Справа № 136/259/21
провадження 1-кс/136/337/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2024 р. м.Липовець

Слідчий суддя Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_3 , дізнавача ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець, скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження від 02.07.2024, за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011 від 17.01.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеною скаргою, в якій просить слідчого суддю скасувати постанову від 02.07.2024 винесену дізнавачем СД ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011 від 17.01.2018, за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.172 КК України, мотивуючи тим, що вона є незаконною, невмотивованою, оскільки досудове розслідування було проведено за ст. 172 ч. 1 КК України, а не за ст. 364 ч.1 КК України; дізнавачем залишено поза увагою вказівки надані прокурором у постанові про скасування попередньої постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 02.01.2019 та ухвалах слідчого судді від 23.02.2021 та 27.02.2024; не встановлено мотивів видання посадовою особою відділу освіти Липовецької РДА наказу про його звільнення; не опитано усіх свідків та осіб причетних до видачі незаконного наказу; у постанові встановлено невірні фактичні дані щодо дати рішення суду; наведено ухвалу суду від 14.09.2017, якій вже надавалась оцінка у попередній постанові про закриття кримінального провадження.

Суб`єкт звернення вказує у скарзі, що дізнавачем не було проведено повного, всебічного та об`єктивного розслідування, оскаржуване рішення є передчасним, що є підставою для його скасування та послугувало приводом звернення до суду із даною скаргою.

Ухвалою суду від 09.07.2024 було відкрито провадження за скаргою та витребувано матеріали кримінального провадження, в рамках якої її подано.

У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив її задовольнити, суду пояснив, що дізнавачем було проведено досудове розслідування даного кримінального провадження за ст.172 ч.1 КК України, тоді як прокурором було спрямовано матеріали для внесення відомостей до ЄРДР за ст..364 ч.1 КК України, рішення, дії чи бездіяльність дізнавача щодо невірної кваліфікації кримінального правопорушення за ч.1 ст.172 КК України, ним не оскаржувалось, будь-які клопотання з даного приводу не ініціювались. Судовим рішенням у цивільній справі за №136/180/18 наказ про його звільнення скасовано, він вважається таким, що займає посаду директора освітнього закладу, утім його на даний час не допускають до роботи та виконання посадових обов`язків директора, отож мають місце неврегульовані питання, вважає, що винні особи мають бути притягнуті до кримінальної відповідальності.

Дізнавач у судовому засіданні вказував, що ним було проведено усі необхідні слідчі дії для встановлення обставин кримінального провадження повідомлених особою в заяві про вчинення кримінального правопорушення, взято до уваги мотиви вказані процесуальним прокурором та слідчими суддями, за наслідками розгляду попередніх скарг ОСОБА_3 на постанови про закриття кримінального провадження, а рішення ним мотивоване відсутністю складу кримінального правопорушення в діях встановленої особи, яка видала наказ про звільнення ОСОБА_3 із посади директора Липовецького колегіуму ім.. В. Липківського з 09.01.2018, оскільки особа не є засновником, отож такий наказ з моменту його вчинення був незаконним, не змінював та не припиняв цивільні права та обов`язки особи стосовно якої він був ухвалений. При цьому, не доведено умислу особи, яка винесла оскаржуваний наказ на звільнення ОСОБА_3 , що виключає суб`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 КК України. З огляду на викладене, були усі правові підстави для закриття кримінального провадження за відсутності усіх складових складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 КК України, тому вважає своє рішення законним та обґрунтованим.

Слідчий суддя, вислухавши учасників кримінального провадження, вивчивши та дослідивши матеріали додані до скарги, матеріали кримінального провадження, що були надані на виконання вимог ухвали суду від 09.07.2024, встановив, що 02.07.2024 дізнавач СВ ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції ОСОБА_4 було винесено постанову про закриття кримінального провадження за №0000011, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Процесуальна можливість оскарження рішень слідчого та прокурора про закриття кримінального провадження регламентована ст. 24, пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 303 КПК, суб`єктами оскарження відповідного рішення слідчого є заявник, потерпілий, його представник, законний представник.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 , будучи потерпілим у цьому кримінальному провадженні, що доведено матеріалами кримінального провадження (а.к.п.13-16) звернувся до суду 08.07.2024 із даною скаргою на постанову про закриття кримінального провадження від 02.07.2024, отож він є суб`єктом наділеним діючим законодавством на звернення до суду із скаргою такого змісту та звернувся у строк визначений ст.304 КПК України.

Слідчий суддя приймає до уваги, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з ч.4 ст.40-1 КПК України дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення дізнавача.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

За загальним правилом, визначеним в ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора, в даному випадку дізнавача.

Відповідно до ч.2 ст.91 КПК України доказування підлягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Постанова слідчого (дізнавача) про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим (дізнавачем) доказів, які стосуються цього провадження в їх сукупності.

У той же час на слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, він зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови, зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин.

Разом з цим, законність закриття провадження та відповідного рішення (постанови) буде зумовлюватися тим, що воно: винесене компетентним органом чи особою своєчасно, йому передувало проведення здійснених відповідно до закону процесуальних дій, які призвели до встановлення обставин, за наявності яких може бути винесено це рішення; правильно застосовано кримінальний закон України рішення має своїм вираженням установлену законом процесуальну форму й містить необхідні реквізити.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, яке було безпосереднім предметом дослідження в контексті поданої ОСОБА_3 скарги та оскаржуваного рішення, слідчим суддею встановлено із Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011 від 17.01.2018, що за заявою ОСОБА_3 від 15.01.2018 було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками передбаченими ч.1 ст.172 КК України про те, що начальник відділу освіти Липовецької РДА ОСОБА_5 незаконно винесла наказ про звільнення ОСОБА_3 з посади директора Липовецького колегіуму ім.. В. Липківського.

