Номер провадження: 11-сс/813/1524/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника володільців майна ОСОБА_7 та ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою представника володільців майна ОСОБА_7 та ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12.09.2024 року про арешт майна в кримінальному провадженні №0000471 від 29.04.2022 року,

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000471 від 29.04.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, та накладено арешт із забороною користування, володіння та розпорядження на майно вилучене 15.05.2024 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , та які перебували у володінні ОСОБА_7 , а саме на:

-грошові кошти у загальній сумі 9636 доларів США та 60 євро з них: 94 банкноти номіналом по 100 доларів США, 3 банкноти номіналом 50 доларів США, 3 банкноти номіналом 20 доларів США, 2 банкноти номіналом 10 доларів США, 3 банкноти номіналом 20 доларів США, 2 банкноти номіналом 2 долари США, 2 банкноти номіналом 1 долар США, 3 банкноти номіналом 20 євро;

-мобільний телефон марки «SamsungGalexy A51» imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з сім картами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ;

-мобільний телефон марки «ZTE Blade L210», imei1: НОМЕР_5 ; imei2: НОМЕР_6 в непрацюючому стані;

-договір дарування №3-22 від 16.01.2021 року на 2 арк.;

-витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно на 1 арк. за адресою: АДРЕСА_2 ;

-договір купівлі-продажу №321 від 19.03.2016 року на 2 арк. оригінал та копія даного договору на 2 арк.;

-копію договору дарування №3-19 від 16.01.2021 року на 2 арк.;

-папку з документами на 21 арк. на об?єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_3 (технічний паспорт, рецензія, 2 шт. заяви-приєднання);

-договір купівлі-продажу №4316 від 07.08.2020 року на 4 арк. та витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно на 2 арк.;

-1 аркуш паперу з чорновими записами;

-технічний паспорт на 2 арк., копія технічного паспорту на 5 арк. на об?єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 ;

-договір 2-22-7/44 від 04.07.2017 року на 6 арк.;

-додаткову угоду до договору 2-22-7/44 від 04.07.2017 року на 1 арк.;

-акт прийому-передачі на 1 арк.;

-витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно на об?єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 ;

-довідку на 1 арк.;

-технічний паспорт на групу нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_4 на 2 арк. та копія даного паспорту на 5 арк.;

-договір К-2-22/44 від 11.07.2019 року на 7 арк.;

-довідку на 1 арк.;

-акт прийому-передачі від 17.08.2021 року на 1 арк.;

-довідку на 1 арк.;

-додаткову угоду на 1 арк.;

-витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно на об`єкт нерухомості на 1 арк.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, та вважав доведеним наявність обґрунтованих підстав для арешту зазначеного прокурором у клопотанні майна.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник володільців майна ОСОБА_7 та ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 звернулась із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_6 про арешт майна, вилученого 15.05.2024 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, адвокат вказує, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки арешт на майно накладено безпідставно, оскільки не має ознак речових доказів у кримінальному провадженні, визначених ст.98 КПК.

Володільці майна ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до апеляційного суду не з`явились, клопотань про відкладення не подавали, їх представник адвокат ОСОБА_9 повідомила, що володільці майна обізнані про розгляд, однак не мають можливості з`явитися до суду,вважала за можливе здійснювати розгляд за їх відсутності.

За наведених обставин, відповідно до ч.4 ст.405, ст.422 КПК України, апеляційний розгляд проведено за відсутності володільців майна ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Крім того, в умовах воєнного стану, колегія суддів вважає, що відсутня нагальна потреба очікувати на волевиявлення учасників судового розгляду бажання на прибуття до суду, оскільки це може становити загрозу для вказаних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача; вислухавши представника володільців майна адвоката ОСОБА_9 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; прокурора, який вважав можливим частково задовольнити апеляційну скаргу адвоката, не заперечував проти повернення майна його володільцям, окрім мобільних телефонів, які необхідно дослідити в ході досудового розслідування кримінального провадження та грошових коштів, які належать подружжю, разом з тим прокурор вважав можливим повернути вилучені документи, оскільки вони не мають значення для кримінального провадження; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Вирішуючи питання про можливість розгляду апеляційної скарги, яка подана особою, яка, відповідно до матеріалів кримінального провадження, не має процесуального статусу і не є стороною цього провадження, апеляційний суд виходить з наступного.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України (далі - КПК) визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно зі ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає апеляційному оскарженню. При цьому, КПК не встановлено чіткого переліку осіб суб`єктів права на апеляційне оскарження цієї ухвали, але п. 10 ч. 1 ст. 393 КПК регламентовано, що апеляційну скаргу мають право подати інші особи у випадках, передбачених КПК.

Одним із учасників як кримінального, так і судового провадження є третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт (п. 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК).

Статтею 64-2 КПК визначається зміст і процесуальний статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Водночас, в останньому абзаці ч. 7 ст. 173 КПК передбачено, що треті особи мають право на захисника та право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.

За таких обставин, власник чи володілець майна, щодо якого вирішується питання про арешт, є особою прав, свобод та інтересів якої стосується судове рішення, а отже, належить до категорії «інші особи», які вправі подати апеляційну скаргу на рішення слідчого судді.

Згідно матеріалів судового провадження та долучених до апеляційної скарги документів, вбачається, що майно, на яке оскарженою ухвалою накладено арешт, було вилучене органом досудового розслідування під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 та його дружини ОСОБА_8 .

Таким чином, з урахуванням аналізу норм закону, закріплених у ст.41 Конституції України, ст.ст. 24, 64-2, 173, ч.1 ст.174, п.10 ч.1 ст.393 КПК, представник володільців майна адвокат ОСОБА_9 є особою, яка вправі звернутися з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно.

Перевіривши доводи апеляційної скарги щодо незаконності ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 404 КПК України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши матеріали судової справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що розглянувши клопотання прокурора, слідчий суддя, не звернув уваги на фактичну необґрунтованість та невідповідність клопотання вимогам ст.171 КПК, та дійшов помилкового висновку про відповідність всього вказаного в клопотанні майна критеріям, визначеним в ч.1 ст.98 КПК, фактично продублював непереконливі доводи клопотання про підстави накладення арешту на все майно та безпідставно задовольнив клопотання прокурора в повному обсязі.

Дане рішення слідчого судді не може бути визнано законним та обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню, з огляду на таке.

Положеннями ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до приписів ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна ; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч.2 ст.171 КПК у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до положень ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України).

Натомість, слідчий суддя, в порушення приписів ч.1 ст.173 КПК, не перевірив необхідність такого арешту на все перелічене в клопотанні прокурора майно.

Як вбачається зі змісту клопотання про накладення арешту на майно, прокурор визначив метою накладення арешту на зазначене в ньому майно збереження такого майна як речового доказу задля запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.

Із клопотання прокурора вбачається, що в провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування внесені до ЄРДР за №0000471 від 29.04.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що група невстановлених осіб протягом 2021-2022 років, використовуючи підроблені документи, здійснили державну реєстрацію права власності на фактично неіснуючі об?єкти нерухомого майна за адресами: АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_6 ; АДРЕСА_7 ; АДРЕСА_8 ; АДРЕСА_9 ; АДРЕСА_10 , документи на які в подальшому використані для отримання кредитів на придбання нерухомого майна, шляхом оформлення договорів іпотеки в якості гарантування виплати коштів по кредитних договорах у АТ КБ «ПриватБанк», АТ «ТАСКОМБАНК» та АТ «Кредобанк».

Так, 11.11.2020 року, державним реєстратором Юридичного департаменту Одеської міської ради, на підставі підроблених документів, нібито виготовлених 15.10.2020 року ТОВ «АО «Грош Цена», а саме: висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна та технічного паспорту, а також довідки з адресного реєстру м. Одеси від 29.10.2020 року №68022/1, за ОСОБА_10 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_11 .

Надалі, 22.09.2021 року з метою отримання кредиту на придбання вищезазначеної квартири до АТ КБ «ПриватБанк» звернувся ОСОБА_11 , з яким, укладені кредитний та іпотечний договори з АТ КБ «Приватбанк» в особі ОСОБА_12 , а також договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири з ОСОБА_10 , за яким на картковий рахунок останньої АТ КБ «ПриватБанк» перераховано кошти у розмірі 744000 грн. Вказані договори посвідчені приватним нотаріусом ОМПО ОСОБА_13 .

Крім того, 19.05.2021 року державним реєстратором Кодимської міської ради Подільського району Одеської області ОСОБА_14 , на підставі підроблених документів, в тому числі акту приймання-передачі нерухомого майна від 03.05.2014 року до договору про часткову участь у будівництві житла №11 від 17.09.2005 року, за ОСОБА_11 зареєстровано право власності на фактично неіснуючу квартиру АДРЕСА_12 .

