Справа № 545/4802/24
Провадження № 1-в/545/756/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.11.2024 Полтавський районний суд Полтавської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві клопотання засудженої ОСОБА_3 про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках передбачених ч. 2, 3 ст. 74 КК України,

встановив:

Засуджена ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про застосування відносно неї вимог ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року та переглянути справу.

Від засудженої та представника установи надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Прокурор ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання відносно ОСОБА_3 .

Дослідивши матеріали клопотання та особової справи, суд приходить до висновку, що у клопотанні слід відмовити з наступних підстав.

Згідно п.13,14 ч.1 ст.537 КПК під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України, інші питання про всілякого роду сумніви та протирічча, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до п.1, п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання у разі необхідності вирішення питань передбачених, зокрма, п.14 ч.1 ст. 537 КПК України

Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України),11,13,13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу,

Судом встановлено, що згідно вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.01.2021, ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

При цьому при призначенні покарання враховано вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.10.2018, остаточне покарання призначено на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання.

Відповідно до вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.10.2018, ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 185, ст. 75, ст. 76 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладення обов`язків, визначених судом.

Завдана матеріальна шкода за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.01.2021 становить 5305, 11 грн.

Завдана матеріальна шкода за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.10.2018 становить 17941, 37 грн.

Початок строку покарання 22.09.2022 Кінець строку покарання 22.03.2027

Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX в частині викладення нової редакції ст. 51 КУпАП, відповідно до якого кримінальна відповідальність за вчинення викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрат настає в разі, якщо сума викраденого майна перевищує два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян, яким введена часткова декриміналізація кримінальних правопорушень.

Частина 2 статті 51 КУаАП, яка визначає граничний розмір вартості викраденого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за що винна особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України що застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги та визначає, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Для кваліфікації правопорушення як адміністративного чи кримінального, необхідно виходити з того, що прожитковий мінімум станом на 1 січня 2019 року становив 1921 грн, у зв`язку з чим нижня межа кримінальної караності крадіжки, вчиненого у 2019 році, настає, якщо вартість предмета становить 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто1921 грн.; на 1 січня 2018 року становив 1762 грн, у зв`язку з чим нижня межа кримінальної караності крадіжки, вчиненого у 2018 році, настає, якщо вартість предмета становить 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1762 грн.

Згідно з вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.01.2021, ОСОБА_3 викрала майно у сумі 5305, 11 грн. (03.12.2019), що станом на день вчинення крадіжки становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених на 1 січня 2019 року, тобто більше 1921 грн.

Згідно з вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.10.2018, ОСОБА_3 викрала майно у сумі 17941, 37 грн. (24.05.2018), що станом на день вчинення крадіжки становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених на 1 січня 2018 року, тобто більше 1762 грн.

Частини 2,3 статті 74 КК України - особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 цього Кодексу, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних розмірів доходів громадян. Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 НМДГ.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що на засуджену ОСОБА_3 не розповсюджується дія Закону України №3886-ІХ, у зв`язку із чим відсутні правові підстави для приведення вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.01.2021 та вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.10.2018 у відповідність до вимог вказаного Закону та звільнення засудженої ОСОБА_3 від призначеного покарання на підставі ч.2 ст. 74 КК України.

З огляду на викладене, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення клопотання.

Керуючись ст.5, 74КК України, ст.ст.537,539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів»,

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_3 - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду протягом семи діб з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1