Провадження № 1-кп/461/247/24
УХВАЛА

Іменем України

29.10.2024 м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, щодо якого вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0002666 від 20.09.2023 за клопотанням прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Одеса, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

якому оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України

ВСТАНОВИВ:

20 вересня 2023 року, приблизно о 11:40 год., ОСОБА_4 , перебуваючи у людному місці на АДРЕСА_2 , з хуліганських мотивів, явної неповаги до суспільства, нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій і наслідків та бажаючи їх настання, маючи з собою ніж, який ним заздалегідь заготовлено для нанесення тілесних ушкоджень, та використовуючи його як знаряддя вчинення злочину, наніс ним удар в грудну клітку ОСОБА_7 , чим заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді відкритої рани передньої стінки грудної клітки, колото-різаної рани передньої поверхні грудної клітки, яка не проникла в плевральну порожнину, що відноситься до легкого ступеня тяжкості. Після цього, ОСОБА_4 втік з місця події, а потерпілого ОСОБА_7 було госпіталізовано в КНП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВП «Лікарня святого Пантелеймона», що в АДРЕСА_3 .

Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями вчинив суспільно небезпечне діяння, яке за ознаками співпадає зі злочином, передбаченим ч. 4 ст. 296 КК України, а саме: хуліганство,тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 в момент вчинення суспільно небезпечного діяння страждав тяжким психічним розладом у формі параноїдної шизофренії з вираженим стійким емоційно-вольовим дефектом та за своїм психічним станом в той період не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, на думку сторони обвинувачення потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

У судовому засіданні прокурор просив застосувати відносно ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру, оскільки у справі наявні належні докази того, що останній не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і до виходу із хворобливого стану потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

З урахуванням положень статей 3, 25 Закону «Про психіатрічну допомогу" а також п. 5 принципу 18 додатка до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 18 лютого 1992 року №46/119 "Захист осіб із психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги", якими передбачено, що пацієнт і його представник мають право бути присутніми на будь-якому слуханні, брати в ньому участь та бути вислуханими.

Згідно п.10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» №7 від 03.06.2005 суди повинні забезпечувати участь у судовому засіданні захисника та особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру (за винятком випадків, коли цьому перешкоджає характер її захворювання), або ж отримувати письмову відмову в разі її небажання бути присутньою. У разі участі особи в судовому засіданні при розгляді справи суду належить опитувати її про обставини вчинення суспільно небезпечного діяння та давати відповідну оцінку цим показанням з урахуванням інших зібраних у справі доказів.

Особа відносно якої вирішується питання щодо застосування мір медичного характеру ОСОБА_4 заперечував з приводу поданого клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначила, що в діях ОСОБА_4 не було ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, оскільки в нього не було умислу на порушення громадського порядку, він не застосовував для цього спеціально підготовлений предмет - ніж, якого так і не було знайдено та не було долучено до матеріалів даного кримінального провадження. Захисник зазначила, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виникли особисті неприязні стосунки, оскільки останній незаконно заволодів його ноутбуком, перед тим ображав та принижував його, напередодні викрав у нього з квартири телефон та порохотяг, які належали на праві приватної власності матері ОСОБА_4 . Захисник вважає, що якщо б ОСОБА_4 був осудним, то в його діях був би склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, тобто спричинення легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, оскільки, як вбачається з висновку експерта №928 від 07 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 , останній два дні перебував на стаціонарному лікуванні, а потім самочинно залишив приміщення лікарні та втік. Також, ОСОБА_5 повідомила, що ОСОБА_8 діями ОСОБА_4 не було завдано жодної шкоди, а тому вона безпідставно визнана потерпілою особою в даному кримінальному провадженні. Відтак, захисник просила суд застосувати відносно ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з загальним наглядом.

Законний представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 в судовому засіданні просила суд визнати ОСОБА_4 не винним, оскільки він не вчиняв кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Заслухавши думку прокурора, особи, відносно якої вирішується питання щодо застосування мір медичного характеру, захисника та законного представника, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

В силу вимог ч.1 ст.505 КПК України під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру підлягають встановленню, зокрема, час, місце, спосіб та інші обставини вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення.

Під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру, відповідно до ч. 1 ст. 513 КПК України, суд, окрім іншого, з`ясовує: чи мало місце суспільно небезпечне діяння; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння особою.

На підтвердження обставин скоєння ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, стороною обвинувачення було надано докази, які знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду справи, що містяться в матеріалах кримінального провадження, зокрема:

-дані, які містяться в протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення чи іншу подію від 20.09.2023, у якому ОСОБА_7 повідомив про те, що ОСОБА_4 наніс йому тілесні ушкодження, а саме ножове поранення в область грудної клітки;

-дані, які містяться в протоколі огляду місця події від 20.09.2023, проведеного на АДРЕСА_2 , в ході якого на відстані 1,3 м від під`їзду будинку АДРЕСА_4 , виявлено калюжу речовини бурого кольору, розміром 50 см*20 см, а також на вказаній вулиці виявлено шість серветок та сліди РБК;