Надалі, 18.10.2021 року з метою отримання кредиту на придбання фактично неіснуючої квартири за адресою: АДРЕСА_7 а до АТ КБ «ПриватБанк» звернувся ОСОБА_15 , з яким 23.10.2021 року укладені кредитний та іпотечний договори з АТ КБ «ПриватБанк» в особі ОСОБА_16 , а також договір купівлі-продажу квартири з ОСОБА_11 , в інтересах якого на підставі довіреності діяв ОСОБА_17 , за яким на картковий рахунок останнього АТ КБ «ПриватБанк» перераховано кошти у розмірі 1300000 грн. Вказані договори посвідчені приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_13 .

Крім того, 26.04.2021 року державним реєстратором Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області ОСОБА_18 , на підставі підроблених документів, в тому числі договору купівлі-продажу майнових прав МП 2к.2-А.2п.5с/А16 від 27.11.2012 року, акту приймання-передачі майнових прав №2-Акв/МП від 11.04.2014 року, технічного паспорту від 31.03.2021 року на квартиру АДРЕСА_13 , нібито виготовленого ТОВ «БТІ Південь», за ОСОБА_11 зареєстровано право власності на вищезазначену фактично неіснуючу квартиру.

Надалі, 16.11.2021 року з метою отримання кредиту на придбання фактично неіснуючої квартири за адресою: АДРЕСА_8 до АТ КБ «ПриватБанк» звернувся ОСОБА_19 , яким укладені кредитний та іпотечний договори з АТ КБ «ПриватБанк» в особі ОСОБА_20 , а також договір купівлі-продажу квартири з ОСОБА_11 . Вказані договори посвідчені приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_21 та після їх укладання, за продаж неіснуючої квартири, на картковий рахунок ОСОБА_11 АТ КБ «ПриватБанк» перераховано кошти у розмірі 1200000 грн.

Крім того, 19.05.2021 року державним реєстратором Кодимської міської ради Подільського району Одеської області ОСОБА_14 , на підставі підроблених документів, в тому числі акту приймання-передачі нерухомого майна від 03.05.2014 року до договору про часткову участь у будівництві житла №12 від 17.09.2005 року, за ОСОБА_11 зареєстровано право власності на фактично неіснуючу квартиру АДРЕСА_14 .

Надалі, 24.11.2021 року з метою отримання кредиту на придбання фактично неіснуючої квартири за адресою: АДРЕСА_6 , до АТ КБ «ПриватБанк» звернувся ОСОБА_22 , з яким укладені кредитний та іпотечний договори з АТ КБ «ПриватБанк» в особі ОСОБА_20 , а також договір купівлі-продажу квартири з ОСОБА_11 . Вказані договори посвідчені приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_21 та після їх укладання, за продаж неіснуючої квартири, на картковий рахунок ОСОБА_11 АТ КБ «Приватбанк» перераховано кошти у розмірі 1500000 грн.

Крім того, 04.06.2021 року державним реєстратором Кодимської міської ради Подільського району Одеської області ОСОБА_14 , на підставі підроблених документів, в тому числі договору купівлі-продажу майнових прав МП 4к.1-А.2п.5с/А16 від 27.11.2012 року, додаткової угоди №2 від 11.04.2014 року, за ОСОБА_11 зареєстровано право власності на фактично неіснуючу квартиру АДРЕСА_15 .

Надалі, 22.09.2021 року з метою отримання кредиту під заставу неіснуючої кварти до відділення АТ «КРЕДОБАНК» звернувся ОСОБА_11 , яким укладені кредитний та іпотечний договір, предметом в якому виступала квартира за адресою: АДРЕСА_8 , з АТ «КРЕДОБАНК» в особі ОСОБА_23 . Вказані договори посвідчені приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_24 та після їх укладання на картковий рахунок ОСОБА_11 АТ «КРЕДОБАНК» перераховано кошти у розмірі 1000000 грн.

Крім того, встановлено, що після державної реєстрації за ОСОБА_10 , на підставі підроблених документів, права власності на квартиру АДРЕСА_16 , 13.12.2021 року приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_25 посвідчено договір дарування зазначеної квартири, укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_22 .

