Справа № 279/6689/24 Провадження№1-кс/279/1235/24
У Х В А Л А

іменем України

30 жовтня 2024 року

Слідчий суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , розглянувши клопотання дізнавача СД Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000290 від 28.10.2024, за ст.358 ч.4 КК України про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Старший дізнавач СД Коростенського РУПГУ НП в Житомирській області звернувся з клопотанням про арешт майна по кримінальному провадженню №0000290 від 28.10.2024 за ознаками проступку, передбаченого ст.358 ч.4 КК України, в якому вказав, що 27.10.2024 року до чергової - частини Коростенського РУП надійшло повідомлення від поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області про те що 27.10.2024 року під час здійснення патрулювання за порушення правил дорожнього руху був зупинений громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 в якого під час перевірки посвідченій водія були виявлені розбіжності.

В ході проведення огляду місця події 27.10.2024 в період часу з 22:58 по 23:30 на автодорозі Київ-Ковель-Ягодин поблизу села Глухове, Лугинської ОТГ, Коростенського району, було виявлено, та вилучено в громадянина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 в якого вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке упаковане до спец пакет CRI1100085, яке було вилучено до Коростенського РУП в якості речових доказів.

Враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що вилучені у ході проведення огляду місця події речі, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке упаковане до спец пакет CRI1100085 є знаряддям та предметом вчинення кримінального правопорушення та у випадку не накладення на них арешту можуть бути знищені, а також з метою встановлення істини у кримінальному провадженні, збереження вище вказаних речей, та проведення комплексної експертизи транспортного засобу та документів - згідно п.п.1, 4 ч.2 ст.167 КПК України, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

Клопотав про накладення арешту на посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке упаковане до спецпакет CRI1100085, та вилучене ході проведення огляду місця події 27.10.2024 в період часу з 22.58 по 23:30 на автодорозі Київ-Ковель-Ягодин поблизу села Глухове, Луганської ОТГ, Коростенськото району, вилучене в громадянина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник власника майна адвокат ОСОБА_6 надіслав на електронну адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки прибути в призначений час не має змоги, оскільки знаходиться в іншому судовому засіданні. Також до суду не в змозі з`явитись і власник майна ОСОБА_4 , який до цього часу не повернувся з рейсу по доставці вантажу. Одночасно в клопотанні зазначив, що кримінальне провадження №0000290 від 28.10.2024 реєстрацію якого проведне за фактом використання ОСОБА_4 підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_2 , а саме наявність в посвідченні категоррії " ОСОБА_7 " здійснено безпідставно за відсутності ознак кримінального правопоругення, оскільки ОСОБА_8 в період з 25.08.12 по 25.10.2012 року пройшов навчання в Сарненському РСТК за програмою водіїв транспорту категорії "Е" (водіння автомобіля з причепом) і 26.10.2012 року у ВРЕР ДАІ м.Сарни УДАІ УМВС України в Ріненській області офіційно отримав посвідчення водія.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Тому клопотання про відкладення розгяду справи не підлягає задоволенню.

Фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів на підставі ч.1 ст.107 КПК України не здійснювалась.

Дослідивши матеріали клопотання судом встановлено, що дані по вказаному в клопотанні факту 28.10.2024 року СД Коростенського РУП ГУНП України в Житомирській області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000290 за ч.4 ст.358 КК України.

Речі, вилучено під час огляду 27.10.2024, визнано речовим доказом.

Відповідно до ст.171 ч.5 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Порушення строків подання клопотання до суду не встановлено.

Відповідно до вимог ст.167 КПК України, вищеназване вилучене майно має статус тимчасово вилученого.

У відповідності до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів.

У відповідності до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.

Судом встановлено, що є всі підстави вважати, що вилучена річ може бути предметом злочинного посягання, тому може бути використана як доказ факту і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Повернення вилученого майна може призвести до його зникнення чи знищення.

Суд враховує розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для власника.

Відповідно до ст.173 КПК України суд прийшов до висновку, що слідчим доведено необхідність арешту зазначеного вище майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Надані суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Положення КПК України та Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104, покладають на сторону кримінального провадження, якій надані речові докази під час досудового розслідування, обов`язок організувати належне збереження таких речових доказів та забезпечити їх схоронність, тому вирішення питання про місце зберігання речових доказів не входить до компетенції слідчого судді, всі питання щодо зберігання речових доказів під час досудового розслідування мають прийматися стороною обвинувачення з урахуванням норм законодавства.

Дослідивши надані матеріали, відповідно до вимог ст.170-173 КПК України, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання, накласти арешт на майно з забороною розпоряджатися та використовувати зазначене майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.167, 170-173 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно у кримінальному провадженні №0000290 від 28.10.2024, а саме: на посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке упаковане до спецпакет CRI1100085 з забороною розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Копія згідно з оригіналом