Справа № 299/4577/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.10.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/621/24 за апеляційною скаргою прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21 серпня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21 серпня 2024 року у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції № 1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно один літальний апарат з комплектуючими марки «Mavic», один оптичний приціл з прикладом (тепловізор), які поміщено до спец пакету WAR1672238, два мобільні телефони марки «Samsung», які упаковано в спец пакет PSP2348758, одну нарізну малокаліберну рушницю марки «Lieferer Nn 1001», калібру 5.6 мм, з номером на стволі НОМЕР_1 , 15 набоїв до неї з маркуванням на капсулі у вигляді літери «С», які поміщені до спец пакету PSP2348763, які вилучено в ході проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 14 000 гривень, які упаковано в спец пакет WAR0003360, мобільний телефон марки «МІ 9 Lite», з ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 з мобільним номером НОМЕР_4 , картку мобільного оператора НОМЕР_5 ), один аркуш із чорновими записами, які упаковано в спец пакет WAR0003367, автомобіль марки «ЗАЗ SENS», д.н.з. НОМЕР_6 з ключами, які вилучено в ході проведення обшуку за адресою АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовлено.

Вилучене майно - повернуто його власникам.

З матеріалів судового провадження вбачається, що старший слідчий СВ ВП № 1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 здійснюючи досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000393 від 01.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, звернувся в суд із клопотанням, погодженим прокурором, про арешт майна в даному кримінальному провадженні.

Відмовляючи у задоволення клопотання, слідчий суддя зазначив, що заявник клопотання не довів обставин необхідності накладення арешту на майно. Доказів того, що вилучені грошові кошти здобуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, не надано. Більша частина вилученого майна належать іншим особам, які не являються учасниками кримінального провадження. Тому слідчий суддя прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що слідчий суддя безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про арешт майна, також не надав оцінку тому факту, що у кримінальному провадженні триває процес здобуття доказів та їх фіксування, призначено ряд експертиз, у тому числі щодо вилученого майна, у зв`язку з чим, статус осіб у яких вилучено майно може змінитися, а санкцією кримінального закону за ч. 3 ст. 332 КК України, передбачено конфіскацію майна. Звертає увагу на те, що «Lieferer Nn 1001», калібру 5.6 мм, з номером на стволі НОМЕР_1 , 15 набоїв до неї з маркуванням на капсулі у вигляді літери «С», які поміщені до спец пакету PSP2348763, за наслідками проведення призначених судових експертиз, можуть бути визначені як вогнепальна зброя та бойові припаси, які без відповідного дозволу, який особами не надано, є взагалі майно, вилученим з вільного обігу. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання та накласти арешт на тимчасово вилучене майно, з метою збереження речових доказів та проведення слідчих дій і призначення експертиз у кримінальному провадженні №0000393 від 01.07.2024.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, власників майна, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін. Крім того апеляційний суд враховує клопотання прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 про розгляд апеляційної скарги у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів враховує наступне.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

За змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність накладення арешту на майно, покладений на органи досудового розслідування, - ініціаторів клопотань та прокурора.

При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано відмовлено у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, та правильно визначені правові підстави для цього.

Колегія суддів звертає увагу, що наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи старшого слідчого СВ Відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП ОСОБА_6 , власників майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , їх представника адвоката ОСОБА_9 та досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, встановлюючи наявність правових підстав для арешту майна, виходячи з наданих органом досудового розслідування матеріалів, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність таких підстав у цьому кримінальному провадженні.

Не зважаючи на те, що слідчим визнано речовими доказами майно, однак у даному клопотанні не доведено таку мету арешту майна, як збереження речових доказів.

Окрім того, клопотання не містить відомостей, які б давали розумні підстави вважати, що зазначене у клопотанні майно, яке є предметом арешту, відповідають критеріям ст. 98 КПК України, зокрема можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є об`єктом кримінально протиправних дій, або набуті кримінально протиправним шляхом.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо необхідності арешту зазначеного в клопотанні майна, не заслуговують на увагу та задоволенню не підлягають, оскільки як в самому клопотанні, так і в ході судового розгляду, стороною обвинувачення не доведено правову підставу та мету для накладення арешту на майно в межах даного кримінального провадження, так як на даній стадії досудового розслідування, жодній особі не повідомлено про підозру та не доведено, що виявлене та вилучене під час обшуків майно може мати відношення до розслідуваного кримінального провадження №0000393 від 01.07.2024.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що слідчим не зазначено завдання, для виконання (досягнення) якого слідчий просив суд накласти арешт, не міститься посилання на докази, що свідчать про намір власника чи іншої особи знищити майно. У клопотанні в якості обґрунтування необхідності накладення арешту лише зазначено, що вилучене під час обшуків майно є речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Тому, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що не надано доказів того, що вилучені грошові кошти здобуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, а більша частина вилученого майна належать іншим особам, які не являються учасниками кримінального провадження.

З урахуванням вищенаведеного, доводи апеляційної скарги прокурора, у тому числі й про те, що необхідність накладення арешту на вищевказане майно полягає у збереженні речових доказів, колегія суддів визнає такими, що не ґрунтуються на вимогах закону та приєднаних до клопотання доказах, відхиляє їх як такі, що не являються належними й обґрунтованими підставами для накладення арешту на вищевказане тимчасово вилучене майно.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про накладення арешту на майно, слідчий суддя правильно врахував той факт, що клопотання не містить обґрунтування мети і підстав для арешту у відповідності до вимог ст. ст. 170, 171 КПК України, відтак рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог ст. ст. 170-173 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

На інші дані, які б могли вплинути на законність та обґрунтованість судового рішення, та які б могли слугувати безумовною підставою для його скасування, в апеляційній скарзі не вказується, і такі в матеріалах судового провадження відсутні.

Наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею і підстав для їх задоволення не встановлено. Зазначені мотиви не дають підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді і накладення арешту на майно в арешті якого відмовлено.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст.404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21 серпня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді