Справа № 953/8429/24
н/п 1-кс/953/7059/24
"25" вересня 2024 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі :
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - адвоката ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївка, Донецької області, громадянина України, який займає так звану посаду «командувача відділення 4-го батальйону НОМЕР_1 стрілецького полку» у незаконно утвореному збройному формуванні терористичної організації «Донецька народна республіка», раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, -
встановив:
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що з лютого 2014 року до часу складання вказаного повідомлення про підозру триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією Російської Федерації проти України та окупацією частини території України. У ході вказаного міжнародного збройного конфлікту 24.02.2022 президент РФ оголосив початок так званої «спеціальної військової операції», що полягала у здійсненні повномасштабного вторгнення ЗС РФ, інших збройних формувань РФ та підконтрольних їм угруповань іррегулярних збройних формувань на територію України.
Факт повномасштабного збройного вторгнення на територію України не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300 (2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п. п. 17, 18 наказу Міжнародного Суду ООН від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти РФ та ін.)».
Відповідно до ст. 2, спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 року, ці конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.
Відповідно до ст. 4 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, особами, що перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є.
Відповідно до ст. 6 зазначеної Конвенції, вона повинна застосовуватися з самого початку будь-якого конфлікту або окупації, зазначених у статті 2-й цієї Конвенції.
Норми ст. 27 Конвенції, крім іншого, вказують на те, що особи, що перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин, на особисту повагу, повагу до своєї честі, права на сім`ю, їхніх релігійних переконань та обрядів, звичок та звичаїв. До них завжди слід ставитися гуманно й захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства чи залякування, від образ та цікавості натовпу.
Сторони конфлікту повинні застосовувати до осіб, що перебувають під захистом, таких заходів контролю чи безпеки, які будуть визнані за необхідні під час ведення війни.
Норми ст. 31 Конвенції забороняють застосування жодного примусу фізичного чи морального порядку до осіб, які перебувають під захистом. Стаття 147 Конвенції передбачає, що серйозні порушення становлять такі порушення, що охоплюють такі дії, якщо їх здійснено проти осіб або власності, які перебувають під захистом цієї Конвенції: умисне вбивство, тортури або нелюдяне поводження, зокрема біологічні експерименти, які умисно спричинять великі страждання чи серйозні травми тілу чи здоров`ю, нелегальна депортація чи переведення або нелегальне ув`язнення особи, що перебуває під захистом, примушення особи, що перебуває під захистом, служити в збройних силах ворожої держави, або умисне відбирання в особи, що перебуває під захистом, прав на справедливий і офіційний судовий процес, рекомендований цією Конвенцією, захоплення полонених і широкомасштабне руйнування і привласнення власності, не виправдане воєнною необхідністю, і здійснюване незаконним чином і безцільно.
Відповідно до ч. 2 ст. 75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 8 червня 1977 року (далі Протокол ), заборонені й будуть залишатися забороненими в будь-який час і в будь-якому місці такі дії, незалежно від того, чиняться вони представниками цивільних чи воєнних органів: a) насильство над життям, здоров`ям і фізичним та психічним станом осіб, b) знущання над людською гідністю, зокрема, принижуюче й образливе поводження, примус до проституції чи непристойне посягання в будь-якій його формі; e) погрози вчинити будь-яку з вищезазначених дій.
Окрім цього, ст. 33 зазначеної Конвенції передбачено, що пограбування забороняються.
Статтею 6 Закону України «Про правонаступництво України» від 12.09.1991 Україна підтверджує свої зобов`язання за міжнародними договорами, укладеними Українською РСР до проголошення незалежності України.
Установлено, що ОСОБА_5 після початку повномасштабного вторгнення перебував на території тимчасово окупованих територій населених пунктів с. Петроіванівка та смт. Дворічна, Куп`янського району Харківської області та обіймав посаду командувача відділенням 4-го батальйону 202 стрілецького полку у незаконно утвореному збройному формуванні терористичної організації так званої «Донецької народної республіки» (далі «ДНР») у складі якого брав участь у вторгненні на території України спільно з російськими окупаційними військами.
Одразу після оголошення 24.02.2022 Президентом РФ про початок «спеціальної воєнної операції», російські війська, збройні сили та інші військові формування Російської Федерації незаконно окупували територію Куп`янського району Харківської області. Маючи повний контроль над населеними пунктами АДРЕСА_3 , військовослужбовці збройних сил російської федерації переконались, що на території вказаних населених пунктів проживає цивільне населення, яке не бере участі у збройному конфлікті та не може чинити будь-якого супротиву волі окупантів, а також що на території міста та поза його межами не розміщені військові об`єкти та підрозділи Збройних Сил України.
Одночасно з веденням бойових дій на території області, військовослужбовці ЗС РФ з метою забезпечення можливості безперешкодного пересування територією Харківської області здійснювали блокування та тимчасове захоплення населених пунктів, облаштування на автомобільних шляхах області блокпостів для здійснення заходів щодо контролю доступу осіб на обумовлену ділянку території.
