Єдиний унікальний номер № 273/1427/24
Провадження № 1-кп/0285/613/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року м. Звягель

Колегія Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Звягель кримінальне провадження № 273/1427/24 0000149) за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Панфіли, Яготинського району, Киїхвської області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України

установила:

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою на 60 днів обвинуваченому оскільки даний строк закінчується, розгляд кримінального провадження не розпочався, ризики які встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу тривають і вони виключають можливість зміни їх на більш м`які.

Обвинувачений та його захисник заперечили проти задоволення клопотання прокурора, просять замінити запобіжний захід на домашній арешт.

Вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Колегія суддів бере до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення яке є особливо тяжким, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на певний строк або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватися від суду, іншим чином перешкоджати розгляду кримінального провадження, суспільний резонанс даного кримінального правопорушення, а тому існують ризики вчинення ним повторного кримінального правопорушення, суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, відсутність доказів наявності у обвинуваченого хвороб, які унеможливлюють тримання під вартою.

Твердження захисту про заміну запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Стороною захисту не надано суду належних доказів, які б давали підстави для заміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який.

Підстав змінити запобіжний захід обвинуваченому на запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою на час розгляду кримінального провадження не має. Ризики, які зазначені в клопотанні існують і залишаються актуальними та вони виключають можливість зміни його на більш м`який.

Колегія суддів звертає увагу, що стан здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого не змінилися з часу попереднього продовження строку дії запобіжного заходу, що свідчить про відсутність зменшення ризиків в цій частині.

З огляду на наведене клопотання прокурора є таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

В Україні 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», введено воєнний стан який на даний час продовжений.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів не визначає розмір застави обвинуваченому.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 372 КПК України, колегія суддів

постановила:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити дію раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 10 жовтня 2024 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Головуючий:

Судді: