Справа № 740/5291/24
Провадження № 1-кс/740/983/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2024 року м.Ніжин

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

встановила:

08.11.2024 до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області надійшло клопотання ОСОБА_3 .

У клопотанні зазначено, що ухвалою слідчого судді від 03.09.2024 накладено арешт на його автомобіль марки «Nissan Qashqai», р.н. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 . На даний час автомобіль зберігається в неналежних умовах на відкритому майданчику зберігання транспортних засобів Ніжинського РУП, що призводить до зниження його вартості. Наразі у кримінальному провадженні вже проведені всі автотехнічні дослідження, тому просив повністю зняти арешт із зазначеного автомобіля.

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, в поданому клопотанні просив розгляд проводити без його участі.

Слідчий ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, подав 11.11.2024 до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, заперечував проти скасування арешту, зазначив, що експертизи вже проведені, але висновки ще не отримані. У разі задоволення клопотання просив покласти на ОСОБА_3 обов`язки надавати автомобіль органу досудового слідства та суду при необхідності проведення слідчих дій у кримінальному провадженню з залученням автомобіля.

Застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження під час розгляду клопотання не здійснювалось відповідно до ч.1 ст.107 КПК України.

Слідчий суддя, ознайомившись з клопотанням та доданими до нього документами дійшла до наступного висновку.

Ніжинським РУП ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000473 від 20.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 03.09.2024 у кримінальному провадженні накладено арешт на автомобіль марки «Nissan Qashqai», р.н. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , власником якого згідно з Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 є ОСОБА_3 , з метою забезпечення збереження речових доказів.

Розгляд клопотання про скасування арешту слідчим суддею (судом) під час досудового розслідування або судового провадження регламентуються положеннями ст.174 КПК України.

Так, ч.1 ст.174 КПК України передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 ч.2 ст.170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Частиною 2 встановлено, що документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку у тому числі на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

В силу ст.41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п. 35).

Відповідно до п.1 ч.6 ст.100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю повертається власнику або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливе без шкоди для кримінального провадження.

Враховуючи позицію слідчого у кримінальному провадженні та доводи володільця майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності на арештований транспортний засіб, пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку орган досудового розслідування прагне досягти у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що автомобіль марки «Nissan Qashqai», р.н. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , який визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, можливо передати власнику ОСОБА_3 на відповідальне зберігання в порядку, визначеному ст.100 КПК України, що забезпечить збереження речового доказу, заборонивши відчужувати та розпоряджуватись вказаним транспортним засобом до скасування арешту у встановленому законом порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановила:

клопотання задовольнити частково.

Змінити місце зберігання арештованого майна автомобіля марки «Nissan Qashqai», р.н. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , власником якого згідно з Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 є ОСОБА_3 .

Передати автомобіль марки «Nissan Qashqai», р.н. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , власнику ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , під розписку для відповідального зберігання.

Заборонити власнику ОСОБА_3 розпоряджатися, у тому числі відчужувати та змінювати технічний стан та технічні характеристики транспортного засобу марки «Nissan Qashqai», р.н. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 .

Зобов`язати власника ОСОБА_3 надавати безперешкодний доступ до автомобіля марки «Nissan Qashqai», р.н. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , слідчому у вказаному кримінальному провадженні у разі необхідності проведення слідчих дій з використанням даного транспортного засобу.

Попередити власника ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1