Єдиний унікальний номер справи 185/5602/24
Провадження № 1-кп/185/853/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в період воєнного стану кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000229 від 11 травня 2024 року, з обвинувальним актом та угодою про примирення за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, розлучений, маючого на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , який є колишнім співмешканцем ОСОБА_6 , у якої є неповнолітній син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_3 , 10 травня 2024 року приблизно о 19 годині 20 хвилин прийшов за адресою: АДРЕСА_2 , де між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, та бажаючи їх настання, 10 травня 2024 року приблизно о 19 годин 25 хвилин, за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 на ґрунті виниклих неприязних відносин, знаходячись за вищевказаною адресою, наніс тілесні ушкодження неповнолітньому ОСОБА_7 , а саме: один удар кулаком правої руки в область обличчя, після чого схватив неповнолітнього ОСОБА_7 за ліве передпліччя та почав тиснути, спричинив гематому.

Своїми умисними, злочинними діями, ОСОБА_3 спричинив неповнолітньому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді садна та гематоми на спинці носу, садна лівого передпліччя в нижній третині, які утворилися по ударно-дотичному механізму від дії тупих твердих предметів (предмету), з місцем прикладання діючої сили у вищезазначені області та за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Тим самим встановлено достатність доказів для обвинувачення ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

23 травня 2024 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_6 була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України, яка була надана в підготовче судове засідання разом з обвинувальним актом.

Згідно даної угоди сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, у вчиненому щиро розкаявся. Пояснив суду, що угоду він укладав добровільно і наслідки укладання й затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі, просив затвердити зазначену угоду.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, у вчиненому щиро розкаявся. Пояснив суду, що угоду він укладав добровільно і наслідки укладання й затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі, просив затвердити зазначену угоду.

Представник потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона розуміє характер обвинувачення щодо обвинуваченого, вид покарання, який буде застосовано до обвинуваченого в разі затвердження угоди. Угоду про примирення вона укладала добровільно. Просила суд затвердити укладену між нею та обвинуваченим угоду про примирення та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про примирення.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінального проступку.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 та представник потерпілого ОСОБА_6 розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для потерпілої, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 та 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст. 474 КПК України.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що у разі невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України прокурор чи потерпіла має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що укладена угода відповідає вимогам КПК України та КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін по справі та інших осіб.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення укладеної між представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_6 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_3 від 23 травня 2024 року і призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Міра запобіжного заходу обвинуваченомуБілому не обиралась та до набрання вироком законної чинності не обирається.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 23 травня 2024 року укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_6 .

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної чинності не обирати.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та потерпілій.

Суддя: ОСОБА_1