Таким чином, військовослужбовці збройних сил російської федерації, які контролювали територію Куп`янського району Харківської області, були обізнані та повинні були дотримуватися норм міжнародного гуманітарного права, а керівництво частин, які окупували населені пункти, зобов`язані забезпечити дотримання норм міжнародного гуманітарного права їхніми підлеглими.
Так, на початку березня 2022 року (більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено) військовослужбовці ЗС РФ спільно із незаконно утвореними проросійськи налаштованими збройними формуваннями так званої «ДНР», зокрема так званого «4-го батальйону 202 стрілецького полку «ДНР» у складі якого знаходився військовослужбовець ОСОБА_5 , який займав так звану посаду «командувача відділенням», увійшли на територію населених пунктів с. Петроіванівка та смт. Дворічна, Куп`янського району Харківської області і з вказаного часу взяли їх під свій контроль.
Таким чином ОСОБА_5 брав участь у міжнародному збройному конфлікті, та усвідомлював обставини існування міжнародного збройного конфлікту на території України, діяв в його умовах та у зв`язку з ним.
Реалізуючи свій прямий умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів та мотивів національної нетерпимості, ОСОБА_5 , спільно з іншими невстановленими військовослужбовцями, досудове розслідування відносно яких розслідується у інших кримінальних провадженнях, беручи участь у міжнародному збройному конфлікті, зокрема, усвідомлюючи обставини існування міжнародного збройного конфлікту на території України, діючи в його умовах та у зв`язку з ним, за попередньою змовою групою осіб, будучи кожен озброєний стрілецькою вогнепальною зброєю, невстановленого в ході досудового розслідування зразки та моделі, та одягнутими у військову форму, вийшли із невстановленого в ході досудового розслідування транспортного засобу та зайшли на територію домоволодіння ОСОБА_6 , де побачивши останнього та розуміючи, що він є громадянином України цивільною особою, тобто особою яка у складі Збройних Сил України чи інших збройних формувань України не перебувала, зброї при собі не мав, участі у бойових діях не брав та до таких дій не готувався, був одягнений у цивільний одяг, тобто належав до категорії цивільних осіб в розумінні ст. 50 ДП І, та який відповідно до ч. 1 ст. 4 Конвенції від 12.08.1949, є особою, що перебуває під її захистом, як такий, що в будь-який момент та за будь-яких обставин опинилися, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами якої вони не є, в порушення ст. ст. 27, 31, 32 Конвенції від 12.08.1949 та під погрозою застосування наявної при них вогнепальної зброї, з метою залякування останнього, що перебували на території домоволодіння, для подальшого пригнічення та подолання будь-якого супротиву, почали погрожувати застосуванням вогнепальної зброї відносно ОСОБА_6 та його дружини ОСОБА_7 , чим вчинили жорстоке поводження з цивільним населенням.
Під час здійснення вищевказаних незаконних дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_5 погрожуючи застосуванням вогнепальної зброї почав вимагати у ОСОБА_6 передати йому автомобіль ТМ «Renault» модель «Duster», 2018 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , ключ запалення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу який зареєстрований та знаходився на балансі НПП «Дворічанський». ОСОБА_6 погрози сприйняв, як реальну загрозу його життю та здоров`ю, а також життю та здоров`ю його родичів, що може бути з високою імовірністю реалізованою. У зв`язку з погрозами застосування насильства небезпечного для життя з боку військовослужбовця ОСОБА_6 передав автомобіль ТМ «Renault» модель «Duster», 2018 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , вартістю згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи №3381 від 26.07.2024 502 985, 35 грн, ключ запалення від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, яким ОСОБА_5 відкрито заволодів, в подальшому використовуючи його у власних, невійськових цілях для переміщення по АДРЕСА_3 .
Вищезазначене майно отримане в результаті протиправних дій не використовувалось для досягнення воєнної мети, не було пристосовано для здійснення бойових дій, не використовувалось для транспортування боєприпасів, поранених та військовослужбовців, тобто своїми діями ОСОБА_8 порушив закони і звичаї війни, що передбачені міжнародними договорами згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а саме вимоги ст. 33 Женевської Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
У зв`язку з викладеним, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України 30.08.2024 слідчим за погодженням із процесуальним керівником у кримінальному провадженні складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, які разом із повістками про виклик на 04.09.2024, 05.09.2024, 06.09.2024 розміщено на офіційному сайти Офісу Генерального прокурора ( ІНФОРМАЦІЯ_3 та у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження- газеті «Урядовий кур`єр», випуск від 30.08.2024 за №176 (7836) в томі числі і на електронній версії газети ІНФОРМАЦІЯ_4
Обґрунтованість повідомленої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду.
Повідомлення про підозру та повістки про виклик були також вручені захиснику.
