Справа №478/1370/24 пров. №1-в/478/388/2024
У х в а л а
І м е н е м У к р а ї н и
14 листопада 2024 року Казанківський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Казанка подання адміністрації ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» про приведення вироків щодо засудженого ОСОБА_4 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-IX,
ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» про приведення вироків щодо ОСОБА_4 у відповідність до Закону України від 18.07.2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».
Подання обґрунтоване тим, що у ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» відбуває покарання ОСОБА_4 засуджений: 1) 17.09.2020 року вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, з застосуванням ст.75, ст.76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк тривалістю 2 роки; 2) 27.01.2022 року вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області за ч.1 ст.310, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки 1 місяць; 3) 19.05.2022 року вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців; 4) 15.08.2022 року вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 7 місяців.
Однак, 09.08.2024 року набрав чинності Закон №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Цим законом внесені зміни до ст.51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Адміністрація ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» посилаючись на те, що відповідно до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, який скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання, але судимість не знято і не погашено, просить вирішити питання щодо приведення вироків відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України №3886-IX.
Представник ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)», та засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, надали суду письмові заяви про розгляд подання в їх відсутності, просили задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні подання підтримала, просила задовольнити.
Суд, вивчивши подання та перевіривши матеріали справи, дійшов таких висновків.
Згідно із ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Пунктом 2 ч.2 ст.539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57,частини першої статті 58,частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
Частинами 2 і 3 ст.74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Судом встановлено, що вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 17.09.2020 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, з випробуванням на іспитовий строк тривалістю 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.1 і п.2 ч.1 ст.76КК України.
Вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 27.01.2022 року ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.310 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 17.09.2020 року, та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки 1 місяць.

Вирок набрав законної сили 28.02.2022 року.

Вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 19.05.2022 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. На підставі ч.ч.1, 4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень ОСОБА_4 остаточне покарання визначено шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 27.01.2022 року у виді обмеження волі строком на 3 роки 1 місяця, більш суворим покаранням, призначеним цим вироком, та остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання, тобто з 08.12.2021 року.

Вирок набрав законної сили 20.06.2022 року.

Вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 15.08.2022 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч.ч.1, 4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень остаточне покарання призначено шляхом часткового складання покарання за цим вироком та вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 19.05.2022 року у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 7 місяців. Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання, тобто з 08.12.2021 року.

Вирок набрав законної сили 16.09.2022 року.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон №3886-ІХ).

Цим Законом ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 розділу ІV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» №294-IX від 14.11.2019 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2020 року у розмірі 2102 грн, а отже сума соціальної пільги становить 1051 грн, тобто два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян в даному випадку складають 2102 грн.

Таким чином, згідно з Законом №3886-ХІ, кримінальна відповідальність настає за таємне викрадення чужого майна вартістю понад 2102 грн, вчинене у 2020 році.

Відповідно до вироку Новоодеського районного суду Миколаївської області від 17.09.2020 року ОСОБА_4 таємно здійснив викрадення чужого майна 08.02.2020 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 1066 грн 08 коп.

Таким чином, станом на день розгляду подання, вчинене ОСОБА_4 08.02.2020 року правопорушення кваліфікуються як дрібне викрадення чужого майна і відносяться до адміністративного правопорушення, за що відповідальність передбачена ст.51 КУпАП.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» №1082-ІХ від 15 грудня 2020 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2021 року у розмірі 2270 грн, а отже сума соціальної пільги становить 1135 грн, тобто два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян в даному випадку складають 2270 грн.

Таким чином, згідно з Законом №3886-ХІ, кримінальна відповідальність настає за таємне викрадення чужого майна вартістю понад 2270 грн, вчинене у 2021 році.

