Справа № 367/8978/24
Провадження №1-кс/367/1228/2024
УХВАЛА

Іменем України

10 вересня 2024 року м. Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області

у складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

власника майна ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ірпінь клопотання прокурора про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и в:

09 вересня 2024 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшло клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000357 від 05 вересня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 358 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначає наступне.

У провадженні сектору дізнання відділу поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області знаходяться матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000357 від 05.09.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Під час досудового розслідування кримінального провадження, встановлено, що до відділу поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення від працівника поліції про те, що 04.09.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , було зупинено транспортний засіб трактор марки "JCB 4СХ", державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та під час перевірки його документів, що надають дозвіл на керування транспортним засобом, було виявлено ознаки підробки посвідчення тракториста - машиніста серії НОМЕР_2 .

Так, 04.09.2024 в період часу з 17 год. 09 хв. по 17 год. 15 хв., за адресою: АДРЕСА_1 , старшим слідчим слідчого відділення відділу поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київські області капітаном поліції ОСОБА_5 проведено огляд місця події, без ухвали слідчого судді, у зв`язку із наявними невідкладними випадками, а саме: врятування майна, яке зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, у ході якого виявлено посвідчення тракториста - машиніста з ознаками підробки серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 .

За результатами проведення огляду вилучено посвідчення тракториста - машиніста, серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 , яке було поміщено до спец - пакету № 3045195.

Посвідчення тракториста - машиніста, серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 було вилучено у громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож.: АДРЕСА_2 .

Постановою дізнавача сектору дізнання капітана поліції ОСОБА_6 від 05.09.2024 посвідчення тракториста - машиніста, серії НОМЕР_2 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

В зв`язку із вищевикладеним в органу досудового розслідування виникла необхідність накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду місця події від 04.09.2024 в період часу з 17 год. 09 хв. по 17 год. 15 хв., за адресою: АДРЕСА_1 , де виявлено та вилучено посвідчення тракториста - машиніста, серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 .

Прокурор Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Власник майна ОСОБА_3 в судовому засіданні просив відмовити прокурору у задоволенні клопотання, обґрунтовуючи тим, що проходив навчання та посвідчення тракториста - машиніста серії НОМЕР_2 , видане на його ім`я, не є підробленим.

Дослідивши клопотання, вислухавши пояснення власника майна, додані до нього документи, якими обґрунтовуються доводи клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

В провадженні сектору дізнання відділу поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області знаходяться матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000357 від 05.09.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Відомості про кримінальне правопорушення внесені 05 вересня 2024 року про те, що 04 вересня 2024 року за адресою АДРЕСА_1 було зупинено транспортний засіб трактор марки "JCB 4СХ", державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на вимогу працівника поліції надав для перевірки посвідчення тракториста машиниста серії НОМЕР_2 з ознаками підробки (16557).

В ході огляду місця події, який було проведено 04 вересня 2024 року в період часу з 17 год. 09 хв. до 17 год. 15 хв. старшим слідчим СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітоном поліції ОСОБА_7 виявлено посвідчення тракториста машиниста серії НОМЕР_2 з ознаками підробки на ім`я ОСОБА_3 , під час огляду посвідчення було вилучено та поміщено до спец пакету № 3045195.

Постановою дізнавача сектору дізнання ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 посвідчення тракториста машиниста серії НОМЕР_2 з ознаками підробки на ім`я ОСОБА_3 визнано речовим доказом.

Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України», де зазначається «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Згідно положень статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року). Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").

Частина 2 статті 167 КПК України встановлює, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частина 1 статті 170 КПК України передбачає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до абзацу 2 частини 10 статті 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно частини 3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вказане в клопотанні майно є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а накладення арешту в даному випадку може запобігти ризикам, передбаченим абзацом 2 частини 1 статті 170 КПК України.

Слідчий суддя на даній стадії зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно, чи може майно бути предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину або за рахунок доходів від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи викладені обставини, наявні усі підстави вважати, що вилучено в ході огляду посвідчення тракториста машиниста серії НОМЕР_2 з ознаками підробки на ім`я ОСОБА_3 в подальшому може бути використаний як речовий доказ факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 358 КК України.

Зважаючи на це, клопотання про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 170-174, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Задовольнити клопотання прокурора про накладення арешту на майно.

Накласти арешт на майно - посвідчення тракториста - машиніста, серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 шляхом заборони на користування, розпорядження та відчуження вказаним майном.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 12 вересня 2024 року о 12 год. 20 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1 к