Надалі, 11.02.2022 року з метою отримання кредиту на придбання квартири за адресою: АДРЕСА_10 , до АТ «ТАСКОМБАНК» звернувся ОСОБА_26 , яким укладені кредитний та іпотечний договори з АТ «ТАСКОМБАНК», а також договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири з ОСОБА_22 . Вказані договори посвідчені приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_21 , та після їх укладання на картковий рахунок ОСОБА_22 АТ «КРЕДОБАНК» перераховано кошти у розмірі 597000 грн.

Крім того, встановлено, що 11.11.2020 року державними реєстраторами Юридичного департаменту Одеської міської ради на підставі підроблених документів за ОСОБА_27 та ОСОБА_10 , зареєстровано право власності на об?єкти нерухомого майна за наступними адресами: АДРЕСА_17 ; АДРЕСА_18 ; АДРЕСА_19 ; АДРЕСА_20 ; АДРЕСА_21 .

Крім того, встановлено, що 11.03.2021 року приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_21 , на підставі підробленого висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна нібито виготовленого ТОВ «АО «Грош Цена», посвідчено договір поділу об`єкту нерухомого майна, за яким у власність ТОВ «НОФЕШ» перейшли нежитлові будівлі та споруди за адресою: м.Одеса, вул. Фонтанська дорога, 153-Д/1.

Надалі, 19.03.2021 року державним реєстратором Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області ОСОБА_28 за ТОВ «НОФЕШ» зареєстровано право власності на нежитлові будівлі та споруди за адресою: АДРЕСА_22 . Одночасно з цим, за новоутвореним об?єктом нерухомого майна залишилось раніше існуюче обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна та іпотека за кредитним зобов?язанням у розмірі 123000 доларів США. Після чого, 14.09.2021 року державним реєстратором Овідіопольської селищної ради Одеського району Одеської області ОСОБА_29 на підставі рукописних виправлень виконаних приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_21 у вищезазначеному договорі, внесено зміни до ДРПП щодо адреси об?єкту нерухомого майна, а саме: АДРЕСА_22 змінено на АДРЕСА_23 .

В подальшому, 06.10.2021 року приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_30 , нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нежитлових будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_23 , укладений між ТОВ «НОФЕШ» в особі директора ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , від імені якої на підставі довіреності діяв ОСОБА_33 , а 26.04.2023 року приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_30 , незважаючи, на те, що відносно ОСОБА_34 діяв арешт на все нерухоме майно, нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу вищезазначених нежитлових будівель та споруд, укладений між ОСОБА_32 , від імені якої на підставі довіреності діяла ОСОБА_35 , та ОСОБА_10 , від імені якої на підставі довіреності діяв ОСОБА_36 .

Крім того, органом досудового розслідування встановлено, що 31.05.2021 року помер ОСОБА_37 , у власності якого на момент смерті перебувала квартира за адресою: АДРЕСА_24 . Після чого, 06.09.2023 року приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_25 зареєстровано право власності на вищезазначену квартиру за нібито донькою померлого ОСОБА_38 . 12.09.2023 року ОСОБА_39 уклала договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_25 з ОСОБА_7 , який в подальшому, а саме 19.09.2023 року уклав з ОСОБА_40 договір забезпечення позики та передав квартиру в іпотеку іпотекодержателю ОСОБА_41 , що було посвідчено приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_21 .

Крім того, 19.05.2021 року державним реєстратором Кодимської міської ради Подільського району Одеської області ОСОБА_14 , на підставі підроблених документів, в тому числі довідки щодо складу об?єкта нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_26 від 11.05.2021 року, нібито виготовленої ТОВ «АО «ГРОШ ЦІНА» та без інших, передбачених нормативно-правовими актами, обов?язкових документів, за ОСОБА_42 зареєстровано право власності на вищезазначену квартиру.

Крім того, 24.05.2021 року державним реєстратором Кодимської міської ради Подільського району Одеської області ОСОБА_14 , на підставі підроблених документів, в тому числі довідки від 11.05.2021 року щодо складу об?єкта нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_27 , нібито виготовленої ТОВ «АО «ГРОШ ЦІНА» та без інших, передбачених нормативно-правовими актами, обов`язкових документів за ОСОБА_35 , зареєстровано право власності на вищезазначену квартиру.

Згідно інформації наданої ТОВ «АО «ГРОШ ЦЕНА», товариство не виготовляло документів на замовлення ОСОБА_10 , ОСОБА_27 , ОСОБА_35 , ОСОБА_43 , ТОВ «НОФЕШ», а також на об?єкти нерухомого майна за адресами: АДРЕСА_19 ; АДРЕСА_26 ; АДРЕСА_27 ; АДРЕСА_23 ; АДРЕСА_22 ; АДРЕСА_28 .

