Справа № 190/2437/24
Провадження №1-кп/190/176/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

обвинуваченої - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в місті П`ятихатки кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000410 від 18.08.2024 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Домоткань, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, українки, громадянки України, освіта середня, не заміжня, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, інвалід 3 групи, проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима.

по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень,

передбачених ч.4 ст.185,ч.1 ст.361 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_5 скоїла таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану та несанкціоноае втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, за наступних обставин.

12.08.2024 близько 13 год. 00 хв. у ОСОБА_5 , яка перебувала за своїм місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел направлений на несанкціоноване втручання до автоматизованої системи віддаленого доступу «Приват 24», яка належить АТ КБ «Приват банк» з корисливих мотивів. Так, будучи знайомою з ОСОБА_4 , останній довірив ОСОБА_5 належний йому мобільний телефон марки ZTE Blade А51 чорного кольору з серійним номером НОМЕР_1 та довірив логін та пароль щодо свого особистого кабінету в мобільному застосунку «Приват 24», для здійснення покупок в мережі «Інтернет». Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 , порушуючи встановлений діючим законодавством України порядок функціонування банківської системи України, як складової частини кредитно-фінансової системи держави, будучи обізнаною з користуванням послугами автоматизованих банківських систем маючи злочинний намір, спрямований на несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем віддаленого доступу WEB-банкінгу АТ КБ «Приват Банк», з подальшою метою крадіжки чужого майна - грошових коштів, 12.08.2024 року о 13.22 год,, за допомогою мобільного телефону марки ZTE Blade А51 чорного кольору з серійним номером НОМЕР_1 , використовуючи відомості що стали її відомі а саме: логін та пароль від банківського рахунку потерпілого, здійснила несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи «Приват24», який згідно із Законом України «Про платіжні послуги» є електронним платіжним засобом та системою призначеною для дистанційного керування банківськими рахунками AT КБ «Приватбанк» та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно - телекомунікаційних системах» с автоматизованою системою, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно- небезпечних наслідків, самочинно, без дозволу власника ОСОБА_4 , в порушення вимог 4.2 CT.11, ч.І ст.21 Закону України «Про інформацію», ст.З, ч.І ст.5 Закону України «Про захист персональних даних», здійснила вхід до його особистого кабінету в автоматизовану систему «Приват24», в результаті чого отримала повний доступ до банківського рахунку № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 та призвело до несанкціонованого втручання в роботу автоматизованої системи «Приват24», яка належить ЛТ КБ «Приватбанк» та отримала інформацію про поточний стан рахунку потерпілого, що відповідно до ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», є банківською таємницею.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинила несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України.

Крім того, ОСОБА_5 12.08.2024 близько 13.05 год., перебуваючи за своїм місцем проживанням за адресою: АДРЕСА_1 , тримаючи мобільний телефон потерпілого ОСОБА_4 ZTE Blade НОМЕР_3 чорного кольору з серійним номером НОМЕР_1 , зайшла до інформаційної (автоматизованої) системи «Приват24», яка належить АТ КБ «Приватбанк», побачила стан банківського рахунку № НОМЕР_2 який розташований в АТ КБ «Приватбанк» та належить ОСОБА_4 та у неї раптово виник злочинний умисел на таємне викрадення грошових коштів, наявних на даному банківському рахунку. В подальшому продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на таємне викрадення грошових коштів з банківського рахунку ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів здійснила крадіжку грошових коштів в загальній сумі 10 000 грн., шляхом їх перерахування, на належну їй банківську картку № НОМЕР_4 , яка емітована AT «Універсал Банк». В подальшому, ОСОБА_5 , розпорядилась викраденими грошовими коштами на власний розсуд. Вказаними діями ОСОБА_5 спричинила потерпілому ОСОБА_4 , майнову шкоду на загальну суму 10 000 грн., що підтверджується інформацією щодо руху коштів по банківському рахунку № НОМЕР_4 ОСОБА_5 .

У відповідності до п. 1 Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23.07.2024 № 469/2024, затвердженого Законом України від 23.07.2024 р. № 3891-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинила злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, за ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Угодою про визнання винуватості від 24 жовтня 2024 року сторони погодили покарання ОСОБА_5 : за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, ч.1 ст.361 КК України у виді апробаційного нагляду на строк 1 рік; на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, звільнивши обвинувачену ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком термін якого буде визначено судом з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. ОСОБА_5 в свою чергу згодна понести покарання, визнає вину в скоєному.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 вину свою в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185,ч.1 ст.361 КК України визнала повністю, просила суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити їй узгоджену міру покарання. Стверджувала, що цілком розуміє свої права, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, які йому роз`яснені судом.

Прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_5 узгоджену міру покарання.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пітвердив надання ним згоди на укладення угоди про віизнання винуватості між прокурором та обвинуваченою.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходив з наступного.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти зокрема рішення про затвердження угоди.

Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості допускається у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких завдано шкоду правам та інтересам окремих осіб, якщо потерпілим надано письмову згоду на укладення угоди між прокурором та обвинуваченим.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_5 визнала себе винуватою відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином та кримінальним проступком.

Під час досудового розслідування потерпілий ОСОБА_4 надав письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою.

Суд, переконавшись, що укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, зобов`язання взяті за угодою обвинувачуваним виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає характеру і тяжкості обвинувачення, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості від 24.10.2024 року, визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.361 КК України та призначити їй узгоджене угодою покарання.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.3 ст.314, ч.2 ст.373, ст.ст.374,475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 24 жовтня 2024 року, укладену у кримінальному провадженні №1-кп/190/176/23 (єдиний унікальний номер 190/2437/24), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000410, між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185,ч.1 ст.361 КК України та призначити їй узгоджене угодою про визнання винуватості, покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

-за ч.1 ст.361 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік;

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного їй покарання звільнити з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

У відповідності до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речові докази по кримінальному провадженню, які передано на зберігання потерпілому ОСОБА_4 , - залишити останьому, як йому належні.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя П?ятихатського районного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1