Дата документу 22.07.2024 Справа № 317/5192/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/5192/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/741/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 3 ст. 114-2 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 5 березня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Токмак Запорізької області, громадянин України, маючий вищу освіту, працюючий викладачем інформатики та технологій у ДНЗ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , будинок без номеру, садівничий кооператив «Радість», раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 9 років позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного затримання - з 28 липня 2023 року.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, за наступних обставин.

20 липня 2023 року, у період часу з 14.00 години по 14.22 години, ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем фактичного проживання розташованого на території обслуговуючого садівничого кооперативу «Радість» за адресою: АДРЕСА_2 , домоволодіння за Google-координатами: ІНФОРМАЦІЯ_11 (географічними координатами: ІНФОРМАЦІЯ_16), діючи умисно, передбачаючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та бажаючи настання негативних наслідків, будучи достовірно обізнаним про введення на території України воєнного стану, використовуючи власний обліковий запис у мобільному додатку - «Telegram», який зареєстрований під ім`ям «ІНФОРМАЦІЯ_12» (username: ІНФОРМАЦІЯ_10», ID користувача: НОМЕР_3 ) здійснив збір та поширення інформації, яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами з можливістю їх ідентифікації на місцевості, про переміщення колон військової техніки Сил оборони України, які рухалися о 20.00 годині 19.07.2023 по автомагістралі М-18 ділянки «Запоріжжя-Василівка» до передових позицій в районі населеного пункту АДРЕСА_3 за Google-координатами ІНФОРМАЦІЯ_13 на адресу облікового запису у мобільному додатку Telegram, який зареєстрований під ім`ям « ІНФОРМАЦІЯ_9 » (username: « ОСОБА_10 », ID користувача: НОМЕР_5 , електронна адреса посилання ІНФОРМАЦІЯ_4 яку використовує громадянин України - Особа № 1 , якому у рамках кримінального провадження №0001238 від 01.08.2023 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 111 КК України, для подальшої передачі останнім інформації представнику держави, що здійснює збройну агресію проти України - представнику російської федерації.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 вважає вирок суду незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає зміні у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання обставинам справи та особі обвинуваченого.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що дії ОСОБА_7 необхідно було кваліфікувати за ч. 2 ст. 114-2 КК України, оскільки наявними доказами не доведено, що він знав, що особа під ім`ям « ІНФОРМАЦІЯ_9 » є представником рф, і співпрацював з окупантами, тобто відсутня об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

Просить вирок змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч. 3 ст. 114-2 КК України на ч. 2 ст. 114-2 КК України, призначити йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від його відбуванням з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 підтримав подану ним скаргу та просив її задовольнити. Наголосив, що ОСОБА_7 не знав, що « ІНФОРМАЦІЯ_9 » є представником іноземної держави - російської федерації. Будь-яких наслідків від поширення ОСОБА_7 відомостей не настало, а тому захист вважає, що кваліфікацію дій обвинуваченого слід змінити на частину 2 ст. 114-2 КК України та звільнити останнього від відбування кримінального покарання на підставі ст. 75 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав подану його захисником апеляційну скаргу та наголосив, що він не здійснював інкриміновані йому дії. Просив суд перекваліфікувати його дії на частину 1 ст. 114-2 КК України та призначити мінімальне покарання.

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційного суду заперечував стосовно доводів апеляційної скарги сторони захисту. Вказав, що саме обвинувачений вийшов на особу під позивним « ІНФОРМАЦІЯ_9 » через проросійський канал в соціальній мережі. Обвинувачений відповідно до оглянутих переписок повністю усвідомлював свої дії, які були направленні на передачу інформації представнику країни агресора, здійснював збір і поширення інформації про сили оборони представнику російської федерації. Вважав, що вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та просив залишити його без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, прокурора, перевіривши вирок суду та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до статті 94 цього Кодексу з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ст. 94 КПК України передбачає, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції дотримано.

Так, у відповідності з вимогами ст.ст. 370, 374 КПК України та пред`явленого обвинувачення, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, суд першої інстанції, прийшов до обґрунтованого висновку щодо обсягу та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 саме у несанкціонованому поширенні інформації про рух, переміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану з метою надання такої інформації представникам держави, що здійснює збройну агресію проти України, за відсутності ознак державної зради.

Незважаючи на часткове визнання вини ОСОБА_7 , його вина у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується показаннями самого обвинуваченого, який у своїх пояснення суду вказав, що дійсно 19.07.2023 перебував на своїй дачі в СК «Радість» та привітався через Telegram з адміністратором каналу « ІНФОРМАЦІЯ_5 » під ім`ям « ІНФОРМАЦІЯ_9 ». 20.07.2023 близько 14:00 «ІНФОРМАЦІЯ_9» відповів, і вони почали переписуватися. Під час переписки ОСОБА_7 передав інформацію про місце і кількість переміщення військової техніки Сил оборони України та координати. Обвинувачений стверджував, що не мав на меті завдати шкоди, а лише хотів дізнатися, хто такий «ІНФОРМАЦІЯ_9», і не знав про його зв`язок з представниками російської федерації. 28.07.2023 у ОСОБА_7 на дачі був проведений обшук, під час якого вилучили його мобільний телефон Samsung, через який він переписувався з «ІНФОРМАЦІЯ_15» та передавав інформацію про переміщення військової техніки.

Крім того винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджуються іншими дослідженими судом належними та допустимими письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення.

Зокрема, такими письмовими доказами є: повідомленням про кримінальне правопорушення від 20.07.2023 №59/2/2-7345нт, на підставі якого внесено відомості до ЄРДР і розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001200 від 21.07.2023 (а.с.70-71, т. 1); витяг з ЄРДР, в якому зазначено, що 21.07.2023 внесені відомості у кримінальному провадженні №0001200 за повідомленням УСБУ в Запорізькій області про те, що з липня 2023 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, перебуваючи в с. Григорівка Запорізького району, поширював інформацію про переміщення Збройних Сил України, яка не розміщувалася у відкритому доступі (а.с.72, т. 1); протокол огляду каналу «Ютуб» від 24.07.2023 та сторінки інформаційного каналу «ІНФОРМАЦІЯ_1», де є відео з ОСОБА_11 , який вихваляється своєю діяльністю на користь росії і створенням проросійського каналу «ІНФОРМАЦІЯ_8» у Telegram та оптичний диск DVD-R (а.с.84-93, т. 1); особова картка на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.94, т. 1); постанова про ідентифікацію особи від 15.09.2023, якою встановлено, що в обвинувальному акті за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 114-2 КК України Особа №1 - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.95-96, т. 1); протокол огляду Telegram каналу « ІНФОРМАЦІЯ_8 » від 24.07.2023, де серед повідомлень є повідомлення від нікнейму « ІНФОРМАЦІЯ_9 » (username: « ІНФОРМАЦІЯ_4 », ID користувача: НОМЕР_5 ), який закликає надавати інформацію про переміщення Сил оборони України та оптичний диск DVD-R (а.с.104-160, т. 1); протокол за результатами негласної слідчої дії - зняття інформації з електронних систем від 25.07.2023, реєстр. №59/14/758т, яким зафіксовано переписку між нікнеймами « ІНФОРМАЦІЯ_9 » і «ІНФОРМАЦІЯ_14» ( ОСОБА_7 ), щодо руху колон військової техніки Сил оборони України (а.с.172-180, т. 1); інформація від оперативного угрупування військ «Запоріжжя», згідно якої 19.07.2023 здійснювався рух військової техніки вздовж автомагістралі М-18 (а.с.182, т. 1); протокол зняття інформації з електронних систем від 25.07.2023, реєстр. №59/14/757т, згідно якого користувач « ОСОБА_13 » повідомляє, що Telegram-канал « ІНФОРМАЦІЯ_5 » контролюється ФСБ росії та оптичний диск DVD-R (а.с.183-198, т. 1); протокол обшуку від 28.07.2023 у СК «Радість», згідно якого вилучено телефон Samsung Galaxy A51, що належить ОСОБА_7 , та карту пам`яті Micro SD 16 GB, з яких видно, що з цього телефону здійснювалася переписка з «ІНФОРМАЦІЯ_15» (а.с.217-221, т. 1); протокол тимчасового доступу від 23.08.2023 до телефону Samsung Galaxy A51 ОСОБА_7 , яким підтверджено його реєстрацію під нікнеймом «ІНФОРМАЦІЯ_14» у Telegram, та оптичними дисками DVD-R (а.с.12-78, т. 2); особова картка на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.86, т. 2).

В судовому засіданні також досліджені клопотання та постанови слідчих, ухвали слідчих суддів, протоколи негласних слідчих дій, протоколи огляду, які відповідають вимогам КПК України та є розсекреченими у встановленому законом порядку (а.с.73-83, т. 1; а.с.97-103, т. 1; а.с.165-171, т. 1; а.с.199-216, т. 1; а.с.1-11, т. 2; а.с.79-85, т. 2).

Досліджені судом першої інстанції показання обвинуваченого та письмові докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та беззаперечно вказують на наявність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, а тому доводи апеляційної скарги захисника в інтересах обвинуваченого щодо оспорювання фактичних обставин є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалам кримінального провадження.

Зокрема, апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту і обвинуваченого, що дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч. 2 або за ч. 1 ст. 114-2 КК України.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 3 ст. 114-2 КК України правильно, оскільки вони передбачають умисне несанкціоноване поширення інформації про переміщення військової техніки Збройних Сил України в умовах воєнного стану з метою надання такої інформації представникам держави-агресора.