Відповідно до вироку Новоодеського районного суду Миколаївської області від 19.05.2022 року ОСОБА_4 здійснив викрадення чужого майна: на початку вересня 2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 237 грн 50 коп.; на початку вересня 2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 937 грн; на початку вересня 2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 1181 грн 50 коп.; на початку вересня 2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 1405 грн 50 коп.; в середині вересня 2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 1425 грн; в середині вересня 2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 468 грн 50 коп.; в кінці вересня 2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 1124 грн 40 коп.; в кінці вересня 2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 1181 грн 50 коп.; на початку жовтня 2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 1187 грн 50 коп.; на початку листопада 2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 489 грн 50 коп.; на початку листопада 2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 489 грн 50 коп.; на початку листопада 2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 497 грн; на початку листопада 2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 489 грн 50 коп.; у середині листопада 2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 489 грн 50 коп.; у середині листопада 2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 731 грн; у середині листопада 2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 497 грн; у кінці листопада 2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 979 грн; у кінці листопада 2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 2193 грн; у кінці листопада 2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 489 грн 50 коп.; 03.12.2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 908 грн.

Таким чином, станом на день розгляду подання, вчинені ОСОБА_4 в період вересня 2021 року по 03.12.2021 року правопорушення кваліфікуються як дрібне викрадення чужого майна і відносяться до адміністративних правопорушень, за що відповідальність передбачена ст.51 КУпАП.

Згідно вироку Новоодеського районного суду Миколаївської області від 15.08.2022 року ОСОБА_4 здійснив викрадення чужого майна: 23.04.2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 599 грн 67 коп.; в середині квітня 2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 445 грн 50 коп.; в середині квітня 2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 405 грн; в середині квітня 2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 405 грн; в кінці квітня 2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 405 грн; в кінці квітня 2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 729 грн; на початку травня 2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 324 грн; на початку травня 2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 781 грн 20 коп.; в першій декаді травня 2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 439 грн; в першій декаді травня 2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 439 грн; в середині травня 2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 526 грн 80 коп.; в кінці травня 2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 439 грн; в кінці травня 2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 439 грн.

Таким чином, станом на день розгляду подання, вчинені ОСОБА_4 в період квітня 2021 року по травень 2021 року правопорушення кваліфікуються як дрібне викрадення чужого майна і відносяться до адміністративних правопорушень, за що відповідальність передбачена ст.51 КУпАП.

Відповідно до вироку Новоодеського районного суду Миколаївської області від 15.08.2022 року ОСОБА_4 в середині травня 2021 року таємно викрав майно, вартістю 3877 грн 20 коп., що перевищує розмір 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та дії ОСОБА_4 утворюють склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, як на день ухвалення вироку, так і на день розгляду цього подання.

Відповідно до ч.3 ст.3, ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння.

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч.1 ст.5 КК України)

Таким чином, з наведеного вбачається, що, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи декриміналізацію діянь, вчинених засудженим, введену новим Законом, на підставі ч.2 ст.74 КК України, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного йому вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 17.09.2020 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 19.05.2022 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

За таких обставин, враховуючи, що суд саме звільняє засудженого від відбування покарання відповідно до ч.2 ст.74 КК України і не має повноважень змінювати вирок на стадії його виконання, у суду відсутні підстави для звільнення ОСОБА_4 від покарання за вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 15.08.2022 року окремо за епізодами крадіжок вчинених в період квітня 2021 року по травень 2021 року, так як покарання судом призначалось не окремо за кожним епізодом крадіжок, а за всіма епізодами з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.185 КК України і вчинена ОСОБА_4 крадіжка за епізодом в середині травня 2021 року на день розгляду подання відповідає цій правовій кваліфікації, тому суд не знаходить підстав для звільнення засудженого від відбування покарання або пом`якшення покарання, призначеного вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 15.08.2022 року, за вчинення кримінальногого правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, на підставі ст.74 КК України.

Визначаючи остаточне покарання, суд застосовує положення ч.4 ст.70 КК України, так як ОСОБА_4 належить відбувати покарання, призначені йому вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 27.01.2022 року.

Керуючись ст. ст.5, 74 КК України, ст.537, 539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів», суд

П о с т а н о в и в:

Подання адміністрації ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» про приведення вироків щодо засудженого ОСОБА_4 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886, - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 на підставі ч.2 ст.74 КК України від покарання, призначеного йому вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 17.09.2020 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 на підставі ч.2 ст.74 КК України від покарання, призначеного йому вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 19.05.2022 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

ОСОБА_4 вважати засудженим за вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 15.08.2022 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, із врахуванням положень ст.72 КК України за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначених вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 15.08.2022 року та вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 27.01.2022 року, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 7 (сім) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання, тобто з 08.12.2021 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1