Згідно відомостей КП «Бюро технічної інвентаризації» ОМР, право власності на об?єкти нерухомого майна за адресами: АДРЕСА_19 ; АДРЕСА_18 ; АДРЕСА_9 ; АДРЕСА_20 : АДРЕСА_21 ; АДРЕСА_10 ; АДРЕСА_17 ; АДРЕСА_23 , АДРЕСА_26 ; АДРЕСА_27 , до 2013 року не зареєстроване.

Згідно відомостей КП «Право» ОМР, адреси нерухомого майни за адресами: АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_8 ; АДРЕСА_7 ; АДРЕСА_6 ; АДРЕСА_19 ; АДРЕСА_18 : АДРЕСА_9 ; АДРЕСА_20 ; АДРЕСА_21 ; АДРЕСА_10 ; АДРЕСА_17 ; АДРЕСА_23 ; АДРЕСА_22 ; АДРЕСА_28 ; АДРЕСА_28 ; АДРЕСА_26 ; АДРЕСА_27 , не резервувались та відсутні в адресному реєстрі м.Одеси.

В подальшому, 15.05.2024 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13.05.2024 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 , в ході якого виявлено та вилучено:

-грошові кошти у загальній сумі 9636 доларів США та 60 євро з них: 94 банкноти номіналом по 100 доларів США, 3 банкноти номіналом 50 доларів США, 3 банкноти номіналом 20 доларів США, 2 банкноти номіналом 10 доларів США, 3 банкноти номіналом 20 доларів США, 2 банкноти номіналом 2 долари США, 2 банкноти номіналом 1 долар США, 3 банкноти номіналом 20 євро;

-мобільний телефон марки «Samsung Galexy A51» imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з сім картами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ;

-мобільний телефон марки «ZTE Blade L210», imei1: НОМЕР_5 ; imei2: НОМЕР_6 в непрацюючому стані;

-а також документи; договір дарування №3-22 від 16.01.2021 року на 2 арк.; витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно на 1 арк. за адресою: АДРЕСА_2 ; договір купівлі-продажу №321 від 19.03.2016 року на 2 арк. оригінал та копія даного договору на 2 арк.; копію договору дарування №3-19 від 16.01.2021 року на 2 арк.; папку з документами на 21 арк. на об?єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_3 (технічний паспорт, рецензія, 2 шт. заяви-приєднання); договір купівлі-продажу №4316 від 07.08.2020 року на 4 арк. та витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно на 2 арк.; 1 аркуш паперу з чорновими записами; технічний паспорт на 2 арк., копія технічного паспорту на 5 арк. на об?єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 ; договір 2-22-7/44 від 04.07.2017 року на 6 арк.;додаткову угоду до договору 2-22-7/44 від 04.07.2017 року на 1 арк.;акт прийому-передачі на 1 арк.;витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно на об?єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 ;довідку на 1 арк.;технічний паспорт на групу нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_4 на 2 арк. та копія даного паспорту на 5 арк.;договір К-2-22/44 від 11.07.2019 року на 7 арк.;довідку на 1 арк.;акт прийому-передачі від 17.08.2021 року на 1 арк.;довідку на 1 арк.;додаткову угоду на 1 арк.;та витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно на об?єкт нерухомості на 1 арк.

15.05.2024 року постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_44 вилучені в ході вказаного обшуку речі та документи визнані речовими доказами в кримінальному провадженні (а.с.99-105).

Слідчий ОСОБА_44 звернувся до Київського районного суду м. Одеси із клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучене під час обшуку.

11.06.2024 року слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси клопотання слідчого, погоджене прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 , про арешт майна повернуто прокурору, із встановленням строку сімдесят дві години для усунення недоліків (справа №947/15592/24, провадження №1-кс/947/6753/24) (а.с.79-85).

05.09.2024 року після усунення недоліків прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 повторно подано клопотання про накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 .

Клопотання прокурора мотивоване тим, що в кримінальному провадженні виникла необхідність в накладенні арешту на вищевказане майно, яке визнане речовим доказом, оскільки має значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а також може бути використане як доказ вчинення кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ч.3 ст.170 КПК, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (накладення арешту з метою збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 98 КПК України, в свою чергу, встановлює, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У клопотанні прокурор вказує, що вилучені 15.05.2024 року під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , речі та документи можуть служити доказами у кримінальному провадженні у відповідності до ст.98 КПК України, на підставі постанови слідчого від 15.05.2025 року, визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, оскільки є достатньо підстав вважати, що вони містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. При цьому, в мобільних телефонах, може міститися інформація щодо незаконної діяльності зазначених в клопотанні осіб.

