ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/819/487/24 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
Категорія: повернення заяви
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 29 серпня 2024 року про повернення заяви,

ВСТАНОВИЛА:

Вищевказаною ухвалою суду першої інстанції повернуто заяву засудженого ОСОБА_7 про встановлення факту порушення його конституційних прав, оскільки його заява подана на російській мові та не підписана електронним підписом.

Не погодившись з вищевказаною ухвалою суду першої інстанції засуджений ОСОБА_7 подав на неї апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та задовольнити його вимоги зазначені в заяві поданій до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність оскаржуваної ухвали, а саме ухвалення її з порушенням вимог ст.ст. 10, 29 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого на підтримання доводів апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши та перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, вислухавши сторони в судових дебатах, колегія судді приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Прийняте судом першої інстанції процесуальне рішення за заявою засудженого ОСОБА_7 , на переконання колегії суддів апеляційного суду, є законним обґрунтованим та належно мотивованим, ухваленим з дотримання норм матеріального т а процесуального права з огляду на наступне.

Так, згідно ч.1 ст.10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

Відповідно до ч. 5 ст.10, п. 4 ч.1 ст.92 Конституції України, застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається виключно законами України.

Відповідно до ст. 1, ч. 6 ст. 13 та ч.ч. 1,2, ст. 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року №2704-VIII єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова.

Органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом.

У судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

За змістом ст.12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою.

Зазначене узгоджується з позицією Конституційного Суду України викладеною в Рішеннях №10-рп/99 від 14.12.1999 року та №1-р/2021 від 14.07.2021 року про те, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 29 КПК України, кримінальне провадження у судах здійснюється державною мовою.

Разом з тим, як вірно зазначено судом першої інстанції, передбачена чинним законодавством України вимога щодо подання документів українською мовою не є перешкодою у доступі до правосуддя та не звужує права учасників провадження за мовною ознакою, оскільки процесуальним законодавством гарантовано право учасників провадження щодо користування ними в судовому процесі рідною мовою або мовою, якою вони володіють.

Пунктом 18 ч. 3 ст. 42 КПК України, передбачено, право підозрюваного, обвинуваченого користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та, в разі необхідності, користуватися послугами перекладача за рахунок держави. Засуджений має права обвинуваченого, передбачені ст.42 цього Кодексу, в обсязі, необхідному для його захисту на відповідній стадії судового провадження (ч.3 ст.43 КПК України).

Реалізуючи своє право на користування в судовому процесі рідною мовою або мовою, якою володіють, а також право на судовий контроль на стадії досудового слідства, чи на оскарження судових рішень в апеляційній (касаційній) інстанції підозрюваний, обвинувачений чи засуджений, які в установленому законом порядку були забезпечені послугами перекладача, вправі звертатися до нього по допомогу для перекладу документів, які готуються на розгляд слідчого судді або суду за результатами якого може бути розпочато розгляд скарги, у тому числі ухвалено рішення про відкриття апеляційного чи касаційного провадження.

Переклад таких документів надає можливість слідчому судді чи суду з`ясувати наявність в особи, яка звертається, прав на таке звернення, а також перевірити дотримання нею передбачених КПК вимог щодо змісту документа і його додатків, адже право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення (п.37 рішення Європейського Суду з прав людини від 18.11.2010 року (справі «Мушта проти України»).

Діючим процесуальним законодавством не передбачені залучення перекладача для перекладу суду процесуальних документів, переданих на їх розгляд, складених недержавною мовою та можливість суду до прийняття заяви до розгляду постановляти будь-які рішення, в тому числі і залучати перекладача.

Крім того, відповідно до вимог КПК України, оригінал документу з яким особа звертається до суду має бути виготовлений в паперовій формі або в електронній, з електронним підписом автора.

Як передбачено ч. 1 ст. 35 КПК України, у суді функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

Відповідно до п. 27 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», кваліфікований електронний підпис удосконалений електронний підпис, що створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Згідно п. 44 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» підписувач - фізична особа, яка створює електронний підпис.

Як вбачається з матеріалів провадження заява від імені ОСОБА_7 була направлена до суду першої інстанції в електронному вигляді, але електронним підписом не підписана, що є перешкодою для ідентифікації особи, яка її подала.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції прийшов до цілком правильного висновку про необхідність повернення заяви ОСОБА_7 , при цьому йому було роз`яснено можливість повторного звернення до суду та роз`яснено порядок такий дій, що не порушує його прав на доступ до правосуддя.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали не встановлено.

З огляду на те, що доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 29 серпня 2024 року, якою повернуто його заяву без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10