Провадження № 1-кс/592/5056/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2024 року м.Суми

Слідча суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми клопотання старшої слідчої СВ ВП №4 (м. Суми) Сумського РУП ГУНП у Сумській області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000408 від 24.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України,

у с т а н о в и л а:

В поданому клопотанні слідча просить накласти арешт на вилучені 24.07.2024 під час огляду місця події - земельної ділянки №:06:005:0154 комбайн марки «Нива» №099818 д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у власності ОСОБА_4 , т/з ГАЗ САЗ д.н.з. НОМЕР_2 , який перебуває у власності ОСОБА_7 та у користуванні ОСОБА_4 , з метою забезпечення збереження речового доказу та спеціальної конфіскації.

Заслухавши слідчого на підтримку поданого клопотання, власника майна та його представника, які заперечували проти його задоволення, дослідивши матеріали клопотання, слідча суддя дійшла таких висновків.

24.07.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000408 внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.197-1 КК України, досудове розслідування в якому здійснюється відділенням поліції №4 (м. Суми) Сумського РУП ГУНП в Сумській області.

Згідно з даними досудового розслідування, а саме: повідомленням голови Садівської територіальної громади ОСОБА_8 , невідома особа самовільно зайняла земельну ділянку перед с. Симонівка Сумського району у охоронюваній зоні навколо об`єкта енергетичної системи.

З протоколу огляду місця події: вільно доступної земельної ділянки за межами с. Симонівка Сумського району за координатами 50.8346507, 34.6267868, з кадастровим номером :06:005:0154, загальною площею 6,8708 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка перебуває у комунальній власності Садівської територіальної громади, вбачається, що 24.07.2024, у період часу з 19:40 до 19:48, з засіяного пшеницею поля було вилучено комбайн марки «Нива» №099818 д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у власності ОСОБА_4 , т/з ГАЗ САЗ д.н.з. НОМЕР_2 , який перебуває у власності ОСОБА_7 та у користуванні ОСОБА_4 .

За змістом ст.98, п.1 ч.2 та ч.3 ст.170 КПК України, арешт майна, метою якого є збереження речових доказів, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що це майно є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Наявні всі підстави вважати, що вилучений комбайн та вантажний автомобіль, за допомогою яких ОСОБА_4 збирав врожай пшениці на земельній ділянці №:06:005:0154, є знаряддям вчиненого кримінального правопорушення, відповідають зазначеним у ст.98 КПК України критеріям та обґрунтовано визнані слідчим речовими доказами.

Проте, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості (п.7 ч.2 ст.131 КПК України).

Згідно з ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе лише якщо: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно із ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Як повідомив в судовому засіданні ОСОБА_4 , арешт належного йому комбайна та вантажного автомобіля, який перебував у нього в користування, унеможливить зібрання ним врожаю пшениці на земельних ділянках, площею 4 га, що перебувають в його власності. В той же час, свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні він визнає, щиро кається та має намір відшкодувати заподіяні Садівській територіальній громаді збитки.

За таких обставин, в умовах досить обмеженого часу для збору врожаю пшениці, накладення арешту на комбайн марки «Нива» №099818 д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у власності ОСОБА_4 , т/з ГАЗ САЗ д.н.з. НОМЕР_2 , який перебуває у власності ОСОБА_7 , вочевидь є неспівмірним з втручанням в права титульного власника майна на мирне володіння, користування та розпорядження майном, може завдати суттєвих збитків та свідчити про порушення вимог статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції з захисту прав людини, що є неприпустимим.

Відтак, слідчим не доведено, що завдання кримінального провадження виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власників майна, і арешт майна у даному випадку не відповідатиме критеріям розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання слідчого задоволенню не підлягає.

При цьому, зважаючи на те, що в даному кримінальному провадженню ОСОБА_4 не повідомлено про підозру, посилання слідчої про накладення арешту на комбайн та вантажний автомобіль з метою забезпечення спеціальної конфіскації не відповідає вимогам ч.4 ст.170 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст. ст.131,132,170-173,370,372 КПК України, слідча суддя

п о с т а н о в и л а :

Відмовити у задоволенні клопотання слідчої про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000408 від 24.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідча суддя ОСОБА_1