Справа № 302/900/24
У Х В А Л А

про вирішення долі речових доказів

16 вересня 2024 року селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання начальника Міжгірського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про вирішення долі речового доказу в кримінальному провадженні відомості про яке внесені 27 червня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 290 КК України

ВСТАНОВИВ:

12 вересня 2024 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшло зазначене клопотання про вирішення долі речових доказів: транспортного засобу автомобіля марки «УАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу із серійним номером « НОМЕР_2 » у зв`язку з закриттям кримінального провадження. Зазначене клопотання обґрунтовано тим, що в провадженні сектору дізнання ВП №2 Хустського РУП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 від 27.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 26.06.2024 в чергову частину відділення поліції №2 Хустського районного управління поліції ГУНП в Закарпатської області, надійшло повідомлення від поліцейського СРПП ВП №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області сержанта поліції ОСОБА_4 , про те, що в с. Пилипець, Хустського району Закарпатської області, працівниками поліції 26.06.2024, біля 16.00 години, було зупинено транспортний засіб марки «УАЗ» д.н.з. НОМЕР_3 , за кермом якого перебував ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , під час чого на вказаному автомобілі, під час перевірки номера кузова рами, встановлено що він може мати ознаки знищення перероблення.

Виїздом СОГ на місце події 26.06.2024 проведеним оглядом місця події на території ВП №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, було вилучено автомобіль марки «УАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу із серійним номером « НОМЕР_2 ».

За результатами проведеної судово-трасологічної експертизи, призначеної 03.07.2024, згідно висновку експерта № СЕ-19/107-24/7303-КДТЗ від 18.07.2024 встановлено, що на наданому на дослідження автомобілі марки "УАЗ" д.н.з НОМЕР_3 , бежевого кольору, ідентифікаційне номерне позначення кузова «НОМЕР_4» нанесено на поверхню номерного майданчика заводським способом, змінам не піддавалось та є первинним. Заводська дублююча табличка виявлена на наданому на дослідження автомобілі з нанесеним на ній ідентифікаційним номером шасі даного автомобіля «НОМЕР_5», виготовлена в умовах заводу-виробника та кріпиться до кузова заводським способом.

За результатами проведеної судово-технічної експертизи, призначеної 03.07.2024, згідно висновку експерта № СЕ-19/107-24/7299-ДД від 08.07.2024 встановлено, що бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу із серійним номером НОМЕР_2 відповідає встановленим зразкам аналогічних бланків свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів (без заповнення персональних даних), що перебувають в офіційному обігу на території України. Бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу із серійним номером НОМЕР_2 виданого на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , виданого 08.02.2005 Стрийським МРЕВ ДАІ ГУ-УМВС України, виготовлено поліграфічним способом: всі фонові зображення, назви граф нанесено плоским офсетним друком, а номер бланку нанесений високим способом друку, бланк оснащений захисними елементами. Ознак внесення змін (підчистка, дописка, травлення, виправлення тощо) у первинний зміст документу - свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу із серійним номером НОМЕР_2 - не виявлено.

Враховуючи вищенаведені обставини, 05.09.2024 кримінальне провадження слідчим закрито у відповідності до п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

На підставі наведеного, відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, з врахуванням правової позиції, викладеної в постанові ККС від 08.12.2020 у справі № 234/17070/19 прокурор просив вирішити долю речових доказів у закритому за п.2 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальному провадженні № 0000084, а саме транспортного засобу автомобіля марки «УАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу із серійним номером « НОМЕР_2 » та передачу його власнику.

На розгляд клопотання начальник Міжгірського відділення Хустської окружної прокуратури ОСОБА_3 та старший дізнавач СД ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 не з`явились, просили розглянути таке без його участі.

У відповідності до положень частини 4 статті 107 та статті 108 КПК України фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів не проводиться.

