Справа № 645/4493/24
Провадження № 1-кп/645/448/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань - ОСОБА_2

розглянувши в приміщенні суду у м. Харкова в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження за №0000326 від 19 липня 2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, розлученого,, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 фактично проживаючий: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 25.02.2021 року Ленінським районним судом м. Харкова, за ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим сроком 1 рік;

- 17.06.2024 року Дзержинським районним судом м. Харкова, за ч. 4 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі сроком на 5 років

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» визначено, що діяння, пов`язані із придбанням, зберіганням, перевезенням, збутом рослин, включених до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770, що здійснюються у порушення порядку, встановленого законодавством про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори, є незаконними.

Згідно з вимогами ст. ст. 25-28 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» придбання, виготовлення, зберігання та перевезення фізичними особами наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених зазначеним Законом, забороняється.

Відповідно до списку № 1 таблиці № ІІ Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою КМУ № 770 від 06.05.2000, «Метадон» є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

Проте, в порушення вищезазначених вимог законодавства, ОСОБА_4 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, обіг якого обмежено без мети збуту, за наступних обставин.

Так, 19.07.2024, в першій половині дня, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , проходячи по власних справах за адресою: АДРЕСА_3 , у траві, поруч із тротуаром, побачив шматок блістеру з двома пігулками білого кольору всередині, оглянувши який та впевнившись що знайдений засіб за зовнішнім виглядом є наркотичним, оскільки ОСОБА_5 періодично вживає дану речовину, підняв її та маючи умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, обіг якого обмежено без мети збуту - "метадон" достовірно розуміючи, що у даному шматку блістера знайденому ним раніше знаходиться наркотичний засіб, обіг якого обмежено - "метадон" діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно придбавши вищевказану речовину рушив з місця у напрямку свого місця мешкання та з вказаного часу почав його незаконно зберігати при собі з метою подальшого особистого вживання, без мети збуту.

Протиправні дії ОСОБА_5 , пов`язані із незаконним придбанням та зберіганням наркотичного засобу, обіг якого обмежено - "метадон" без мети збуту були припинені працівниками поліції, якими 19.07.2024 у період часу з 13 год. 35 хв. до 13 год. 40 хв. під час огляду місця події поблизу будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 у ОСОБА_5 , в присутності понятих було виявлено та вилучено: шматок блістеру з двома пігулками білого кольору в середині масою 1,0105 г, що згідно висновку судової експертизи дослідження матеріалів, речовин та виробів, за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» від 25.07.2024 року № СЕ-19/121-24/20836-НЗПРАП містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - "метадон" маса якого в перерахунку на масу наданих на експертизу таблеток, склала: 0,0499 г.

Всупереч Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» ОСОБА_5 , незаконно придбав та зберігав без мети збуту наркотичний засіб, обіг якого обмежено - "метадон" згідно з Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 р. №770.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу, без мети збуту.

Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.

До обвинувального акту відносно ОСОБА_3 долучена письмова заява обвинуваченого, що складена у присутності захисника ОСОБА_6 , відповідно до якої ОСОБА_4 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованому йому кримінальному проступку, передбаченому ч. 1 ст. 309 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.

Згідно ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалось.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 у відповідності до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 у відповідності до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше засуджений (вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 25 лютого 2021 року у справі №642/1062/21,вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 17 червня 2024 року у справі №638/5151/24, довідка №294-25072024/63059 від 26 липня 2024 року), вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, як вбачається з повідомлення КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» №6595 від 22.07.2024 року, ОСОБА_4 на обліку в наркологічному диспансері не перебуває, згідно повідомлення КНП «Міський психоневрологічний диспансер»№4418 від 22.07.2024 року, ОСОБА_4 впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до закладу не звертався.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Призначаючи ОСОБА_7 у покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке, за змістом ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, наслідки вчиненого кримінального правопорушення, обставину, що пом`якшує покарання, особу обвинуваченого, відношення обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушення, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

У свою чергу, судом встановлено, що згідно з вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 17 червня 2024 року ОСОБА_4 засуджений за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі.

Отже, кримінальне правопорушення за цим вироком, вчинений у період відбуття ОСОБА_8 покарання за вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 17 червня 2024 року

З урахуванням всіх обставин у справі, даних, що характеризують особу обвинуваченого, вчинення кримінального правопорушення в період іспитового строку, визначеного вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 17 червня 2024 року, суд вважає, що застосування до ОСОБА_3 соціально-виховних заходів, необхідних для виправлення та запобігання вчиненню повторних правопорушень, можливе лише в умовах ізоляції, тому слід призначити покарання у виді обмеження волі за даним вироком за вчинення кримінального правопорушення, передбаченогоч.1 ст. 309 КК України,, відповідно до ст. ст. 71, 72 КК України, визначити покарання, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного цим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком від 17 червня 2024 р. Дзержинського районного суду м. Харкова та вважати засудженим до 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного та додаткового покарань за знову вчинений злочин, а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст. 71 КК України.

За змістом ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно до ст.71 КК України та п.25 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків (ст.71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин.

При застосуванні правил ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

При цьому суд враховує положення п. 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. № 7 (із відповідними змінами), відповідно до якого, виходячи з положень ч. 2 ст. 75 КК України, а також зі змісту ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Призначення такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ч.9 ст. 100 КПК.

У справі наявні процесуальні витрати, які у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ч.1, ч.4 ст.71, ч.1 ст.72 КК України, обвинуваченому ОСОБА_7 , шляхом часткового складання покарання за сукупністю вироків, з урахуванням невідбутої частини покарання за вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 17 червня 2024 року , остаточно визначити покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання у виді позбавлення волі необхідно рахувати з моменту затримання під час приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі держави в особі НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області процесуальні витрати: за проведення судової експертизи дослідження матеріалів, речовин та виробів, за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» від 25.07.2024 № СЕ-19/121-24/20836-НЗПРАП у розмірі 2271,84 грн. (дві тисячі двісті сімдесят одна гривня вісімдесят чотири копійки)

Речовий доказ - один полімерний пакет WAR 1188994 в якому згідно висновку експерта від 25.07.2024 № СЕ-19/121-24/20836-НЗПРАП надані на експертизу 2 (дві) таблетки, загальною масою: 1,0105 г, містять у своему склад(наркотичний засіб, обіг якого обмежений - метадон. Маса метадону в перерахунку на масу наданих на експертизу таблеток, склала: 0,0499 г., який знаходиться на відповідальному зберіганні в камері схову речових доказів ВП№2 ХРУП№2 ГУНП в Харківській області, після набрання вироком законної сили - знищити.

Речовий доказ - DVD- R диск, на якому знаходиться фрагмент відеозапису "20240719_133511", який знаходиться на відповідальному зберіганні в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили- залишити там зберігати.

Відповідно до ч. 4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок учасниками кримінального провадження до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м.Харкова протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя