Справа № 694/2001/24 Провадження №1-кп/694/136/24
Вирок
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
20.08.2024 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, Полтавської області, громадянина України, українця, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , який має середню освіту, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, депутатом будь-яких рад не являється, інвалід ІІІ групи, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого;
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України,
з участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
09 липня 2024 року близько о 11 год 00 хв., ОСОБА_4 , знаходячись в приміщені магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , переслідуючи умисну корисливу мету направлену на незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживаючи довірою, діючи протиправно і розуміючи протиправність своїх дій під приводом обміну іноземної валюти в сумі 200 доларів США на гроші в сумі 8 120,00 гривень, ввійшов в довіру громадянки ОСОБА_6 . В подальшому шляхом обману та зловживання її довірою, які виразилися в тому, що отримавши від неї гроші в сумі 200 доларів США під час розрахунку з останньою замість 8 120,00 гривень, передав потерпілій гроші в загальній сумі 3 120,00 гривень, внаслідок чого ОСОБА_4 умисно заволодів грошима ОСОБА_6 в сумі 5000,00 гривень, чим завдав потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму, після чого з вказаними грошима з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ними на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство).
Він же, повторно 09 липня 2024 року, близько о 11 год 50 хв., перебуваючи в приміщені магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , переслідуючи умисну корисливу мету направлену на незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживаючи довірою, діючи протиправно і розуміючи протиправність своїх дій, під приводом обміну іноземної валюти в сумі 300 ЄВРО на гроші в сумі 13 300,00 гривень, ввійшов в довіру до громадянки ОСОБА_5 . В подальшому шляхом обману та зловживання її довірою, яка виразилася в тому, що отримавши від неї гроші в сумі 300 ЄВРО під час розрахунку з останньою замість 13 300,00 гривень, передав потерпілій гроші в загальній сумі 3 300,00 гривень, внаслідок чого ОСОБА_4 умисно заволодів грошима ОСОБА_5 в сумі 10 000,00 гривень, чим завдав потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму, після чого з вказаними грошима з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ними на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно вину визнав в повному обсязі, визнав всі фактичні обставини, які йому пред`явлено в обвинуваченні та пояснив, що він за вказаних в обвинувальному акті обставинах та у вказаний час вчинив інкриміноване йому правопорушення. У вчиненому щиро розкаюється.
Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили обставини, які виклав прокурор у обвинувальному акті. Щодо міри покарання покладаються на думку прокурора та розсуд суду.
Показання ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується як його показаннями, даними ним в судовому засіданні, так і тими доказами які були зібрані органами досудового розслідування і які він визнав в судовому засіданні відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.
Вину обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 та ч. 2 ст. 190 КК України суд вважає доведеною.
Згідно ст.66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд вважає щире розкаяння.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує:
- ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство);
- за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинення злочинів, які відповідно до вимог ст. 12 КК України відносяться до категорії: нетяжких (ч. 2 ст. 190 КК України) та проступку (ч. 1 ст. 190 КК України); особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, характеризується за місцем проживання нейтрально, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити не пов`язане з позбавленням волі.
Крім того судом враховано активне сприяння обвинуваченого у розкритті злочину та те, що даний злочин не набув значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення та забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду.
При цьому покарання обвинуваченому має бути призначено за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами ч.1 ст.70 КК України.
Визначене обвинуваченому покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.
При цьому суд виходив також і з положень ч. 2ст. 50 КК України, якими визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. На переконання суду, покарання з яким визначився суд, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Дана позиція також викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Витрати на залучення експерта в ході досудового розслідування відсутні.
Доля речових доказів повинна бути вирішена на підставіст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_4 , винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч.2 ст. 190 КК України та призначити покарання:
- за ч. 1 ст. 190 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;
- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;
На підставі ч. 1 ст. 70, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ч. 1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Речові докази: DVD+R-диск об`ємом 4,7 гб з відеозаписом з магазину «Бутік» зберігається при матеріалах кримінального провадження, DVD+R-диск об`ємом 4,7 гб з відеозаписом з магазину «Кобзар» - залишити при матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1