Апеляційний суд погоджується з мотивами слідчого судді, що з огляду на обставини, які є предметом доказування у кримінальному провадженні №0000471 від 29.04.2022 року, в тому числі враховуючи проведення досудового розслідування за ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, а також можливої вірогідності, що вилучені мобільні телефони, можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. З урахуванням того, що версією органу досудового розслідування ОСОБА_7 придбав квартиру у нібито неіснуючої особи, що на думку сторони обвинувачення може свідчити про фіктивність договору та можливу причетність останнього до протиправного заволодіння вищевказаним нерухомим майном, що має бути перевірено в ході подальшого досудового розслідування кримінального провадження.

За наведених обставин, клопотання прокурора в частині накладення арешту на мобільні телефони колегія суддів визнає обґрунтованим.

Проте, що стосується вилучених під час обшуку грошових коштів у загальній сумі 9636 доларів США та 60 євро, то клопотання прокурора не містить належного мотивування підстав та мети накладення арешту на них.

Так, як підтверджено прокурором у судовому засіданні, ОСОБА_7 про підозру у даному кримінальному провадженні не повідомлено.

Прокурором не доведено, що вказані грошові кошти мають відношення до кримінального провадження.

Також, на переконання апеляційного суду, прокурор у клопотанні, а слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, не мотивували, яке саме відношення можуть мати до кримінального провадження: договір дарування №3-22 від 16.01.2021 року на 2 арк.; витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно на 1 арк. за адресою: АДРЕСА_2 ; договір купівлі-продажу №321 від 19.03.2016 року на 2 арк. оригінал та копія даного договору на 2 арк.; копію договору дарування №3-19 від 16.01.2021 року на 2 арк.; папку з документами на 21 арк. на об?єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_3 (технічний паспорт, рецензія, 2 шт. заяви-приєднання); договір купівлі-продажу №4316 від 07.08.2020 року на 4 арк. та витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно на 2 арк.; 1 аркуш паперу з чорновими записами; технічний паспорт на 2 арк., копія технічного паспорту на 5 арк. на об?єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 ; договір 2-22-7/44 від 04.07.2017 року на 6 арк.;додаткову угоду до договору 2-22-7/44 від 04.07.2017 року на 1 арк.;акт прийому-передачі на 1 арк.;витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно на об?єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 ;довідку на 1 арк.;технічний паспорт на групу нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_4 на 2 арк. та копія даного паспорту на 5 арк.;договір К-2-22/44 від 11.07.2019 року на 7 арк.;довідку на 1 арк.;акт прийому-передачі від 17.08.2021 року на 1 арк.;довідку на 1 арк.;додаткову угоду на 1 арк.;та витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно на об`єкт нерухомості на 1 арк, та які сліди злочину можуть на собі містити вказані документи, або як вони могли бути використані як знаряддя протиправних дій.

Окрім цього, колегія суддів враховує, що в судовому засіданні апеляційного суду прокурор вказав, що вилучені під час обшуку документи не мають значення для кримінального провадження та не заперечував проти повернення їх володільцю майна.

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, колегія суддів констатує, що в даному випадку слідчим суддею безпідставно накладено арешт на все майно, вилучене 15.05.2024 року в ході проведення обшуку, оскільки вилучені документи та грошові кошти не відповідають критерію речових доказів, встановленим ч.1 ст.98 КПК України.

Приписами п.2 ч.3 ст.407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пункт 2 ч. 1 ст. 409 КПК України встановлює, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Отже, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника володільців майна ОСОБА_7 та ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, із постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 173, 376, 404, 405, 407, 409, 411, 422 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника володільців майна ОСОБА_7 та ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12.09.2024 року в кримінальному провадженні №0000471 від 29.04.2022 року, якою накладено арешт на майно вилучене 15.05.2024 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000471 від 29.04.2022 року та накласти арешт на мобільний телефон марки «Samsung Galexy A51» imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з сім картами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; та мобільний телефон марки «ZTE Blade L210», imei1: НОМЕР_5 ; imei2: НОМЕР_6 , які були вилучені 15.05.2024 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною користування, володіння та розпорядження.

В іншій частині у задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4