Справа № 597/1200/24
Провадження №1-кс/597/267/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2024 р. м. Заліщики

слідчий суддя Заліщицького районного суду Тернопільської області ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника Заліщицького відділу Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000127 від 30.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.270 КК України, про накладення арешту на майно,

у с т а н о в и в:

01.08.2024 року начальник Заліщицького відділу Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням у кримінальному провадженні №0000127 від 30.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.270 КК України, про накладення арешту на майно.

В обгрунтування свого клопотання начальник Заліщицького відділу Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_3 посилається на те, що у ході розслідування встановлено, що о 21 годині 54 хвилин 29 липня 2024 року у чергову частину ВП №4 (м.Заліщики) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області по телефону надійшло повідомлення з лінії «102» від оператора лінії «112» про те, що по АДРЕСА_1 горить житловий будинок. Внаслідок виїзду чергової СОГ на місце події встановлено, що у результаті пожежі горів двоповерховий багатоквартирний житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також три гаражі, які перебували поряд з ним один біля одного зі сторони приміщення відділення поштового зв`язку Заліщики-1 АТ «Укрпошта» Тернопільського регіону.

На даний час протиправне діяння, розслідування якого проводиться у цьому кримінальному провадженні, кваліфіковане за ч.1 ст.270 КК України, за ознаками: порушення встановлених законодавством вимог пожежної безпеки, якщо воно спричинило виникнення пожежі, якою заподіяно майнову шкоду у великому розмірі.

30 липня 2024 року був проведений огляд місця події, внаслідок якого у одному із трьох вищевказаних гаражних приміщень, яке є середнім, було виявлено металеву ємність, частково наповнену чорною рідиною, яка є ймовірно мастилом, а також вилучено зразки згаданої рідини.

З показань свідка ОСОБА_4 вбачається, що вищезазначене гаражне приміщення знаходиться у користуванні ОСОБА_5 .

З метою повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, збирання, перевірки та оцінки зібраних у провадженні доказів, необхідно призначити експертизу нафтопродуктів для того, щоб з`ясувати, чи є зразки вищенаведеної рідини мастилом. У випадку, якщо вищеописана рідина належить до паливно-мастильних матеріалів, то вона доводить вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, яке розслідується у даному кримінальному провадженні, оскільки зберігання паливно-мастильних матеріалів у великій кількості є порушенням правил пожежної безпеки, а, як встановлено у ході проведення ОМП, пожежа розпочалася, найімовірніше, з вищевказаного гаражного приміщення, тобто порушення правил пожежної безпеки, яке спричинило пожежу, відбулося саме у ньому.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. У згаданому випадку це взірці вищезазначеної рідини, які були вилучені 30 липня 2024 року при проведенні огляду місця події і які доводять вину ОСОБА_5 у скоєнні злочину, який розслідується у вищенаведеному кримінальному провадженні.

Постановою від 01 серпня 2024 року взірці вищеописаної рідини визнано речовим доказом і долучено до кримінального провадження в якості речового доказу.

Відповідно до положень ст.ст.170 ч.1, 170 ч.2 п.1, 170 ч.3 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної та юридичної особи, якщо воно відповідає вимогам ч.1 ст.98 КПК України.

Врахувавши вищеперелічені обставини, напрошується висновок про передбачену кримінальним процесуальним законодавством можливість накладення арешту на взірці вищевказаної рідини.

Зібраними у провадженні доказами встановлена наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені абзацом другим ч.1 ст.170 КПК України. Так, ОСОБА_5 , який є власником даної рідини, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене та приховання від органу досудового розслідування наявних у нього речових доказів, які доводитимуть його вину у скоєному протиправному діянні, може до початку дослідження речових доказів на стадії судового слідства, реалізуючи свої передбачені законодавством цивільні права, продати її або ж подарувати, тобто відчужити, що спричинить втрату вказаного речового доказу, який має дуже важливе значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є збереження речових доказів.

Згідно з ч.1 ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Огляд місця події, у результаті якого відбулося вилучення взірців вищезгаданої рідини, розпочався о 14 голині 11 хвилин 30 липня 2024 року, після чого 31 липня 2024 року слідчим було скеровано до слідчого судді Заліщицького районного суду Тернопільської області клопотання про надання дозволу на проведення даного огляду.

Ось чому напрошується висновок, що клопотання про накладення арешту на взірці вищевказаної рідини слід подати до суду не пізніше 14 години 11 хвилин 01 серпня 2024 року.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги, що взірці вищезгаданої рідини мають значення у кримінальному провадженні, визнані речовими доказами та з метою недопущення їх знищення, приховування, спотворення, для досягнення повноти, всебічності та неупередженості досудового розслідування вищезазначеного факту, а також те, що вказані у клопотанні предмети мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР 30.07.2024 року за №0000127 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.270 КК України.

Виходячи з того, що вищевказані речі являються речовими доказами у даному кримінальному провадженні, на даний час виникла необхідність у збереженні речових доказів з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, знищення, спотворення.

Так, для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вищезазначеного факту, зокрема для отримання відомостей, котрі є необхідними для належної кваліфікації вчиненого діяння, у даному провадженні є потреба проведення відповідних експертиз, які вимагають надання експертам для огляду вказаних речей.

На даний час в ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене під час огляду місця події, оскільки вказані речі вважаються тимчасово вилученим майном та мають важливе доказове значення для даного кримінального провадження.

У судове засідання начальник Заліщицького відділу Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_3 не з`явився, однак просив клопотання розглянути за його відсутності та задоволити його у повному обсязі.

У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.

Дослідивши клопотання, копії долучених до нього матеріалів, якими начальник обгрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Правовою підставою арешту майна, яке вилучено 30.07.2024 року під час огляду, а саме: взірці рідини, які упаковані в сейф-пакет №WAR1495967, є кримінальне провадження №0000127 від 30.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.270 КК України.

Вищевказане майно вилучене, а тому в силу положень ст.167 КПК України є тимчасово вилученим майном до вирішення питання про його арешт або повернення.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є, зокрема, доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч.2 та ч.3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. При цьому, у даному випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

В ході розгляду клопотання встановлено, що майно, на яке просить накласти арешт прокурор, вилучене в порядку, визначеному законом (ст.168 КПК України), таке майно відповідно до постанови слідчого слідчого відділення поліції №4 (м.Заліщики) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_6 від 01.08.2024 року обґрунтовано визнано речовим доказом у кримінальному провадженні і тому відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України.

Вирішуючи питання про накладення арешту на вищевказане майно, слідчий суддя також врахує практику Європейського суду з прав людини та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Враховуючи вищевикладене, зокрема, оцінюючи співмірність обмеження права володіння майном, щодо якого вирішується питання про накладення арешту, з публічними інтересами, слідчий суддя дійшов висновку, що вказаний автомобіль має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а відтак, з метою забезпечення завдань арешту майна та запобігання ризикам його приховування, пошкодження та відчуження, з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні, враховуючи правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням даного кримінального провадження, вважаю, що вимоги начальника Заліщицького відділу Бучацької окружної прокуратури про арешт майна доведені в судовому засіданні, а тому дане клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.98, 107, 131, 167, 170-173, 309, 369, 371, 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання начальника Заліщицького відділу Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000127 від 30.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.270 КК України, про накладення арешту на майно задовольнити повністю.

Накласти арешт на речовий доказ у кримінальному проваджені, а саме: на належні ОСОБА_5 взірці рідини, які були вилучені з металевої ємності, що була виявлена 30 липня 2024 року при проведенні огляду гаражного приміщення, яке прилягає до приміщення будинку, наявного за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Заліщицький районний суд протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_7