ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 610/1069/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/1982/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 114-2 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 13 серпня 2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000013 від 05.01.2023 за частиною 1 статті 111-2, частиною 2 статті 114-2 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 13 серпня 2024 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 11.10.2024, включно, без визначення розміру застави.

Не погодившись з вказаною ухвалою, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду від 13.08.2024 скасувати. В апеляційній скарзі обвинувачений посилається на те, що кримінальне провадження є сфальсифікованим, ризики, на які посилається прокурор є безпідставними та необгрунтованими. На клопотання обвинуваченого суддя уваги не звертає. Обвинувачений зазначає, що має інвалідність другої групи та просив суд призначити судово-медичну експертизу та встановити чи міг він тримати в руках автомат. Крім того, просив зобов`язати прокурора взяти у мобільного оператора зв`язку координати місцезнаходження обвинуваченого 04.09.2023. Вказує, що 05.09.2023 перебував у Київському районному суді м. Харкова та не міг відправляти геолокацію. Висловлює заперечення щодо достовірності показань свідків.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення обвинуваченого, який просив змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання, посилаючись на інвалідність, похилий вік, стан здоров`я, його захисника, яка підтримала апеляційні вимоги ОСОБА_7 , думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не встановила підстав для задоволення апеляційних вимог.

Перевіряючи обгрунтованість ухвали суду про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Відповідно до частини 6 статті 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. Відповідно до абзацу 8 частини 4 статті 183 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про наявність підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, небезпідставно врахував обставини інкримінованих злочинів, вчинених під час воєнного стану, які посягають на основи національної безпеки України, продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, які не зменшилися, та дійшов обгрунтованого висновку, що застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання вказаним ризикам, з чим погоджується апеляційний суд.

Колегія суддів вважає оскаржуване судове рішення обґрунтованим та вмотивованим, мотиви прийнятого рішення є такими, що відповідають вимогам статей 193-194, 196, 199 КПК України, пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Висновок суду щодо продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України є мотивованим, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення кримінального правопорушення, може вдатися до відповідних дій.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області від 06.03.2024 до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 27.04.2024, без визначення розміру застави, який в подальшому був продовжений. Обвинувачений раніше судимий вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 26.08.2020 за вчинення тяжкого злочину, передбаченого частиною 2 статті 127 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та був звільнений від його відбування з випробуванням на 3 роки. ОСОБА_7 , відповідно до змісту оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, має повну вищу освіту, офіційно не працевлаштований, розлучений, за місцем проживання характеризується в цілому посередньо, зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживав у м. Харкові. Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 111-2 КК України, санкція за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої; та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 114-2 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. З огляду на стадію судового провадження, тяжкість інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, дані, що характеризують обвинуваченого, доводи обвинуваченого не спростовують наявних ризиків, оскільки характер інкримінованих злочинів вказує на можливу наявність зв`язків обвинуваченого з представниками держави-агресора та його можливість переховуватися не тільки на території України, але і на території держави-агресора. Щодо доводів обвинуваченого з приводу його непричетності до інкримінованих злочинів, а також фальсифікації матеріалів кримінального провадження, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. Переглядаючи ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою в порядку статті 422-1 КПК України, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості надавати оцінку зібраним доказам, показанням свідків, що є завданням перш за все суду першої інстанції, який здійснює судовий розгляд відповідного кримінального провадження. На даній стадії провадження, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину, перевіряти наявність складу кримінального правопорушення. Оцінку законності отримання доказів стороною обвинувачення має надати суд першої інстанції за результатами судового провадження, оцінивши всі докази як окремо, так і в їх сукупності. У зв`язку із наведеним, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості надавати оцінку показанням свідків, на які посилається обвинувачений, та яких спочатку має допитати суд першої інстанції за наявності відповідних клопотань. Суд апеляційної інстанції приймає до уваги доводи обвинуваченого щодо його віку та стану здоров`я. Разом з тим, доказів, які б свідчили про неможливість утримання обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора за станом здоров`я, неможливість отримання ним належної медичної допомоги в умовах слідчого ізолятора, суду апеляційної інстанції не надано. Відповідно до частини 3 статті 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В той же час, відповідно до абзацу 8 частини 4 статті 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України. У даному випадку судом першої інстанції, з огляду на фактичні обставини цього кримінального провадження, ступінь суспільної небезпеки інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, а також, враховуючи запровадження в Україні правового режиму воєнного стану, прийнято законне та обґрунтоване рішення, не визначати заставу, як альтернативний запобіжний захід, з чим погоджується колегія суддів.

Порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та вмотивоване рішення, судом апеляційної інстанції не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів не вбачає достатніми для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, пунктом 1 частини 1 статті 407, 418, 419, 422-1 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 13 серпня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: