Справа № 946/6266/24
Провадження № 1-кс/946/1926/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Василівка Кілійського району Одеської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001058, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

У клопотанні слідчий вказує, що 03.04.2023 приблизно о 22:00-22:30 годині, ОСОБА_5 , перебував біля магазину «Домашній», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , між ним та потерпілим ОСОБА_7 24.03.1970, раптово виник конфлікт.

В подальшому, в ході конфлікту, який переріс в бійку, ОСОБА_5 , не перебуваючи в обстановці перевищення меж необхідної оборони та меж захисту в обстановці уявної оборони, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, наблизився до останнього та наніс ОСОБА_7 один удар рукою в обличчя, в результаті чого потерпілий втратив свідомість, впав назад та вдарився потилично-тім`яною ділянкою голови об асфальтне покриття.

Таким чином удар, нанесений ОСОБА_5 призвів до спричинення закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку важкого ступеню, гострої субдуральної гематоми.

В подальшому ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а ОСОБА_7 було приведено до тями та останній направився додому, але через деякий час ще раз втратив свідомість та його було доставлено до КНП "КБЛ" Кілійської міської ради за адресою: АДРЕСА_3 , де йому було надано невідкладну кваліфіковану медичну допомогу.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме в умисному тяжкому тілесному ушкодженні.

03.08.2024 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

03.08.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні підтримали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні підозрюваний та захисник просили обрати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, мотивуючи тим, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, на утриманні має двох малолітніх дітей, одна з яких є дитиною з інвалідністю, вину повністю визнав.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, допитавши підозрюваного, а також вислухавши думку слідчого, прокурора, захисника, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Однією з підстав необхідності обрання підозрюваному запобіжного заходу в виді тримання під вартою слідчий привів тяжкість злочину, що інкримінується підозрюваному.

Разом з тим Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, шо сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловлено позицію, викладену у п.1 листа за №511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року, згідно якої, вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний: здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону; враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ); при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України») тощо.

Згідно з вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції та практики ЄСПЛ (рішення від 25.03.1999 року у справі «Ніколова проти Болгарії», рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України»), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Судом встановлено, що СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001058, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

03.08.2024 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

03.08.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення повністю підтверджується наступними доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 03.08.2024, протоколами огляду відеозапису від 03.08.2024, протоколами допиту свідків, протоколом затримання підозрюваного у порядку ст. 208 КПК України та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Сукупність отриманих доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку свідчить про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, та який відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Враховуючи вищезазначені обставини, наявність у підозрюваного постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а також беручи до уваги, що підозрюваний одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, одна з яких є особою з інвалідністю, що підтверджується відповідними медичними документами, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, частково відшкодував потерпілому витрати на лікування, позитивно характеризується за місцем проживання, слідчий суддя вважає, що відсутні підстави для обрання самої суворої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , необхідно відмовити.

Слідчим, прокурором в судовому засіданні не було доведено, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Разом з тим, приходжу до висновку, що виходячи з наявних доказів, досліджених у ході судового засідання, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, може вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому виходячи з вказаного, та в зв`язку з недоведеністю достатніх підстав вважати, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч.1 ст.176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, приходжу до висновку, щодо можливості застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати місце свого проживання.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Керуючись ст. ст. 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 211 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати місце свого проживання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки до закінчення строку досудового розслідування, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) цілодобово не залишати місце свого проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду з можливістю отримання медичної допомоги та відлучатися з помешкання на час повітряної тривоги.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з під варти в залі судового засідання.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з 05 серпня 2024 року. Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 03 жовтня 2024 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст судового рішення проголошено о 14 годині 00 хвилин 06 серпня 2024 року в залі судових засідань № 1 Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області.

Слідчий суддя: ОСОБА_1