провадження №1-в/279/531/24
Справа № 279/5573/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2024 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши матеріали клопотання засудженого ОСОБА_3 про приведення вироку суду до вимог кримінального законодавства ,-

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_3 , який відбуває покарання в ДУ " Коростенська виправна колонія (№71)" звернувся до Коростенського міськрайонного суду з клопотанням про приведення вироку суду ухваленого відносно нього у відповідність до вимог Закону України № 3342-ІХ «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань».

Представник ДУ" Коростенська виправна колонія (№71)", засуджений, прокурор про розгляд клопотання повідомлені належним чином. Прокурор надав заяву в якій клопотання підтримав.

Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду (ч.5 ст.539 КПК України).

Дослідивши подання та матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537, п.2 ч.2 ст.539 КПК України, питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України, вирішуються судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи,

встановленому законом на 1 січня звітного року.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений 13.07.2022 року Дніпровським райсудом м. Києва за ст.185ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання попереднє ув`язнення з 21.05.2022 року до набрання вироком законної сили. Ухвалою Дніпровського райсуду м. Києва від 01.05.2023 року початок строку рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Вироком Дніпровського райсуду м. Києва від 13.07.2022 року ОСОБА_3 засуджений за ч.4 ст.185 КК України, за вчинення в умовах воєнного стану крадіжки на суму 726,67 грн, що станом на день вчинення крадіжки є меншою від 2481 грн.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.3 ст.3, ч.2 ст.4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч.1 ст.5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Частиною 2 ст.74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Оскільки кримінальна караність діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_3 усунута законом, суд приходить до висновку, що на підставі ч.2 ст.74 КК України його необхідно звільнити від призначеного покарання за за ч.4 ст.185 КК України.

На пiдставi Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст.336, 537,539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Дніпровського райсуду м. Києва від 13.07.2022 року за ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1