Справа № 740/3859/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/796/24
Категорія - ч. 4 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000345 від 26.04.2024 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 липня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ніжина Чернігівської області, громадянин України, з середньою освітою, у зареєстрованому шлюбі не перебувє, має дитину 2013 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 23.05.2017 року вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 311, ч. 1 ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі з урахуванням ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 21.09.2017 року звільнений на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням строком 3 роки;

- 20.09.2018 року вироком Носівського районного суду Чернігівської області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст.2631, ч.1 ст. 263, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 6 років 7 місяців позбавлення волі, звільнений 10.10.2022 від відбування покарання умовно-достроково з невідбутим строком 2 роки 1 місяць 20 днів на підставі ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 30.09.2022 року,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 та ч.1 ст.357 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 липня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 81, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_7 за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 20.09.2018, і остаточно призначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 5 (п"ять) років 1 (один) місяць.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з дня затримання на виконання даного вироку суду.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність своєї вини та кваліфікацію дій, просить змінити вирок суду, на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням. Вказує, що при призначенні покарання, судом не була врахована його належна поведінка під час дії відносно нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, яке він не порушував.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 23.04.2024 року близько 16:00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з корисливого мотиву, з метою незаконного отримання матеріальних благ шляхом незаконного заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 , доступ до яких здійснювався за допомогою банківської картки № НОМЕР_1 АТ «ПриватБанк», умисно таємно викрав з жіночої сумки, яка знаходилась у спальній кімнаті будинку, банківську картку червоного кольору з NFC чіпом для безконтактних платежів № НОМЕР_1 , відкриту в АТ «ПриватБанк», яка згідно п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», п. 1.27 ч. 1 ст.1 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку.

Після цього ОСОБА_7 , отримавши можливість розпорядитися викраденим офіційним документом на власний розсуд, залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився ним на власний розсуд.

Продовжуючи свої протиправні дії в період часу з 16:14 год. 23.04.2024 року по 23:08 год. 24.04.2024 року ОСОБА_7 , діючи в умовах воєнного стану, що введений на всій території Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, який неодноразово продовжувався, зокрема, востаннє Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 05.02.2024 № 49/2024 воєнний стан в Україні продовжено з 05:30 год. 14.02.2024 строком на 90 діб, із метою незаконного отримання матеріальних благ, із корисливого мотиву, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив 20 тотожних діянь, об`єднаних єдиним кримінально-протиправним наміром, спрямованих на таємне викрадення грошових коштів ОСОБА_8 , доступ до яких надавала банківська картка № НОМЕР_1 .

