Справа № 444/4014/24
Провадження № 1-кп/444/380/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2024 року Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

номер кримінального провадження 0000426, внесеного 22.09.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та зареєстрованої в АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_2 , українки, громадянина України, одружена, має на утримані одну неповнолітню дитину, освіта середня, не інвалід, не працює, раніше не судима, паспорт 005838646 виданий 11.03.2021 р. органом 4828, ІПН , УНЗР 780, тел. НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 332 ч. 1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 , розуміючи, що відповідно до постанови КМУ № 57 від 25.01.1995 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», право перетину кордону надається чоловікам, які мають дружину із числа осіб з інвалідністю і супроводжують таких осіб для виїзду за межі України, використавши підроблені документи, а саме пенсійне посвідчення серії НОМЕР_2 від 15.01.2024, видане Пенсійним фондом України та довідку до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 837402, видану Обласною медико-соціальною експертною комісією № 1 від 09.01.2024, згідно яких остання являється інвалідом II групи, 22.09.2024 приблизно о 11.00 год., перебуваючи в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Рава-Руська-Гребенне», що розташоване по АДРЕСА_3 , з метою незаконного перетину державного кордону її чоловіком ОСОБА_5 в Республіку Польща сприяла йому в цьому, шляхом супроводження через державний кордон України, а також надання для пред`явлення працівнику прикордонної служби, пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 від 15.01.2024, виданого Пенсійним фондом України та довідки до акту огляду медико- соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 837402, виданої Обласною медико-соціальною експертною комісією № 1 від 09.01.2024, що надавало ОСОБА_5 , право безперешкодно перетнути державний кордон України, оскільки він супроводжує свою дружину інваліда.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинила сприяння незаконного переправлення особи через державний крордон України, тобто вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 332 КК України.

Відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням характеризуючих даних обвинуваченої, так як проти такого не заперечують учасники судового провадження. Винуватість обвинуваченої у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення стверджується доказами, які є в матеріалах справи. Фактичні обставини справи, які стверджуються цими доказами, не оспорювались в ході судового розгляду ні обвинуваченою, ні іншими учасниками. Судом зясовано, чи правильно сторони розуміють зміст цих обставин, чи не мають сумнівів у добровільності їх позиції, а також розяснено їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні, після розяснення їй суті обвинувачення підтвердила вищевказані обставини, у вчиненні злочину свою вину визнала повністю і пояснила, що дійсно все відбувалося як зазначено в обвинувальному акті. Бажала з чоловіком виїхати за кордон, оскільки переживала за нього, так як він може бути призваний на військову службу та потрапити на фронт. Бажала в любий спосіб убезпечити чоловіка, батька їхньої дитини від війни. У вчиненому розкається, просить суворо не карати, так як має на утриманні малолітню дитину.

Таким чином, суд приходить до переконання про винуватість обвинуваченої у скоєнні предявленого їй кримінального правопорушення.

Вина обвинуваченої ОСОБА_3 полягає в тому, що вона вчинила сприяння незаконного переправлення особи через державний крордон України, а тому суд її дії кваліфікує за ст. 332 ч. 1 КК України.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 332 КК України за вчинення якого судиться ОСОБА_3 , згідно із ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

При обрані покарання підсудній ОСОБА_3 суд враховує тяжкість скоєного нею злочину, обставини справи, а саме, дані, що характеризують особу підсудної, обтяжуючі та пом`якшуючі покарання обставини, і з врахуванням наведеного перспективи її виправлення та попередження з її боку нових злочинів, а саме, що підсудна за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, раніше не судилася, не перебуває на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра, не інвалід, не хворіє, одружена, має на утриманні малолітню дитину.

Обставин, що обтяжують відповідальність підсудної судом не встановлено.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_3 є її розкаяння у вчиненому, так як вона в судовому засідання повністю визнала свою вину та дала правдиві покази про обставини вчиненого нею злочину.

Обвинувачена ОСОБА_3 не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності чи у стані неосудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст. 65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості вчиненого злочину, що згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином, враховує наслідки та обставини вчиненого злочин, особу винної, її вік, сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, характеризуючі дані, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, наявність обставини, що пом`якшує її відповідальність, а також наявність на утриманні малолітньої дитини, а тому, суд приходить до висновку про необхідність обрання обвинуваченій покарання в межах мінімальної санкції статті 332 ч. 1 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 роки, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та для попередження вчинення нею нових злочинів.

Крім цього, суд, враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 , раніше не судилася, щиро покаялася у вчиненому та дала зізнавальні покази, має на утриманні малолітню дитину, приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства, і що обвинувачену слід звільнити від відбуття покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України, встановивши їй відповідний іспитовий термін та покласти на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, так як таке покарання є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Питання речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати винною ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 332 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного їй покарання з випробовуванням строком на 1 (один) рік, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить новий злочин і виконає покладені на неї судом обовязки.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов"язати ОСОБА_3 періодично з"являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:

- пенсійне посвідчення серії НОМЕР_2 , видане 15.01.2024 р. та довідку до акта огляду медико-соціальною комісією серії 12ААВ № 837402, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження 0000426, які перебувають у розпорядженні Жовківської окружної прокуратури - залишити при матеріалах даного кримінального провадження.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 30 діб з часу проголошення даного вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Суддя: ОСОБА_1