Справа № 362/7965/24
Провадження № 1-кс/362/850/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2024 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області клопотання слідчого СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ст.лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в кримінальному провадженні №0000657 від 02.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Латвії, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, -

в с т а н о в и в:

21.11.2024 р. до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді, домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням установлено, що указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 р. на території України введено воєнний стан, який надалі неодноразово продовжувався, у тому числі Указом Президента України від 6 травня 2024 №469/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 год. 30 хв. 12 серпня 2024 р. на 90 діб.

29.09.2024 р. близько 13 год. 00 хв. (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на подвір`ї, поблизу багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , побачив закріплену на даху автомобіля марки «Славута», з д.н.з. НОМЕР_1 , драбину «Werk LZ3210B», розміром 3х10, після чого в останнього виник умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна.

В подальшому, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, підійшовши до автомобіля марки «Славута», зеленого кольору з д.н.з. НОМЕР_1 , перерізавши резинки кріплення, таємно викрав драбину «Werk LZ3210B», розміром 3х10.

В подальшому, з місця вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_5 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , майнової шкоди на суму 7 395 (сім тисяч триста дев`яносто п`ять) грн. 10 коп.

Таким чином, встановлена достатність даних для підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, а у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.

11.11.2024 р. слідчим СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке погоджене прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та яке відповідно до вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, 11.11.2024 р. вручено підозрюваному ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Правова кваліфікація кримінального правопорушення:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчинені кримінального правопорушення:

Підозра ОСОБА_5 підтверджується:

1.Протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 29.09.2024 р.;

2.Протоколом огляду місця події від 29.09.2024 р., що проводився поблизу багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 ;

3.Протоколом огляду місця події від 02.10.2024 р., що проводився поблизу адміністративної будівлі АДРЕСА_3 ;

4.Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 02.10.2024 р.;

5.Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 02.10.2024 р.;

6.Висновком експерта №СЕ-19/111-24/58128-ТВ від 08.10.2024 р.;

7.Повідомленням про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України;

8.Протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 12.11.2024 р.;

9.Протоколом проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_5 від 12.11.2024 р. та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України;

Перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, тобто наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України.

Перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Слід зауважити, що на стадії досудового розслідування, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 р., остаточне 21.07.2011 р.), слідчий суддя може оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

У рішенні «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.90, «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.94. ЄСПЛ навів важливий критерій обґрунтованості підозри та її відмежування від кінцевого обвинувачення. Суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що необхідні для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення.

Таким чином, про обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_5 та причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення свідчать вищезазначені долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, які на даній стадії достатньо для висновку про обґрунтованість підозри, яка, по суті, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Виклад обставин, на підставі яких слідчий дійшов до висновку про наявність ризиків:

Запобіжні заходи - це превентивні заходи процесуального примусу попереджувального характеру, які за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, з метою забезпечення їх належної процесуальної поведінки.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Також метою застосування запобіжних заходів є запобігання спробам вчинити дії, або не виконувати покладені на підозрюваного, обвинуваченого процесуальні обов`язки.

У відповідності до ч. 2 ст. 181 КПК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту, може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

Реальним є ризик того, що підозрюваний переховуватиметься від органу досудового розслідування та суду, оскільки у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Також підозрюваний ОСОБА_5 на даний час не має будь-яких законних джерел заробітку коштів, також ОСОБА_10 зареєстрований у АДРЕСА_4 , що у своїй сукупності свідчить про те, що він з метою уникнення покарання може безперешкодно покинути межі Київської області, варто зазначити, що ОСОБА_5 постійно зловживає алкогольними напоями, що підтверджує існування реального ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У справі «Москаленко проти України» (рішення від 20.05.2010 року п. 36) Європейський суд зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті ЄСПЛ нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також ЄСПЛ визнав, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні від 26.07.2001 по справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за нетяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Реальним є ризик того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків, варто зазначити, що кримінальне провадження перебуває на початковій стадії досудового розслідування, а тому, може виникнути необхідність в додатковому допиті свідка ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_3 з яким підозрюваний разом працює, що підтверджує існування реального ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Звертаю Вашу увагу на те, що, згідно ст. 23 КПК України, діє принцип безпосередності судового розгляду. Відповідно, свідків необхідно допитати безпосередньо у судовому засіданні. Таким чином, перебування підозрюваного на волі, дасть можливість останньому незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, що перешкодить об`єктивному судовому розгляду у подальшому.

Реальним є ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, варто зазначити, що підозрюваний не має постійного місця роботи та основного джерела доходів тому, задля власного збагачення може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення. Підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків, не має родини та утриманців, що підтверджує існування реального ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України

Окрім того, слід зазначити, що підозрюваний ОСОБА_11 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а саме:

1.17.01.2006 р. Драбівським районним судом у Черкаській області, за ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі;

2.04.10.2007 р., Драбівським районним судом у Черкаській області, за ч. 1 ст. 122 КК України, до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі;

3.02.10.2012 р., Драбівським районним судом у Черкаській області, за ст. 395 КК України, до покарання у вигляді 1 місяців арешту;

4.21.02.2014 р., Драбівським районним судом у Черкаській області, за ч. 1 ст. 125 та ст. 395 КК України, до покарання у вигляді 2 місяців арешту;

5.18.02.2020 р., Києво-Святошинським районним судом у Київській області, за ч. 5 ст. 27 та ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі;

6.05.07.2024 р. обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000122 від 17.05.2024 р. направлено до Васильківським міськрайонним судом Київської області, за ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України суд зобов`язаний оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Обґрунтування неможливості запобігання ризику, застосуванням більш м`яких запобіжних заходів:

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не може бути застосовано до підозрюваного у зв`язку з тим, що останній вчинив злочин, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі, а тому може зникнути від органу досудового слідства та переховуватись, що в свою чергу призведе до неможливості закінчення розслідування, не забезпечивши належну процесуальну поведінку підозрюваного.

До підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистої поруки неможливо застосувати у зв`язку з тим, що відсутні особи, які можуть виступити його поручителями, до теперішнього часу не надійшли заяви від осіб, що заслуговують на особливу довіру, та які б виявили бажання бути поручителями підозрюваного ОСОБА_5 , що виключає можливість застосування відносно нього такого запобіжного заходу.

Запобіжний захід у виді застави не може бути застосований до підозрюваного, оскільки він не забезпечить можливість здійснення цілодобового контролю за місцем перебування підозрюваного, а тому не буде ефективним.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, визначальними пунктами ст. 184 КПК України будуть п. 3,5,6,7 ч. 1 ст. 184 КПК України. Тобто, саме виклад обставин, які дають змогу обґрунтовано підозрювати особу у скоєнні злочину, та зробити висновок про наявність ризиків, обґрунтування неможливості запобігти ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів та обґрунтування обов`язків. Вважається, що застосування запобіжних заходів вже можливо при наявності ризиків. Ризик же в свою чергу це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на доведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , окрім як домашнього арешту, не зможе забезпечити дієвості кримінального провадження та запобігти виникненням ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, у даному випадку до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Допитаний у судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 просив застосовувати відносно нього запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме - домашній арешт в нічний час.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала позицію підзахисного.

Заслухавши прокурора, слідчого, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя, ретельно перевіривши дотримання уповноваженими органами вимог статей 207 - 213 КПК України; відповідність поданого клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу вимогам ст. 184 КПК України, а також своєчасність надання підозрюваному та його захиснику копії клопотання та матеріалів, суд приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ ВП №1 Обухівського РУП в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості за якими 02.10.2024 р. були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000657 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (а.с.9).

11.11.2024 р. слідчим СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке погоджене прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та яке відповідно до вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, 11.11.2024 р. вручено підозрюваному ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.45-48).

Обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_5 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 29.09.2024 р; протоколом огляду місця події від 29.09.2024 р., що проводився поблизу багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 ; протоколом огляду місця події від 02.10.2024 р., що проводився поблизу адміністративної будівлі АДРЕСА_3 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 02.10.2024 р.; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 02.10.2024 р.; висновком експерта №СЕ-19/111-24/58128-ТВ від 08.10.2024 р.; повідомленням про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 12.11.2024 р.; протоколом проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_5 від 12.11.2024 р. та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Вирішуючи вищезазначене клопотання слідчого та прокурора, слідчий суддя виходить з положень ст. 2 КПК України, відповідно до якої завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься законність.

Згідно з ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

За ч. 1 ст. 177 КПК України, метою і підставою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Положенням ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 р. № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» запобіжні заходи, затримання у кримінальному провадженні застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст. 177 КПК. Слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу при розгляді відповідного клопотання, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:

- здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону;

- пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні;

- перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження;

- враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Єдиною метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та за наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України.

Його застосування без встановлення наявності підстав та ненадання матеріалів, що підтверджують ризики, передбачені ст. 177 КПК України є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт як вид запобіжного заходу може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту суд має з`ясувати місце проживання підозрюваного.

Слідчому судді, суду при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слід звертати увагу, що вжите законодавцем у ч. 5 ст. 181 КПК словосполучення "житло цієї особи" охоплює випадки, коли підозрюваний: 1) є власником (співвласником) такого житла; 2) зареєстрований у такому житлі; 3) постійно або тимчасово проживає у такому житлі без реєстрації тощо.

Правильною слід вважати практику тих слідчих суддів, які застосовують цей запобіжний захід у згаданих випадках, з`ясувавши при цьому думку власника житла та оцінивши усі обставини в сукупності, у тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного, в місці його постійного проживання; наявність у нього родини й утриманців (місце їх фактичного проживання); достатність застосування такого запобіжного заходу для запобігання ризикам, визначеним у ст. 177 КПК, зокрема спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду тощо.

Вказана судова практика закріплена листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних у кримінальних справ від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України».

Відповідно до ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 ; його вік та стан здоров`я те що він тяжких захворювань не має, міцність соціальних зв`язків у місці його фактичного проживання, те що він має постійне місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 ,; працюючого будівельником; те, що він раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, а тому приходить до обґрунтованого висновку про доведеність прокурором наявності обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.

Оскільки запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, слідчий суддя, постановляючи ухвалу про задоволення клопотання про застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, враховує також наявність та доведеність ризиків, що передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки на даний час може бути призваний по мобілізації та таким чином може в будь який час покинути територію Київської області, у тому числі виїхати на непідконтрольну територію або перетнути державний кордон, чим завадити проведенню досудового розслідування; може незаконно впливати на потерпілого, який його знає, свідків, достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні, може вчинити інше кримінальне правопорушення. Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні на даній стадій досудового розслідування, тому слідчий суддя дійшов до висновку щодо необхідності задоволення клопотання, оскільки слідчий, прокурор довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_5 на даній стадії на свободу.

Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Керуючись ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», статтями 176, 177, 178, 181, 183, 184, 194, 202, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ст.лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в кримінальному провадженні №0000657 від 02.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,- задовольнити.

В задоволенні клопотаннь підозрюваного ОСОБА_5 та захисника підозрюваного ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а саме: у вигляді домашнього арешту в нічний час, - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Латвії, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на шістдесят днів.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого слідчого відділу Обухівського РУП ГУНП в Київській області за викликом.

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти прокурора, слідчого чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Направити копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово для виконання та контролю до ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області, за адресою: 08601, Київська область, м. Васильків, вул. Покровська, 1.

Строк дії ухвали складає два місяці з дня її проголошення.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, захисником, протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1