Справа № 415/649/18
Провадження № 1-в/188/62/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року смт. Петропавлівка

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

кримінальне провадження №0000122

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився м.Смоленськ РФ, громадянин України, професійно-технічна освіта, не одруженого зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , місце роботи невідоме

засуджений: 06.02.2018 р. Лисичанським міським судом Луганської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України

прокурор ОСОБА_4

представник відділу №21 філії ДУ «Центр пробації» ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло подання начальника відділу №21 філії ДУ «Центр пробації» філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення від покарання по закінченню випробувального терміну ОСОБА_3 , який був засуджений 06.02.2018 р. Лисичанським міським судом Луганської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України.

В поданні зазначено, вирок Лисичанського міського суду Луганської області від 06.02.2018 р. відносно ОСОБА_3 надійшов на виконання до Сєвєродонецького РВ № 2 - 19.03.2018 року.

Під час іспитового строку на ОСОБА_3 вироком суду були покладенні обов`язки у відповідності до ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та обов`язки встановленні ч. 3 ст.164 Кримінально-виконавчого Кодексу України, та ст. 17 Закону України «Про пробацію».

Проте, ОСОБА_3 не був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання. Обов`язків, покладених на нього вироком суду не виконав з причин, які не залежали від його волі з об`єктивних обставин, оскільки на підставі ухвали Лисичанського міського суду Луганської області від 05.02.2018 р. до засудженого було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України (ЄРДР від 03.02.2018 р.), крім цього ОСОБА_3 обвинувачувався у вчинені ще одного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України (ЄРДР від 17.01.2018 р.), тобто до постановлення вироку Лисичанського міського суду від 06.02.2018 р., за яким останній перебуває на обліку відділу № 21.

Увесь термін іспитового строку за вироком Лисичанського міського суду від 06.02.2018 р ОСОБА_3 перебував в ДУ «Старобільській слідчий ізолятор», про що свідчать ухвали про продовження запобіжного заходу останньому.

06.02.2019 р. іспитовий строк, призначений засудженому закінчився, у зв`язку з чим в той же день до Лисичанського міського суду надіслано подання про звільнення останнього від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку. За результатом розгляду вказаного подання ухвалою Лисичанського міського суду від 02.04.2019 р. відмовлено у його задоволенні.

09.12.2021 р. до Лисичанського міського суду повторно були направлені

особова справа № 63/2018 на 153 арк. засудженого та подання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку. Однак, до 24.02.2022 року судове рішення Лисичанського міського суду за результатом розгляду подання по закінченню іспитового строку на виконання до Сєвєродонецького РВ №2 не надходило.

В подальшому було з`ясовано, що справи Лисичанського міського суду не передані до Петропавлівського районного суду. В Єдиному державному реєстрі судових рішень не знайдено винесених рішень за направленим поданням Сєвєродонецького РВ № 2.

У зв`язку з цим, 16.08.2022 року до Петропавлівського районного суду були повторно спрямовані наявні в Реєстрі матеріали та подання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку стосовно ОСОБА_3 . За результатом розгляду вказаного подання ухвалою Петропавлівського районного суду від 26.08.2022 р. відмовлено у його задоволенні. В ухвалі зазначено про те, що суду не надано доказів того, що засуджений не порушував обов`язку встановленого вироком суду у виді явки на реєстрацію та листок реєстрації, проте надати таку інформацію не можливо, оскільки засуджений ОСОБА_3 , як зазначалось вище, весь термін іспитового строку за вироком Лисичанського міського суду від 06.02.2018 р. перебував в ДУ «Старобільській слідчий ізолятор».

06.02.2019 р. іспитовий строк, призначений засудженому закінчився.

Згідно з вимогою УІАП ГУНП в Луганській області ОСОБА_3 до кримінальної та адміністративної відповідальності в період іспитового строку не притягувався.

В судове засідання представником органу пробації та прокурором подані заяви про розгляд клопотання у їх відсутність, подання підтримують.

Засуджений ОСОБА_3 до суду не з`явився.

Відповідно до положень ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Враховуючи, що задоволення подання не суперечить інтересам засудженого, суд вважає можливм розглянути справу у його відсутність.

Судом встановлено, ОСОБА_3 був засуджений 06.02.2018 р. Лисичанським міським судом Луганської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України.

ОСОБА_3 не був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання. Обов`язків, покладених на нього вироком суду не виконав з причин, які не залежали від його волі з об`єктивних обставин, оскільки на підставі ухвали Лисичанського міського суду Луганської області від 05.02.2018 р. до засудженого було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України (ЄРДР від 03.02.2018 р.), крім цього ОСОБА_3 обвинувачувався у вчинені ще одного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України (ЄРДР від 17.01.2018 р.), тобто до постановлення вироку Лисичанського міського суду від 06.02.2018 р., за яким останній перебуває на обліку відділу № 21.

Увесь термін іспитового строку за вироком Лисичанського міського суду від 06.02.2018 р ОСОБА_3 перебував в ДУ «Старобільській слідчий ізолятор», про що свідчать ухвали про продовження запобіжного заходу останньому.

06.02.2019 р. іспитовий строк, призначений засудженому закінчився, у зв`язку з чим в той же день до Лисичанського міського суду надіслано подання про звільнення останнього від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку. За результатом розгляду вказаного подання ухвалою Лисичанського міського суду від 02.04.2019 р. відмовлено у його задоволенні.

09.12.2021 р. до Лисичанського міського суду повторно були направлені

особова справа № 63/2018 на 153 арк. засудженого та подання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку. Однак, до 24.02.2022 року судове рішення Лисичанського міського суду за результатом розгляду подання по закінченню іспитового строку на виконання до Сєвєродонецького РВ №2 не надходило. В період іспитового строку засуджений до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався.

Широкомасштабне вторгнення Російської Федерації на територію України перешкодило органам державної влади перевірити належне виконання засудженим обов`язків покладених на нього судом, а самому засудженому належним чином виконувати покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 з наступними змінами і доповненнями, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Куроченко та Золотухін проти України», Заяви № 20936/16 та № 53257/16, (пункти 113-117), Європейський суд з прав людини, встановив порушення Україною пункту 1 статті 6 Конвенції за таких обставин.

ОСОБА_3 , не дивлячись на фактичне закінчення іспитового строку та відсутність судового рішення про скасування йому іспитового строку та направлення для відбування покарання, призначеного вироком суду, перебуває у правовій невизначеності щодо безстрокового перебування його під контролем зі сторони органів держаної влади, що суттєво обмежує його права.

Забезпечення поваги до конвенційних прав засудженого вимагає від суду провести перевірку на підставі наданих документів.

Суду не надано будь-яких даних, які б свідчили про невиконання в період іспитового строку засудженим покладених на нього вироком суду обов`язків або вчинення ним нових злочинів.

Неможливість здійснювати уповноваженим органом з питань пробації нагляд за поведінкою ОСОБА_3 протягом іспитового строку починаючи з 24.02.2022 р., а також надати до суду особову справу для підтвердження виконання засудженим, покладених судом обов`язків, викликано об`єктивними причинами і не з вини засудженого.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Пункт 9 частини 1 статті 537 КПК України передбачає, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

Пункт 3 частини 2 статті 539 КПК України передбачає, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 9 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст.615 КПК України під час дії воєнного стану клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, в межах територіальної юрисдикції яких закінчено досудове розслідування, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - найбільш територіально наближеним до нього судом, що може здійснювати правосуддя, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до Указу № 341/2022 від 17.05.2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» воєнний стан запроваджується з 05 год 30 хв 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Таке рішення ухвалено у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальна підсудність Лисичанського міського суду Луганської області змінена на Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-372, 537, 539, 615 КПК України, ст. 78 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника відділу №21 філії ДУ «Центр пробації» філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення від покарання по закінченню випробувального терміну щодо засудженого ОСОБА_3 задовольнити.

ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 06.02.2018 року покарання з випробувальним терміном по закінченню випробувального терміну.

Апеляційна скарга може бути подана на ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_1