В даному випадку, ОСОБА_7 свідомо збирав і передавав інформацію, знаючи, що вона буде використана ворогом, що підтверджується матеріалами справи та його листуванням з особо із никнеймом « ІНФОРМАЦІЯ_9 ».

Кваліфікація дій ОСОБА_14 за ч. 1 або ч. 2 ст. 114-2 КК України з урахуванням матеріалів кримінального провадження є безпідставною, оскільки ці частини стосуються загального несанкціонованого поширення інформації про рух, переміщення чи розташування Збройних Сил України без мети передачі інформації ворогу.

В даному випадку, ОСОБА_7 діяв в умовах воєнного стану і з метою передачі інформації представнику державі-агресору (росії), що робить його дії більш тяжкими і такими, що підлягають кваліфікації за ч. 3 ст. 114-2 КК України.

Доводи захисту про те, що ОСОБА_7 не знав, з ким спілкується і тому інкримінування поширення інформації представнику російській федерації є безпідставним, повністю спростовані матеріалами кримінального провадження. По-перше, матеріали справи чітко свідчать про обізнаність ОСОБА_7 щодо особи, з якою він контактував. Зокрема, протокол огляду каналу « Ютуб » і сторінки інформаційного каналу «ІНФОРМАЦІЯ_1» містять відеоматеріал, де громадянин України ОСОБА_16 , відомий як « ІНФОРМАЦІЯ_9 », відкрито вихваляється своєю співпрацею з російською федерацією та діяльністю проросійського каналу « ІНФОРМАЦІЯ_8 ». По-друге, ОСОБА_7 сам ініціював спілкування з «ІНФОРМАЦІЯ_15» і активно шукав можливості передати інформацію, що свідчить про його обізнаність і умисел. В листуванні ОСОБА_7 використовував висловлювання, які однозначно вказують на його усвідомлення того, що він передає інформацію представнику ворожої держави, наприклад, фрази на кшталт: «Когда пироги ставить в печь? Встречать будем». По-третє, аргумент захисту про незнання ОСОБА_7 того, з кому він передає вказану інформацію повністю спростовується матеріалами негласних слідчих дій, які зафіксували його усвідомлення контексту і можливих наслідків своїх дій.

Отже, досліджені судом докази вказують на те, що ОСОБА_7 повністю розумів, з ким він спілкується і свідомо передавав інформацію, яка мала важливе значення для держави-агресора, що робить інкримінування поширення інформації ворогу обґрунтованим.

Доводи захисника про те, що від дій обвинуваченого ОСОБА_7 не настали будь-які негативні наслідки, не знімають серйозності вчиненого правопорушення і не можуть бути підставою для пом`якшення покарання чи перекваліфікації його дій. Сам факт передачі конфіденційної інформації про переміщення військової техніки Сил оборони України особам, що співпрацюють з державою-агресором, становить серйозну загрозу національній безпеці, навіть якщо конкретні наслідки не настали негайно.

Такі дії створюють реальний ризик для життя та безпеки українських військовослужбовців і можуть бути використані ворогом для планування атак або підриву військових операцій.

Крім того, вчинення цього злочину в умовах воєнного стану посилює його суспільну небезпеку і підриває обороноздатність країни.

Національне законодавство передбачає суворе покарання за такі дії незалежно від настання конкретних наслідків, оскільки сам факт передачі інформації ворогу є достатньою підставою для притягнення до відповідальності.

Тому, зважаючи на вкрай високу суспільну небезпеку злочину та високий рівень загрози, пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання є недоцільним і не відповідає вимогам справедливості та захисту національної безпеки.

Між тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції у повній мірі врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який за класифікацією злочинів, передбачених ст.12 КК України, відносяться до особливо тяжкого злочину, який посягає на основи національної безпеки України, під час дії воєнного стану, який введений на території України відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що є найбільш небезпечними посяганнями на суспільні відносини, які забезпечують державну безпеку, обороноздатність, незалежність країни, її конституційний лад, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`якого кримінального покарання, не буде справедливим та не відповідатиме його меті - виправленню й попередженню вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Призначене судом першої інстанції обвинуваченому покарання за інкриміноване кримінальне правопорушення, передбачене санкцією ч. 3 ст. 114-2 КК України, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Дане покарання на переконання колегії суддів, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, адекватним характеру вчинених дій і даним про особу обвинуваченого та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Колегія суддів вважає, що доводів на спростування висновків суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено, і вході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Таким чином, вирок суду щодо ОСОБА_7 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідає вимогам ст.370 КПК України, підстав для його зміни та скасування, як на тому наполягає сторона захисту в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 5 березня 2024 року відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду, а засудженим, який утримується під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4