Так, 1) перебуваючи в приміщенні продуктового магазину «Сармат» «MAGAZYN SARMAT, NIZHYN» за адресою: Чернігівська обл., м. Ніжин, вул. Широкомагерська, буд.23 , о 16:14 год 23.04.2024 року ОСОБА_7 за допомогою вищевказаної банківської картки розрахувався грошовими коштами ОСОБА_8 за придбаний товар на суму 100 грн.; 2) о 16:15 год. 23.04.2024 року в тому ж магазині за допомогою зазначеної банківської картки розрахувався за придбаний товар на суму 93 грн.; 3) о 20:01 год. 23.04.2024 року, перебуваючи в магазині «Лакомка» «MAGAZYN LAKOMKA, NIZHYN», за адресою: Чернігівська обл., м.Ніжин, вул. Широкомагерська, буд. 23 , ОСОБА_7 за допомогою вищевказаної банківської картки розрахувався грошовими коштами ОСОБА_8 за придбаний товар на суму 128,50 грн.; 4) о 20:02 год. 23.04.2024 року ОСОБА_7 у магазині «Сармат» «MAGAZYN SARMAT, NIZHYN» за допомогою вищевказаної банківської картки розрахувався грошовими коштами ОСОБА_8 за придбаний товар на суму 145,00 грн.; 5) о 20:03 год. 23.04.2024 року ОСОБА_7 у магазині «Сармат» «MAGAZYN SARMAT, NIZHYN» за допомогою вищевказаної банківської картки розрахувався грошовими коштами ОСОБА_8 за придбаний товар на суму 99 грн.; 6) о 20:07 год. 23.04.2024 року в магазині «Лакомка» «MAGAZYN LAKOMKA, NIZHYN» за допомогою вищевказаної банківської картки розрахувався грошовими коштами ОСОБА_8 за придбаний товар на суму 240,50 грн.; 7) о 20:08 23.04.2024 року в магазині «Лакомка» «MAGAZYN LAKOMKA, NIZHYN» за допомогою вищевказаної банківської картки розрахувався грошовими коштами ОСОБА_8 за придбаний товар на суму 33,00 грн.; 8) об 11:34 год. 24.04.2024 року ОСОБА_7 у магазині «Сармат» «MAGAZYN SARMAT, NIZHYN» за допомогою вищевказаної банківської картки розрахувався грошовими коштами ОСОБА_8 за придбаний товар на суму 145,00 грн.; 9) о 13:05 год. 24.04.2024 року в магазині «Лакомка» «MAGAZYN LAKOMKA, NIZHYN» за допомогою вищевказаної банківської картки розрахувався грошовими коштами ОСОБА_8 за придбаний товар на суму 117,50 грн.; 10) о 13:05 год. 24.04.2024 року в магазині «Лакомка» «MAGAZYN LAKOMKA, NIZHYN» за допомогою вищевказаної банківської картки розрахувався грошовими коштами ОСОБА_8 за придбаний товар на суму 24,50 грн.; 11) о 13:07 год. 24.04.2024 року в магазині «Сармат» «MAGAZYN SARMAT, NIZHYN» за допомогою вищевказаної банківської картки розрахувався грошовими коштами ОСОБА_8 за придбаний товар на суму 158,00 грн.; 12) о 13:08 год. 24.04.2024 року в магазині «Сармат» «MAGAZYN SARMAT, NIZHYN» за допомогою вищевказаної банківської картки розрахувався грошовими коштами ОСОБА_8 за придбаний товар на суму 93,00 грн.; 13) о 15:03 год. 24.04.2024 року в магазині «Лакомка» «MAGAZYN LAKOMKA, NIZHYN» за допомогою вищевказаної банківської картки розрахувався грошовими коштами ОСОБА_8 за придбаний товар на суму 265,00 грн.; 14) о 15:05 год. 24.04.2024 року в магазині «Лакомка» «MAGAZYN LAKOMKA, NIZHYN» за допомогою вищевказаної банківської картки розрахувався грошовими коштами ОСОБА_8 за придбаний товар на суму 144,00 грн.; 15) о 15:06 год. 24.04.2024 року в магазині «Сармат» «MAGAZYN SARMAT, NIZHYN» за допомогою вищевказаної банківської картки розрахувався грошовими коштами ОСОБА_8 за придбаний товар на суму 283,00 грн.; 16) о 15:08 год. 24.04.2024 року в магазині «Сармат» «MAGAZYN SARMAT, NIZHYN» за допомогою вищевказаної банківської картки розрахувався грошовими коштами ОСОБА_8 за придбаний товар на суму 194,00 грн.; 17) о 15:12 год. 24.04.2024 року в магазині «Лакомка» «MAGAZYN LAKOMKA, NIZHYN» за допомогою вищевказаної банківської картки розрахувався грошовими коштами ОСОБА_8 за придбаний товар на суму 209,00 грн.; 18) о 15:13 год. 24.04.2024 року в магазині «Лакомка» «MAGAZYN LAKOMKA, NIZHYN» за допомогою вищевказаної банківської картки розрахувався грошовими коштами ОСОБА_8 за придбаний товар на суму 22,50 грн.; 19) о 15:15 год. 24.04.2024 року в магазині «Лакомка» «MAGAZYN LAKOMKA, NIZHYN» за допомогою вищевказаної банківської картки розрахувався грошовими коштами ОСОБА_8 за придбаний товар на суму 67,50 грн.; 20) о 23:08 24.04.2024 року у магазині «Гастрономчик Домашній» за адресою: Чернігівська обл, м. Ніжин, вул. Московська, буд. 20/4 , за допомогою вищевказаної банківської картки розрахувалася грошовими коштами ОСОБА_8 за придбаний товар на суму 105,00 грн.

