Справа № 464/4426/24
пр.№ 1-в/464/198/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючої-судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові

подання провідного інспектора Сихівського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_3 про звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного судом покарання за діяння, караність якого законом усунена,

в с т а н о в и в:

провідний інспектор Сихівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_5 звернулась до суду з поданням в якому просить звільнити від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Подання мотивує тим, що на виконанні Сихівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області з 30 вересня 2024 року перебуває вирок Сихівського районного суду м.Львова від 23 липня 2024 року(справа №464/4426/24, 1-кп/464/441/24), яким ОСОБА_6 засуджено за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком -1 рік, та з покладенням обов`язків передбачених ст.76 КК України. Вказує, що Закон України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», що набрав чинності 09 серпня 2024 року та таким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість вкраденого становить до 2 неоподатковуваних мінімумів громадян. Зазначає, що вартість викраденого ОСОБА_6 майна на момент вчинення правопорушення у березня 2024 року не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів громадян. Відтак вважає, що на підставі ч.2 ст.74 КК України, п.13 ч.1 ст.537 , п.2 ч.2 ст.539 КПК України, засудженого ОСОБА_6 необхідно звільнити від відбування покарання у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Прокурор ОСОБА_7 висловив свою позицію щодо подання, просить таке задоволити та звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням у звязку з декриміналізацією інкримінованих діянь.

Представник центру пробації подала заяву про розгляд подання у її відсутності, вимоги такого підтримала, просить задоволити.

Засуджений ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, проте подав заяву в якій просить розгляд подання проводити у його відсутності та таке задоволити.

Відповідно до ч.4 ст.539 КПК України суд вважає за можливе розглядати клопотання у відсутності осіб, що не з`явилися.

У відповідності до ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно із ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 1 ч.2 ст.539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10(у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57,частини першої статті 58,частини першої статті 62 Кримінального кодексу України),11,13,13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частинами 2 і 3 ст.74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів подання та встановлено судом, вироком Сихівського районного суду м.Львова від 23 липня 2024 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначено йому покарання - 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від призначеного покарання з випробовуванням, з іспитовим строком 1 рік, та покладенням обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Вирок суду від 23 липня 2024 року набрав законної сили 23 серпня 2024 року та перебуває на виконанні в Сихівському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області з 30 вересня 2024 року.

Із зазначеного вироку вбачається, що ОСОБА_6 10 березня 2024 року вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, на загальну суму 530 грн.

Законом за №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна», який набув чинності 09 серпня 2024 року, внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна), нормою частини 1 якої, викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян та змінено зміст частини другої цієї статті КУпАП, яка передбачає відповідальність за дрібну крадіжку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно вимог ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб 3028 гривні.

Згідно положення пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно підпункту 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу ІV ПК України така податкова соціальна пільга застосовується у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Виходячи з наведеної норми ПК України - 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для цілей визначення кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень в 2024 році становить 3028 гривень.

Згідно положення п.13 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Беручи до уваги, що вироком суду від 23 липня 2024 року встановлено розмір матеріальної шкоди, яку заподіяв засуджений ОСОБА_6 на момент вчинення кримінального правопорушення за ч.4 ст.185 КК України складав в сумі 530 грн., що за Законом №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна» від 09 серпня 2024 року не є кримінально караним діянням, суд вважає за необхідне звільнити від призначеного судом покарання засудженого ОСОБА_6 за діяння, караність якого законом усунена.

Таким чином, суд вважає, що подання провідного інспектора Сихівського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_5 необхідно задовольнити.

Керуючись ч.1 ст.5, ч.2 ст.74 КК України, п.13 ч.1 ст.537, ст.539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

подання провідного інспектора Сихівського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_3 - задоволити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання, призначеного йому вироком Сихівського районного суду м.Львова від 23 липня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом семи днів з дня оголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ ОСОБА_8