Справа № 296/6120/24
Вирок

Іменем України

04 жовтня 2024 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001501 від 17.05.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

25.05.2024 близько 23 год 30 хв ОСОБА_4 , перебував неподалік магазину «Люкс», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив ОСОБА_6 , який перебував неподалік вищевказаного магазину, а саме біля прилавку, за задньою стіною магазину, з правої сторони від входу.

В цей же день, час, місці та за вказаних обставин, у ОСОБА_4 виник словесний конфлікт з ОСОБА_6 , який у подальшому переріс в бійку. В ході бійки ОСОБА_4 почав наносити численні удари (більше 10) обома руками, зжатими в кулак, та ногами по голові та тулубу ОСОБА_6 .?

У подальшому, ОСОБА_4 , проявивши злочинну недбалість, не передбачаючи можливості настання шкоди для здоров`я, хоча повинен був і міг її передбачити, правою рукою, зжатою в кулак, наніс один удар в тулуб ОСОБА_6 , від якого останній втратив рівновагу та падаючи з висоти власного зросту впав та під час падіння вивернув праву нижню кінцівку.

Вказаними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 тілесне ушкодження у виді закритого перелому латеральної кісточки в ділянці правого гомілко-ступневого суглобу, яке відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 128 КК України, які виразились в спричиненні необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, пояснив, що дійсно мали місце обставини, зазначені в обвинувальному акті.

Беручи до уваги, що фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинувачених.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України є доведеною та кваліфікує його дії за ст. 128 КК України, а саме: необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання, суд виходить з наступного.

Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особі, яка скоїла злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання серед передбачених за скоєний злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження скоєння нею нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому, судом враховано обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке вчинене з необережності та відноситься до нетяжкого злочину, проти життя та здоров`я особи, думку потерпілого, який просив покарати обвинуваченого суворо.

Обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Відповідно до досудової доповіді, складеної Корольовським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області, орган пробації, враховуючи інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, який не становить значної небезпеки для суспільства, вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без його позбавлення або обмеження волі на певний строк.

Суд, беручи до уваги вище перелічені обставини вчиненого злочину, дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ст. 128 КК України у виді обмеження волі.

У відповідності до ст. 75 КК України, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, та інші обставини справи, суд доходить висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування реального покарання.

Суд вважає, що саме таке покарання є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Звільняючи від відбування покарання з випробуванням суд покладає на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нового злочину.

Вирішуючи по суті цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 , який пред`явлено до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди на суму 32 911 грн, 94 коп та моральної шкоди в розмірі 300 000 грн, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Представником потерпілого ОСОБА_6 , адвокатом ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні заявлено цивільний позов, у якому він просить стягнути на користь ОСОБА_6 з ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 32911 грн 94 коп у якості відшкодування матеріальної шкоди та 300 000 грн 00 коп моральної шкоди, завданої вчиненням кримінальними правопорушеннями.

В обґрунтування заявленого позову потерпілий ОСОБА_6 вказав, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 змушений був перенести хірургічне втручання. У зв`язку з цим у період лікування неодноразово звертався до ломбарду, закладав власні речі та отримані кошти спрямовував на лікування.

На підтвердження понесених витрат надав чеки про витрачені грошові кошти на лікування та отримані з ломбарду.

В обґрунтування моральної шкоди ОСОБА_6 вказав, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 завдано моральної шкоди, яка полягає у сильних душевних та фізичних стражданнях, нестерпного болю, складної хірургічної операції, необхідності докладати додаткові зусилля для організації свого життя та трудової діяльності.

Обвинувачений ОСОБА_4 цивільний позов потерпілого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не визнав. Пояснив, що під час бійки з ОСОБА_6 , останній також наносив йому удари, однак він не звертався до правоохоронних органів з цього приводу. У наданому відзиві на позовну заяву вказав, що матеріальна та моральна шкода потерпілого не підтверджена належними та допустимими доказами. Вважає, що на відшкодування моральної шкоди достатньо його вибачень перед потерпілим.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у: фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Протиправність діяння, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням та вину ОСОБА_4 у заподіянні ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середньої тяжкості у ході судового розгляду доведено поза розумним сумнівом.

Потерпілим ОСОБА_6 на підтвердження своїх позовних вимог у частині відшкодування матеріальної шкоди надано чеки, якими підтверджено витрати на лікування на загальну суму 17333,34 грн. Решта чеків, долучених до позову, підтверджує отримання ОСОБА_6 грошових коштів з ломбарду, які, на думку суду, не є належними доказами, тобто такими, що підтверджують витрати потерпілого на лікування від отриманих тілесних ушкоджень внаслідок злочину.

Таким чином, суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_9 в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню частково на суму 17333,34 грн.

Суд вважає, що заподіяні потерпілому тілесні ушкодження та його подальше лікування беззаперечно спричинили останньому моральну шкоду.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд враховує, що внаслідок необережних дій обвинуваченого заподіяно потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження середньої тяжкості. Внаслідок отриманої травми ОСОБА_6 зазнав фізичного болю, хірургічного втручання через нанесену йому травму. Отримані позивачем ушкодження позначились на стані його здоров`я. Наведені обставини потягнули душевні страждання, переживання, негативні емоції та призвели до порушення ритму життя позивача. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий потребує реабілітації.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, зокрема, характер та тяжкість отриманих потерпілим тілесних ушкоджень, тривалість лікування, час і зусилля, які позивач докладає для відновлення свого здоров`я, матеріальний стан обвинуваченого, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що позов у частині відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню у розмірі 80000 грн.

Процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Арешт на майно не накладався.

Підстави для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу відсутні.

Речові докази необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, та призначити йому покарання у виді одного року шести місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 17333 (сімнадцять тисяч триста тридцять три) гривень 34 (тридцять чотири) копійки матеріальної шкоди та 80000 (вісімдесят тисяч) гривень моральної шкоди.

Речовий доказ, оптичний носій DVD-R диск, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.

Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасникам судового провадження вручити повний текст вироку в день його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1