Загалом у проміжок часу з період часу з 16:14 год. 23.04.2024 року по 23:08 год. 24.04.2024 року ОСОБА_7 за допомогою банківської картки № НОМЕР_1 таємно викрав грошові кошти ОСОБА_8 на загальну суму 2 667 грн.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги в частині звільнення його від відбування покрання на підставі ст.. 75 КК України та просив закрити кримінальне провадження у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, прокурора, яка не заперечувала проти закриття кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданого клопотання, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимогст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Водночас, колегія суддів враховує положення ч.2 ст.404 КК України, згідно яких суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких, відповідно до вимог ч.3ст.349 КПК Українидокази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.

09.08.2024 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX, яким ст. 51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч. 2 ст. 51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зокрема, згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК).

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викраденні чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно п. 5 підрозділу 1 розділу XX ПК, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року (розмір, якої дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Так, згідно нової редакції ст. 51 КУпАП України, відповідальність за ч.1 ст.51 КУпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що складає 757 грн. Відповідальність за ч.2 ст.51 КУпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає від 757 грн. до 3028 грн.

Таким чином, з 09.08.2024 року таємне викрадення чужого майна (крадіжка) стає кримінально караним діянням, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2024 році становить 3028 грн.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

При цьому суд бере до уваги приписи ч.1 ст.5 КК України, якими визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Тому наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.

На підставі зворотної дії закону суд також повинен виходити з розміру неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який діяв на момент вчинення діяння.

Прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01.01.2024 року становив 3028 грн, тоді як розмір таємно викраених обвинуваченим грошових коштів становить 2667 грн, що станом на день розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції може бути лише підставою адміністративної відповідальності.

Положеннями п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК встановлено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, тому колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду, а кримінальне провадження закрити.

Враховуючи викладене, вирок суду в частині засудження ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України підлягає скасуванню із закриттям кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1ст.284 КПК України.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 357 КК України в межах доводів апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, згідно показань перебуває у цивільному шлюбі, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за даними сектору адміністративної практики Ніжинського РУП упродовж року притягувався до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху, вчинення домашнього насильства, розпивання спиртного у громадських місцях, завідомо неправдивий виклик спеціальних служб, як видно із судових рішень, ухвалених щодо ОСОБА_7 в минулому, має дитину 2013 року народження, яка потребує стороннього догляду.

Взяв до уваги обставини, які обтяжують покарання - рецидив злочинів, вчинення кримінальних правопорушень особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінальних правопорушень щодо особи похилого віку та наявність обставини, яка пом`якшує покарання - активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Та вмотивовано дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі в мінімальних межах.

Апеляційні доводи обвинуваченого про суворість призначеного покарання, за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, та пов`язане з цим апеляційне прохання щодо зміни вироку, шляхом призначення покарання з випробуванням, на думку колегії суддів - є безпідставними і судом першої інстанції вони були в повному обсязі враховані при призначенні покарання, про що свідчить зміст відомостей та висновків суду, наведених ним у мотивувальній частині вироку.

На переконання судової колегії, апеляційні вимоги про зміну вироку шляхом пом`якшення призначеного покарання на підставі норм ст. 75 КК України, з урахуванням наведених в апеляційній скарзі доводів, належить вважати безпідставними, оскільки вони носять суто суб`єктивний характер.

При апеляційному перегляді кримінального провадження не встановлено достатніх підстав для застосування норм ст.75 КК України, а тому, враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів погоджується з видом та розміром призначеного ОСОБА_7 покарання і не знаходить підстав для звільнення його від відбування покарання згідно ст.75 КК України, як про це зазначає в своїй апеляційній скарзі сторона захисту.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є справедливим, враховуючи те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари, як мети покарання, у зв`язку з чим не знаходить підстав для задоволення апеляційних вимог прокурора.

Переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність рішення суду першої інстанції, умотивованість його висновків з питання правильності призначеного обвинуваченому покарання та справедливості обраного йому заходу примусу, апелянтом не наведено.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальний просутпок, передбачений ч. 1ст. 357 КК України, після ухвалення попереднього вироку, то остаточне покарання слід визначити за правилами ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покаранні за вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 20 вересня 2018 року.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 417, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 липня 2024 року щодо ОСОБА_7 - змінити.

Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України закрити, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Виключити посилання у вироку на застосування ч. 1 ст. 70 КК України.

На підставі ч. 4 ст. 81, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_7 , частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 20 вересня 2018 року, і остаточно призначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 2 (два) місяці.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3