Справа № 946/9309/19
Провадження № 1-кп/946/308/24
УХВАЛА

04 грудня 2024 року місто Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

провівши в місті Ізмаїл Одеської області відкрите судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001225, за обвинуваченням -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Ізмаїл, Одеської області, громадянин України, українець, з середньою освітою, не працюючий, не одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89-91 КК України не має судимостей,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлені наступні фактичні дані.

ОСОБА_4 не маючи на те спеціального дозволу, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, повторно, придбав у невстановленому місці, час та в невстановлений спосіб наркотичний засіб - метадон, який в подальшому зберігав при собі, для особистого вживання без мети збуту.

07.06.2019 співробітниками Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області в період часу з 12 години 40 хвилин до 13 години 05 хвилин, в ході огляду місця події, біля адміністративної будівлі Ізмаїльського міськрайонного суду, розташованої у м. Ізмаїлі Одеської області по вул. Клушина, 2-6, у ОСОБА_4 виявлено та вилучено полімерний згорток з кристалічною речовиною білого кольору масою 0,197 г, який він видав на вимогу співробітників поліції з лівої шкарпетки.

Кристалічна речовина білого кольору містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, кількісний вміст якого становить 0,09 г, який ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав для особистого вживання без мети збуту.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 309 КК України, за ознаками незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчиненого повторно.

В судовому засіданні під час допиту обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою провину у вищевказаному кримінальному правопорушенні та повідомив, що вчинив його за обставин, зазначених в обвинувальному акті. Також, ОСОБА_4 повідомив, що 07.06.2019 полімерний згорток з кристалічною речовиною білого кольору він знайшов зранку на землі коли йшов по вул. Клушина в м. Ізмаїл до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області та розгорнувши його він зрозумів, що там знаходиться наркотичний засіб метадон, який він вирішив залишити собі для особистого вживання, заховавши його у шкарпетку.

При цьому, Законом України від 22.11.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», ч. 2 ст. 309 КК України викладено у новій редакції, а саме: ті самі дії, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах.

Таким чином, з ч. 2 ст. 309 КК України виключено кваліфікуючу ознаку «повторності».

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

У зв`язку з викладеним умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України, за ознаками незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у висунутому йому обвинуваченні та просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження відносно нього, у зв`язку із закінченням строку давності.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого.

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК, яке в силу ч. 2 ст. 12 КК є кримінальним проступком.

З довідки про судимість вбачається, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, інших кримінальних правопорушень не вчиняв.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та про закриття кримінального провадження з таких підстав.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК встановлено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 8 ст. 284 КПК встановлено, що закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує, в цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як було встановлено, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні 07.06.2019 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК, яке в силу ст. 12 КК на час його вчинення відносилося до категорії злочинів середньої тяжкості, а на даний час відносяться до категорії проступків, за яке передбачене покарання у виді обмеження волі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК у редакції чинної на час вчинення ОСОБА_4 діяння, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Відповідно ж до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК чинної редакції особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, а також минули п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк більше двох років.

Крім того, ч. 2 ст. 49 КК встановлений граничний строк давності за вчинення кримінального проступку п`ять років.

Враховуючи, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII (далі Закон №2617-VIII), що набирав чинності з 01.07.2020, до ст. 12 КК були внесені зміни щодо класифікації кримінальних правопорушень, покарання за ч. 1 ст. 309 КК було пом`якшено, а також дещо по-іншому визначено обчислення строків давності відповідно до ст. 49 КК з урахуванням нової класифікації кримінальних правопорушень, то в силу ч. 1 ст. 5 КК суд вважає за необхідне керуватися положеннями КК у редакції вказаного Закону №2617-VIII, оскільки він пом`якшує кримінальну відповідальність та поліпшує становище обвинуваченого ОСОБА_4 .

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 31.08.2023 ОСОБА_4 був оголошений розшук та провадження зупинене. Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 21.09.2023 провадження було відновлено. Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 ухилявся від досудового розслідування, але на строк лише у 21 день, у зв`язку з чим строк давності відповідно до ч. 2 ст. 49 КК зупинявся на цей строк, але все одно на даний час сплив.

Отже, саме формулювання вказаних положень ст. 49 КК, п. 1 ч. 2, ч. 8 ст. 284, ч. 3 ст. 288 КПК, свідчить про те, що вони є імперативними та не залежить як від думок учасників судового провадження, так і від розсуду суду. Тому у випадку встановлення усіх обставин, які є підставою для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності з цих підстав, та при наявності його згоди на це, незалежно від визнання ним своєї вини, то суд зобов`язаний прийняти рішення про звільнення його від кримінальної відповідальності та про закриття кримінального провадження, незалежно від думок учасників судового провадження.

Крім того, чинним законодавством не заборонено звільняти особу від кримінальної відповідальності та закривати кримінальне провадження у зв`язку з тим, що особа не визнає свою винуватість. З наведеної ч. 8 ст.284 КПК випливає, що єдиною умовою для закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності є лише згода обвинуваченого на це. У даному ж випадку обвинувачений ОСОБА_4 надав суду свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, згідно ст. 49 КК, у зв`язку із закінченням строку давності, та на закриття кримінального провадження відносно нього у зв`язку з цим.

Таким чином, враховуючи, те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні 07.06.2019 кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі (на час його вчинення злочин середньої тяжкості), після чого він нових злочинів не вчиняв, то на день вирішення питання про його звільнення від кримінальної відповідальності минули строки більш ніж більш ніж три роки з 07.06.2019 (обвинувачення за ч.1 ст. 309 КК), тому, а також з урахуванням згоди обвинуваченого ОСОБА_4 , на підставі імперативних положень ст. 49 КК він має бути звільнений від кримінальної відповідальності як за ч. 2 ст.296 КК, так і за ч.1 ст.309 КК.

Оскільки суд дійшов висновку про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, то кримінальне провадження відносно нього за ч. 1 ст. 309 КК має бути закрите на підставі п. 1 ч.2 ст.284 КПК.

Керуючись ст. 49 КК, ст. ст. 284, 370 372 КПК, суд

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК, від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК.

Закрити кримінальне провадження № 946/9309/19, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001225, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності.

Скасувати арешт на речові докази накладений згідно ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду від 11 червня 2019 року. Речові докази: полімерний згорток з порошкоподібною речовиною білого кольору - знищити.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України - у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, а якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1