Як слідує із змісту заяви ОСОБА_3 від 15.01.2018 на підставі якої було внесено відомості до ЄРДР за №0000011 від 17.01.2018 -(а.с.9 к.п.), останній повідомив, що відповідно до установчих документів він обіймав посаду директора Липовецького колегіуму, засновником якого є Липовецька міська рада, статут якого знаходиться на сайті Мінюсту за кодом 6 . Наказом по відділу освіти Липовецької РДА №1-к від 09.01.2018 його звільнено з роботи з порушенням закону про освіту та статутних засад.

22.01.2018 слідчим СВ Липовецького ВП Немирівського ВП ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_4 винесено повідомлення про початок досудового розслідування за ч.1 ст.172 КК України.

Відповідно до поданої ОСОБА_3 заяви від 01.03.2018, останнього було залучено до провадження в якості потерпілого.

Відповідальність за незаконне звільнення працівника з роботи з особистих мотивів, а також інше грубе порушення законодавства про працю, передбачена ч.1 ст.172 КК України.

Суб`єктом даного злочину є спеціальна особа, на яку покладено обов`язок дотримання трудового законодавства; службові особи наділені правом на прийняття та звільнення, керівники підприємств, установ, організацій, власники, уповноважені ними особи, незалежно від форм власності.

Суб`єктивна сторона даного злочину виражається у прямому умислі. При цьому, незаконне звільнення передбачає як обов`язкову ознаку наявність особистих мотивів (наприклад, помста за критику, тощо).

Даний злочин вважається закінченим з моменту порушення трудових прав громадян, наприклад при незаконному звільненні з моменту фактичного припинення трудових відносин з конкретним працівником.

Слідчим суддею встановлено, що дізнавачем було вірно кваліфіковано кримінальне правопорушення за ч.1 ст.172 КК України, дізнавачем перевірено обставини, на які було звернуто увагу прокурором у постанові від 02.01.2019 та слідчим суддею в ухвалі від 27.02.2024, оскільки надано оцінку рішенню Липовецького районного суду Вінницької області від 08.10.2020 у справі №136/180/18 за позовом ОСОБА_3 до Відділу освіти Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яке було предметом перегляду апеляційною та касаційною інстанціями та якими встановлено, що ОСОБА_3 було звільнено з посади директора Липовецького колегіуму ім. Василя Липківського з 09 січня 2018 року згідно із наказом Відділу освіти Липовецької РДА за N 1-К, особою, яка не є засновником, що суперечить вимогам Закону України "Про загальну середню освіту" та Закону України "Про освіту", отже вказаний наказ про звільнення з моменту його вчинення є незаконним та не змінює і не припиняє цивільні права та обов`язки особи стосовно якої його було ухвалено. Суд апеляційної інстанції зазначив, що вірними є висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача про поновлення на займаній посаді директора Липовецького колегіуму імені Василя Липківського , стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, оскільки оскаржуваний наказ не мав наслідком припинення трудових відносин, а такі вимоги є похідними від вимог у разі встановлення порушення власником законних прав працівника, водночас відповідачі власниками чи уповноваженими органами на управління Липовецьким колегіумом імені Василя Липківського не являються, тобто є неналежними відповідачами.

Зазначеним судовим рішенням у цивільній справі констатовано, що фактичного припинення трудових відносин з конкретним працівником не відбулось.

Слідчий суддя вважає, що під час проведення перевірки обставин, на які посилався скаржник, слідчим відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України, було у повній мірі всебічно, повно і неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, які мають істотне значення для даного кримінального провадження, надано їм аналіз, а також проведено достатній обсяг слідчих дій, спрямованих на установлення фактичних обставин повідомленої особою події.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що в постанові про закриття кримінального провадження слідчий конкретизував, які саме ознаки кримінального правопорушення та їх елементи (суб`єкт, суб`єктивна сторона) відсутні в даному випадку.

Посилання ОСОБА_3 у скарзі щодо непроведення повного комплексу заходів для встановлення усіх обставин цього кримінального провадження в частині невитребування усіх доказів та допиту осіб є формальними, не містять конкретних фактів, а допущення дізнавачем описки в частині дати рішення суду, є лише технічною опискою, яка спростовується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Слідчий суддя вважає, що дізнавач надав належну оцінку встановленим обставинам повідомленої ОСОБА_3 події в оскаржуваній постанові, навів свої мотиви прийняття рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України , у зв`язку із відсутністю в діянні особи, складу кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає обґрунтованим рішення дізнавач про закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю у діях встановленої особи складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, будь-яких нових доказів, чи обставин, які б давали підстави для скасування постанови про закриття кримінального провадження, необхідності проведення інших слідчих (розшукових) дій, з урахуванням встановлених вже обставин, скаржником не наведено, а матеріали скарги не містять, доводи скаржника надані в судовому засіданні щодо недопущення його до роботи після ухвалення судового рішення у справі №136/180/18 зводяться до відстоювання в рамках цього кримінального провадження цивільно-правових відносин та не виправдовують подальше розслідування кримінального провадження.

За таких обставин, слідчий суддя відмовляє в задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 40, 110, 284, 303, 304, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження від 02.07.2024, за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011 від 16.01.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 КК України, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та проголошено 22.07.2024 о 09:30 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1