Справа № 157/1785/24
Провадження №1-кс/157/423/24
УХВАЛА

31 жовтня 2024 рокумісто Камінь-Каширський

Слідчий суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , представника володільця майна ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000790 від 19.10.2024, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, про арешт майна,

встановив:

Слідчий слідчого відділення Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділенням Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000790 від 19.10.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у ході якого встановлено, що 18 жовтня 2024 року в 14 год 30 хв надійшло повідомлення на лінію 102 від ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , який повідомив, що виявив без ознак життя тіло сусіда ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке лежить на підлозі, накрите ковдрою. Квартира була відчинена, а в ній безлад.

У ході затримання ОСОБА_4 23 жовтня 2024 року було проведено його особистий обшук, під час якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «MOTOROLA g24», сірого кольору, у силіконовому прозорому чохлі.

Зазначена тимчасово вилучена річ постановою слідчого від 24 жовтня 2024 року визнана речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки могла зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а також містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий вважає, що на вилучену річ необхідно накласти арешт шляхом заборони володіння, користування та розпорядження у зв`язку з тим, що вона є речовим доказом у кримінальному провадженні й з нею в майбутньому буде проведено ряд експертиз, які необхідні для повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування. Ненакладання арешту на вказане майно в цьому випадку може призвести до втрати інформації про обставини вчинення кримінального правопорушення, оскільки зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та може бути використано як доказ доведення чи спростування певних обставин його вчинення. Досудовим розслідуванням встановлено, що мобільний телефон належить ОСОБА_4 .

Посилаючись на викладене вище, слідчий просить накласти арешт шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження на вилучений 23 жовтня 2024 року в ході обшуку затриманої особи підозрюваного у вчиненні злочину ОСОБА_4 майно, а саме мобільний телефон марки «MOTOROLA g24», сірого кольору, у силіконовому прозорому чохлі.

Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав, однак погодився, що оскільки мобільний телефон був придбаний після вчинення злочину, тому слідів або інших відомостей про вчинення кримінального правопорушення на ньому немає.

Володілець майна ОСОБА_4 , представник володільця майна ОСОБА_5 у судовому засіданні щодо клопотання заперечили. Пояснили, що згідно з повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що вручене ОСОБА_4 , злочин було вчинено 14 жовтня 2024 року. Водночас, згідно з квитанцією №000016 вилучений у підозрюваного мобільний телефон був придбаний 18 жовтня 2024 року. Цей телефон придбала та подарувала ОСОБА_4 його матір. Тому тимчасово вилучене в ОСОБА_4 майно не може мати на собі будь-яких слідів кримінального правопорушення. Просять відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, проаналізувавши доводи клопотання, дослідивши надані матеріали досудового розслідування, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання безпідставне та до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно зі статтею 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд, серед іншого, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

З матеріалів кримінального провадження, зокрема з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, встановлено, що слідчим відділенням Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000790 від 19.10.2024, розпочатому за фактом заподіяння невідомою особою умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що спричинило смерть потерпілого та було виявлено 18 жовтня 2024 року за місцем проживання потерпілого в квартирі АДРЕСА_2 . Правова кваліфікація злочину ч. 2 ст. 121 КК України.

За підозрою у причетності до вчинення вказаного вище кримінального правопорушення в порядку ст. 208 КПК України в 17 год 16 хв 23 жовтня 2024 року було затримано ОСОБА_4 , а 24 жовтня 2024 року йому вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, згідно з яким смерть потерпілого ОСОБА_10 настала не пізніше 14 жовтня 2024 року.

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину, від 23 жовтня 2024 року вбачається, що під час затримання та особистого обшуку ОСОБА_4 було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «MOTOROLA g24», сірого кольору, у силіконовому прозорому чохлі.

Згідно з квитанцією про оплату коштів за товар №000016, яку надав у судовому засіданні представник володільця майна, мобільний телефон марки «MOTOROLA g24», а також захисне скло до нього та стартовий пакет, були придбані 18 жовтня 2024 року, тобто значно пізніше часу вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий і прокурор ні в клопотанні, ні в судовому засіданні не довели, що вилучений під час особистого обшуку мобільний телефон має відношення до вчинення вказаного кримінального правопорушення, містить на собі його сліди або інші відомості, необхідні для повного й усебічного встановлення та дослідження обставин кримінального правопорушення.

Відсутність підстав вважати, що вилучений у підозрюваного мобільний телефон має ознаки речового доказу в кримінальному провадженні, свідчить і та обставина, що він не визнаний речовим доказом у порядку ст. 110 КПК України, оскільки відповідна постанова слідчого в матеріалах клопотання відсутня.

Аналізуючи викладені вище обставини, слідчий суддя вважає, що слідчий і прокурор не довели, що вказаний вище мобільний телефон є майном, яке відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, що є підставою для відмови в задоволенні клопотання слідчого про арешт цього майна.

Керуючись статтями 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_6 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000790 від 19.10.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, відмовити.

Копію ухвали для виконання вручити слідчому СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів із дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено в 17 годині 10 хвилин 04 листопада 2024 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1