, в матеріалах кримінального провадження та надісланих архівних копіях немає.

Натомість в матеріалах кримінального провадження наявні лише вказані вище чотири довідки секретаря судового засідання без дат (між судовими засіданнями за 25.04.2023 та 28.09.2023) та наступне судове засідання відбулося 28.09.2023, в якому допитувався свідок ОСОБА_15 та суд зазначив, що письмові докази дослідили, допитали обвинуваченого і оголосив перерву до 01.11.2023 для підготовки до судових дебатів.

В судовому засіданні 01.11.2023 суд перейшов до судових дебатів, вислухавши прокурора, захисника та відклав судове засідання на 12 годину 28.11.2023.

Надалі в матеріалах справи є підряд дві довідки секретаря судового засідання без дат, відповідно до яких фіксування технічним засобом судового засідання не здійснювалося відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі.

Наступне судове засідання відбулося 05.02.2024 та відповідно до відомостей, які містяться в журналі судового засідання, на запитання головуючого судді захисник заявив клопотання про здійснення запиту до органу пробації, прокурор не заперечив і узгодили дату слухання. Водночас перевірити вказані відомості і чи був поновлений судовий розгляд судом, оскільки в попередньому судовому засіданні 01.11.2023 суд перейшов до судових дебатів, виявилося неможливим, через відсутність повної технічної фіксації даного судового засідання. Аудіозапис судового засідання триває лише 6 секунд.

Надалі судове засідання відбулося 29.02.2024 та з аудіозапису судового засідання встановлено, що суд оголосив відповідь з органу пробації та знову перейшов до судових дебатів, вислухавши прокурора, захисника та обвинуваченого, після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив резолютивну частину вироку. При цьому відповідь з органу пробації, які оголошував суд першої інстанції в судовому засіданні, відсутня в матеріалах кримінального провадження.

Таким чином апеляційний суд встановив відсутність технічної фіксації та журналу судового засідання, в якому був проведений допит обвинуваченого, відсутність аудіозапису судового засідання за 05.02.2024, відомостей про те, чи поновлювався судовий розгляд після початку судових дебатів, до яких перейшов суд в судовому засіданні 01.11.2023.

Відповідно до ч. 4 ст. 349 КПК допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадків, передбачених частиною третьою статті 323 та статтею 381 цього Кодексу.

Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_6 погодився на надання показів під час судового розгляду, які у вироку суд першої інстанції детально зазначив, однак в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості та журнал судового засідання з технічною фіксацією, в якому був проведений допит обвинуваченого і відповідно перевірити його покази виявилося неможливим, в той час як в апеляційній скарзі обвинувачений посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Апеляційний суд зважає, що засада судочинства щодо гласності судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, яка передбачена статтею 129 Конституції України, розкрита у ст. 27 КПК і складається із трьох взаємопов`язаних елементів: 1) гласність судового провадження; 2) відкритість судового провадження; 3) повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Ураховуючи те, що зазначена засада є цілісною, фіксування судового засідання є допоміжним елементом щодо двох інших елементів гласності судового процесу, яка полягає у забезпеченні обізнаності учасників судового провадження щодо результатів судового розгляду та у праві на ознайомлення з процесуальними рішеннями й отримання їхніх копій, а також на отримання в суді інформації про дату, час і місце судового розгляду та про ухвалені в ньому судові рішення (ч. 1 ст. 27 КПК), та відкритості судового процесу право кожного бути присутнім під час судового розгляду, за винятком випадків, визначених законом (ч. 2 ст. 27 КПК).

Частиною 4 ст. 107 КПК передбачено, що фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим, окрім випадків, визначених у цій нормі (у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб).

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо не виконано вимоги про фіксування судового провадження за допомогою технічних засобів фіксування кримінального провадження в суді першої або апеляційної інстанції.

Апеляційний суд звертає увагу на зміст ст. 412 КПК, якою визначено, що невід`ємною властивістю поняття «істотність порушення вимог кримінального процесуального закону» є його здатність перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Системно-структурний аналіз зазначених норм КПК свідчить, що для з`ясування питання про те, як неповне фіксування судового провадження за допомогою технічних засобів вплинуло на законність ухваленого судом рішення, необхідно виходити з «рівня істотності» відхилень від вимог норми кримінального процесуального права.

Також колегія суддів враховує усталену практику Верховного Суду, відповідно до якої відсутність технічного запису судового засідання не завжди є істотним та тотожним порушенню, передбаченому п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК, яке є безумовною підставою для скасування судового рішення, зокрема викладеною у постановах від 20 листопада 2023 року (справа № 359/10291/19, провадження № 51-3346км22), від 20 вересня 2022 року (справа № 334/3880/17, провадження № 51-482 км 22), від 16 грудня 2020 року (справа № 219/828/18, провадження № 51-2460км20), від 26 травня 2021 року (справа № 492/1259/15-к, провадження № 51-317км21) від 29 вересня 2020 року (справа № 554/41/17, провадження № 51-6509км19).

Однак, апеляційний суд зважає і на те, на що неодноразово також звертав увагу суд касаційної інстанції, що за певних обставин відсутність звукозаписів окремих судових засідань може стати підставою для скасування судових рішень, якщо це істотно вплинуло або могло вплинути на законність та вмотивованість судового рішення чи істотно порушило процесуальні права сторін.

В даному конкретному випадку відсутність технічного запису та журналу судового засідання, в якому був проведений допит обвинуваченого, відсутність аудіозапису судового засідання за 05.02.2024, відомостей про те, чи поновлювався судовий розгляд після початку судових дебатів, до яких перейшов суд в судовому засіданні 01.11.2023, колегія суддів визнає істотним порушенням, що є безумовною підставою для скасування судового рішення відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК. Зважаючи при цьому на те, що в судовому засіданні 04.04.2023 обвинувачений пояснив, що йому зрозуміле обвинувачення та вину визнає частково, в той час як у вироку зазначені покази обвинуваченого, відповідно до яких останній свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК визнав та надав пояснення, які перевірити неможливо через відсутність технічного запису.

З огляду на вищевикладене, у зв`язку з допущеними порушеннями судом першої інстанції, апеляційний суд позбавлений можливості прийняти судове рішення по суті, а тому питання щодо доведеності чи недоведеності обвинувачення, достовірності або недостовірності доказів, переваги одних доказів над іншими, правильності кваліфікації дій обвинуваченого та призначення покарання не можуть бути вирішені судом апеляційної інстанції наперед згідно з ч. 2 ст. 415 КПК, а мають бути перевірені під час нового судового розгляду.

За таких обставин та враховуючи приписи ч. 2 ст. 415 КПК, доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості та особі обвинуваченого внаслідок суворості не заслуговують на увагу та мають бути перевірені під час нового судового розгляду.

При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, з дотриманням встановленого законом порядку повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, дослідити докази та дати їм належну правову оцінку з точки зору їх допустимості та достовірності, та ухвалити рішення, яке буде відповідає вимогам обґрунтованості та вмотивованості.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, вирок суду скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 415 КПК, апеляційний суд-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2024 року стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 190, ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4