УХВАЛА

Справа № 495/10306/17

Номер провадження 1-кп/495/200/2024

04 грудня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючої - судді ОСОБА_1

судді- ОСОБА_2

присяжних - ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6

за участю секретаря ОСОБА_7

провівши судове засідання та розгляд клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 про продовження обвинуваченним запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою , внесеному до ЄРДР № 0003838 за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст.115, ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст.115, ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 299 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурори Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_8 ОСОБА_11

обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_9

захисник ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10

захисник ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9

потерпілі- ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16

перекладач- ОСОБА_17

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходиться кримінальне провадження з обвинувальним актом за обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст.115, ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст.115, ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 299 КК України.

В судовому засіданні прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_11 просив продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у зв`язку з тим, що існують ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України. Вони обвинувачуються у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років або довічного позбавлення волі, у зв`язку з чим можуть переховуватись від суду, чим перешкоджати встановленню істини по справі.

Обвинувачені ОСОБА_9 ОСОБА_10 в судовому засідання заперечували проти задоволення клопотання з підстав необгрунтованості обвинувачення та з урахуванням тривалості строків тримання під вартою просили в задоволенні клопотання відмовити.

Захисник ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні його підзахисного, оскільки вважає клопотання прокурора необґрунтованим. Прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Його підзахисний має на утриманні неповнолітніх дітей, має батьків пенсіонерів, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки.

Захисник ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Вважає клопотання прокурора необґрунтованим. Прокурором не надано доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Просив змінити його підзахисному запобіжний захід на домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 331 КПК України суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити,скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

П. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості.

Відповідно до ст. 383 ч. 3 КПК України усі питання, пов`язанні з судовим розглядом, крім питання, передбаченого частиною третьою ст. 331 КПК України, судді і присяжні вирішують спільно.

Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед яких: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

На підставі викладеного та враховуючи наявність обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_10 у разі визнання його винуватим, а саме те, що досудове розслідування інкримінує обвинувачення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічне позбавлення волі, враховуючи розмір майнової шкоди у завдані якої обвинувачується особа, враховуючи його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, а також те, що на даний час по кримінальному провадженню не допитані обвинувачені, свідки, суд дійшов висновку про те, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює запобігання ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Крім того, враховуючи наявність обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_9 у разі визнання його винуватим, а саме те, що досудове розслідування інкримінує обвинувачення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічне позбавлення волі, враховуючи розмір майнової шкоди у завдані якої обвинувачується особа, враховуючи його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, а саме те, що він є громадянином іншої держави, наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, а також те, що на даний час по кримінальному провадженню не допитані обвинувачені, свідки, суд дійшов висновку про те, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює запобігання ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Керуючись п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні просили суд доручити відповідальним особам слідчого ізолятора, де утримується обвинувачений ОСОБА_10 ,та Філії Державній установи " Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України" в Миколаївській та Одеській областях сектор в Одеській області забезпечити здійснення необхідного йому медичного обстеження та лікування, оскільки його самопочуття погане і йому необхідне обстеження та лікування, а у слідчому ізоляторі йому не забезпечується належна медична допомога.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя, суд, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до статей 3, 49 Конституції України, ст. 6 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» людина, її життя і здоров`я, честь, гідність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; кожен має право на охорону здоров`я і медичну допомогу; держава створює умови для ефективного і доступного медичного обслуговування; обвинувачений має право на кваліфіковану медичну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря і закладу охорони здоров`я.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави (рішення від 18.12.2008 року у справі «Ухань проти України). Встановлюючи те, чи виконали державні органи свої обов`язки з надання медичної допомоги особі, яка перебуває під вартою і під їхнім контролем, Суд має оцінити якість медичних послуг, наданих такій особі з урахуванням стану її здоров`я та «практичних вимог ув`язнення», і, якщо її було позбавлено адекватної медичної допомоги, з`ясувати, чи становило це нелюдське і таке, що принижує гідність, поводження на порушення статті 3 Конвенції (рішення від 04.10. 2005 року у справі «Сарбан проти Молдови», від 22.12.2008 року у справі «Алексанян проти Росії», від 27.01.2011 року у справі «Євген Олексеєнко проти Росії»).

Враховуючи зазначене, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, з метою забезпечення дотримання прав обвинуваченого ОСОБА_10 , суд вважає необхідним зобов`язати Державну установу «Ізмаїльський слідчий ізолятор» забезпечити здійснення медичного обстеження обвинуваченого ОСОБА_10 та надання йому належної медичної допомоги відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 р. № 239/5/104.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194,331, 615 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_8 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинувачених ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст.115, ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст.115, ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 299 КК України.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльській слідчій ізолятор» строком на 60 діб, який діє по 02 лютого 2025 року включно.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльській слідчій ізолятор» строком на 60 діб, який діє до 02 лютого 2025 року включно.

Керуючись п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

Доручити Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» та Філії Державній установи " Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України" в Миколаївській та Одеській областях сектор в Одеській області забезпечити здійснення медичного обстеження обвинуваченого ОСОБА_10 та надання йому належної медичної допомоги.

Доручити Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор`та Філії Державній установи " Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України" в Миколаївській та Одеській областях сектор в Одеській області забезпечити надання до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області документів про стан здоров`я ОСОБА_10 .

Копію ухвали після її проголошення негайно вручити обвинуваченому та направити до Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» та Філії Державній установи " Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України" в Миколаївській та Одеській областях сектор в Одеській областідля виконання.

Ухвала в частині продовження застосування запобіжного заходу може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її проголошення.

Головуюча суддя : ОСОБА_1

суддя : ОСОБА_2

присяжні: ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6