Суд дослідивши матеріали клопотання, встановив, що таке обґрунтовується доданими матеріалами. Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26.06.2024 підтверджується факт внесення відомостей до ЄРДР за № 0000084. Постановою про визнання речових доказів від 27 червня 2024 року транспортний засіб автомобіль марки «УАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу із серійним номером « НОМЕР_2 » були визнані речовими доказами в кримінальному провадженні. Висновком експерта від 18.07.2024 № СЕ-19/107-24/7303-КДТЗ встановлено, що на наданому на дослідження автомобілі марки «УАЗ» д.н.з. НОМЕР_3 , бежевого кольору, ідентифікаційне номерне позначення кузова « НОМЕР_4 » нанесено на поверхню номерного майданчика заводським способом, змінам не піддавалось та є первинним, заводська дублююча табличка виявлена на наданому на дослідження автомобілі з нанесеним на ній ідентифікаційним номером шасі даного автомобіля «НОМЕР_5» виготовлена в умовах заводу-виробника та кріпиться до кузова заводським способом. Відповідно до висновку експерта від 08.07.2024 № СЕ-19/107-24/7299-ДД бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу із серійним номером НОМЕР_2 відповідає встановленим зразкам аналогічних бланків свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу із серійним номером НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , виданого 08.02.2005 Стрийським МРЕВ ДАІ ГУ МВС України виготовлено поліграфічним способом, ознак внесення змін у первинний зміст зазначеного документу не виявлено. Постановою про закриття кримінального провадження від 05.09.2024 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000084 від 27 червня 2024 року - закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення). З матеріалів клопотання вбачається, що транспортний засіб автомобіль марки «УАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 перебуває на спеціальному майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Закарпатській області (вул. Івана Франка, б/н, м. Хуст Закарпатської області), а свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу із серійним номером НОМЕР_2 - при матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно з приписами ч. 9 ст. 100 КПК у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. Тобто, у випадку, коли кримінальне провадження закрите слідчим, клопотання подане в порядку ч. 9 ст. 100 КПК про долю речових доказів вирішується судом, а не слідчим суддею. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд щодо правозастосування зазначеної норми процесуального закону в постановах від 08.12.2020 у справі № 234/17070/19 та від 15.04.2024 у справі № 554/2506/22.

Право на судовий захист є фундаментальним правом людини, яке є гарантією захисту її прав, свобод і законних інтересів, а рівень його забезпеченості характеризує демократизм держави та її правовий характер.

У кримінальному судочинстві, де стикаються публічні та приватні інтереси, виникає потреба у створенні таких механізмів реалізації права на судовий захист, які забезпечували б ефективне поновлення прав особи, були максимально пристосовані для вирішення його завдань на всіх етапах провадження.

Як визначено ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Протокол до Конвенції), ратифікованого Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово та послідовно зазначав, що «перша і найважливіша вимога ст. 1 Протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання державного органу у мирне володіння майном має бути правомірним: друге речення абзацу першого дозволяє позбавляти майна лише «за умов, визначених законом», а другий абзац визнає, що держави мають право контролювати процес користування майном шляхом застосування «законів». Верховенство права (правовладдя) одна із засад демократичного суспільства, притаманна всім статтям Конвенції. Отже питання про те, чи було досягнуто справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та потребою захисту фундаментальних прав особи набуває значення лише після того, як буде встановлено, що втручання, про яке йдеться, відповідало вимозі правомірності і не було свавільним [рішення у справі Iatridis v. Greece від 25 березня 1999 року (заява № 31107/96), § 58; рішення у справі Frizen v. Russia від 24 березня 2005 року (заява № 58254/00), § 33].

За приписами ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не слідує із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (частина друга).

Гарантії захисту та порядок відновлення порушеного права на власність мають своє відображення у кримінальному процесуальному законодавстві України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Пунктом 2.2. ПДР, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. № передбачено, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі ст. 396 ЦК України. Саме такі правові висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 14.12.2021 р. у справі № 147/66/17.

З матеріалів провадження вбачається, що транспортний засіб автомобіль марки «УАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу із серійним номером НОМЕР_2 були вилучені органом досудового розслідування у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , який і вважається їх законним володільцем.

На підставі наведеного, враховуючи, що кримінальне провадження № 0000084, в якому були визнані речовими доказами зазначений транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію, - закрито у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення - застосовані заходи забезпечення цього кримінального провадження у виді позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном втратили чинність Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, об`єкти, які були визнані речовими доказами перебувають у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна. Водночас такі об`єкти й не можуть надалі вважатись речовими доказами, позаяк не відповідають ознакам таких через установлення відсутності події кримінального правопорушення.

Відтак суд дійшов висновків про обґрунтованість клопотання про вирішення долі речових доказів та наявність підстав для повернення транспортного засобу автомобіля марки «УАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу із серійним номером НОМЕР_2 законному володільцю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст. 100, 172-174, 369-372, 376, 532 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника Міжгірського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_3 про вирішення долі речового доказу - задовольнити.

Речові докази: транспортний засіб автомобіль марки «УАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває на спеціальному майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Закарпатській області (вул. Івана Франка, б/н, м. Хуст Закарпатської області) та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу із серійним номером « НОМЕР_2 », яке перебуває при матеріалах кримінального провадження № 0000084 - повернути законному володільцю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1

Копія ухвали негайно після її постановлення вручається дізнавачу, прокурору та не пізніше наступного дня надсилається законному володільцю арештованого майна.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів після її оголошення до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області.

Головуючий суддя ОСОБА_1