Будучи повідомленим про виклик у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законодавством, підозрюваний ОСОБА_5 до СУ ГУНП в Харківській області, відповідно до повісток, 04.09.2024, 05.09.2024, 06.09.2024, не з`явився, про поважні причини неприбуття не повідомив, що свідчить про його переховування від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
Згідно з рапортом ст. о/у в ОВС УКР ГУНП в Харківській області, підозрюваний ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованих територіях в межах Донецької області та на підконтрольній Україні території його перебування не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, притягнути ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому чинним кримінально-процесуальним законодавством, не надається можливим.
Разом із тим, слід зазначити, що «обґрунтована підозра» згідно практики Європейського суду з прав людини, про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, означає наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати об`єктивного спостерігача, що конкретна особа можливо вчинила злочин.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.
Таким чином, досудовим розслідуванням об`єктивно й переконливо, із підтвердженням конкретними доказами, зібраними з дотриманням принципів законності й верховенства права та у суворій відповідності процедурі, визначеній кримінальним процесуальним законом України, встановлено, що: підозрюваний проходить службу у незаконно утворених збройних формуваннях підконтрольних державі агресору рф, ухиляються від явки на виклик слідчого (не прибув на виклики без поважної причини більш як два рази), що підтверджується повістками про виклик; ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КПК України, що підтверджується переліченими вище матеріалами кримінального провадження в їх сукупності; підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в міжнародний розшук, що підтверджується постановою про оголошення розшуку підозрюваного від 11.09.2024; підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
Сторона обвинувачення зазначає, що з метою виконання завдань кримінального судочинства, для притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності у вказаному кримінальному провадженні доцільно отримати дозвіл на проведення спеціального досудового розслідування.
При розгляді клопотання в судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.
Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вказував на недоведеність ризиків, зазначив, що в даному випадку буде порушено права підзахисного.
Слідчий суддя, вислухавши думку учасників кримінального провадження та дослідивши надані сторонами докази, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави, на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочинів передбачених ст. 438 КК України стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.
Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Водночас, положеннями ст. 297-5 КПК України передбачено, що повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.
Повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування у зв`язку з прийняттям уповноваженим органом рішення про передачу підозрюваного для обміну як військовополоненого публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.
Копії процесуальних документів, що підлягають врученню підозрюваному, надсилаються захиснику.
Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України у випадку неможливості вручення письмового повідомлення про підозру в день його складення воно здійснюється у спосіб, передбачений Кодексом для вручення повідомлень.
Згідно з ч. 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 Кодексу, зокрема ст. 135 КПК України.
Здійснити повідомлення про підозру шляхом безпосереднього вручення, надіслання поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення повідомлення по телефону або телеграмою не виявилось можливими у зв`язку з перебуванням ОСОБА_5 на території проведення АТО.
Враховуючи викладене, повідомлення про підозру ОСОБА_5 вручено у відповідності до ч. 8 ст. 135 КПК України.
Повідомлення про підозру опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора 30.08.2024 та в газеті «Урядовий кур`єр» 30.08.2024, яка згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1425-р «Про друкований засіб масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, в якому у 2024 році розміщуються повістки про виклик осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та інші відомості» є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження в якому у 2024 році розміщуються повістки про виклик осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та інші відомості. У такий же спосіб були опубліковані виклики ОСОБА_5 на 04.09.2024, 05.09.2024, 06.09.2023 для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні.
Однак, у вказані дати підозрюваний не з`явився, про причини неявки не повідомив.
Зі змісту матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 виїхав на територію РФ. Зазначені обставини також підтверджені показаннями свідків.
Враховуючи викладене, слідчий суддя погоджується, що є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованих територіях в межах Донецької області та на підконтрольній Україні території його перебування не встановлено.
Виходячи з наведеного, слідчий суддя вважає дотриманими при врученні ОСОБА_5 повідомлення про підозру від 30.08.2024 вимоги ст. ст. 276-278, 135 КПК України.
Постановою слідчого відділу СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_9 від 11.09.2024 оголошено у міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Надані стороною кримінального провадження докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, що підтверджується: показаннями представника потерпілого ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які містяться в протоколах їх допитів відповідно; протоколом пред`явлення для впізнання особи ОСОБА_6 ; протоколом пред`явлення для впізнання особи ОСОБА_7 ; протоколом пред`явлення для впізнання особи ОСОБА_11 ; протоколом пред`явлення для впізнання особи ОСОБА_12 ; повідомленням військової частини НОМЕР_3 ; довідкою УКА ГУНП в Харківській області від 03.05.2024; висновком експерта авто-товарознавчої експертизи №3381 від 26.07.2024; даними оперативного підрозділу про причетність ОСОБА_5 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення (відповіді на запити структурних підрозділів, відповіді УКА ГУНП в Харківській області); даними оперативного підрозділу про переховування ОСОБА_5 , від слідства та суду, на тимчасово окупованих територіях України.
Керуючись ст.ст. 297-1 - 297-4 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання прокурора - задовольнити.
У випадку затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або добровільної його явки до органу досудового розслідування, подальше досудове розслідування щодо нього здійснювати згідно із загальними правилами, передбаченими КПК України.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1