-дані, які містяться в протоколі огляду місця події від 20.09.2023, проведеного у квартирі АДРЕСА_5 , в ході якого виявлено та вилучено поліетиленовий пакет з написом «Ашан», всередині якого знаходився ноутбук марки HP моделі 7265 NGW S/N №5CD708237G та зарядний пристрій до нього;

-дані, які містяться в протоколі огляду місця події від 20.09.2023, проведеного в службовому приміщенні, яке розташоване на першому поверсі 1 ТМО КНП Святого Пантелеймона, що за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого виявлено та вилучено одяг, а саме футболку синього кольору з наявними пошкодженнями та плямою бурого кольору на її передній частині, штани кольору хакі з плямами бурого кольору на передній частині та кросівки синього кольору з підошвою білого кольору з наявними плямами червоного кольору;

-дані, які містяться у постанові про визнання предметів речовими доказами від 20.09.2023, відповідно до якого до матеріалів кримінального провадження долучено DVD-R диск, на якому наявний файл з відеозаписом з місця події, яка відбулася за адресою: АДРЕСА_2 , що має назву «IMG_0411»;

-дані, які містяться у протоколі огляду предмета, а саме файлу «IMG_0411» з відеозаписом з місця події, яка відбулася за адресою: АДРЕСА_2 від 20.09.2023;

-дані, які містяться у протоколі затримання ОСОБА_4 від 20.09.2023;

-дані, які містяться у листі генерального директора КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» ОСОБА_9 №260201-вих-115818 від 21.09.2023, в якому повідомлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був доставлений 20.09.2023 у ВП «Лікарня Святого Пантелеймона» КНП « ІНФОРМАЦІЯ_2 », діагноз: Непроникаюче ножове поранення лівої половини грудної клітки та перебуває на стаціонарному лікуванні;

-дані, які містяться у протоколі огляду предмету від 20.09.2023 та фото таблицях до нього, на яких зображено одяг, а саме футболку синього кольору з наявними пошкодженнями та плямою бурого кольору на її передній частині, штани кольору хакі з плямами бурого кольору на передній частині та кросівки синього кольору з підошвою білого кольору з наявними плямами червоного кольору;

-дані, які містяться у протоколі огляду предмету від 20.09.2023 та фото таблицях до нього, на яких зображено поліетиленову сумку зеленого кольору з маркуванням фірми «Ашан», у які наявний ноутбук марки HP та зарядний пристрій до нього;

-дані, які містяться у висновку експерта №928 від 07.11.2023, згідно якого проведено судово медичну ОСОБА_7 , 1991 року народження, відповідно до якого у ОСОБА_10 , згідно наданої медичної карти стаціонарного хворого, за період перебування на лікуванні у ВП «Лікарня Святого Пантелеймона» КНП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 20-21 вересня 2023 року було встановлено діагноз: «Відкрита рана передньої стінки грудної клітки. Колото-різана рана передньої поверхні грудної клітки зліва» і проведено оперативне втручання: ексцизійна обробка рани м`яких тканин, первинна хірургічна обробка рани грудної клітки зліва. На час проведення судово-медичної експертизи у ОСОБА_7 виявлено рубець, який є слідом загоєної рани, на грудях зліва. Рана на грудях зліва, яка не проникала в плевральну порожнину, утворилась від дії колюче-ріжучого предмета, яким міг бути і клинок ножа, могла виникнути незадовго до поступлення в лікарню 20 вересня 2023 року та відноситься до легкого ступеня тяжкості;

-дані, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 07.11.2023, проведеного за участі потерпілого ОСОБА_7 , в присутності двох понятих, в ході проведення якого останній відтворив події, що мали місце 20.09.2023 за адресою: АДРЕСА_2 ;

-дані, які містяться у висновку судово - психіатричного експерта №1219 від 09.11.2023, згідно якого у ОСОБА_4 тривалий час наявна клінічна симптоматика шизофренічного регістру із грубими порушеннями процесів мислення, сприймання, емоційно-вольової сфери, наявністю маячення величі, психічними автоматизмами, повною відсутністю критики. Сукупність відомостей про особливості поведінки в минулому, характеру розгортання симптомів перебігу, виявлених клінічних ознак свідчать про тривалий період протікання та трансформації психічної хвороби та відповідають критеріям тяжкого психічного розладу хронічного характеру - параноїдної шизофренії з вираженим стійким емоційно-вольовим дефектом, що позбавляє здатності ОСОБА_4 адекватно оцінювати реальну дійсність, свій психічний стан та поведінку. Враховуючи характер та ступінь вираженості наявних клінічних симптомів, а також ступінь його небезпечності відносно себе та оточуючих, ОСОБА_11 рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання стаціонарної психіатричної допомоги в примусовому порядку, тобто поміщення в спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь. За своїм психічним станом ОСОБА_4 може утримуватись в психіатричній лікарні із посиленим наглядом. Окрім того, експертами встановлено, що у даний час ОСОБА_4 страждає тяжким психічним розладом у формі параноїдної шизофренії з вираженим стійким емоційно-вольовим дефектом, не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період інкримінованого правопорушення ОСОБА_4 також страждав тяжким психічним розладом у формі параноїдної шизофренії з вираженим стійким емоційно-вольовим дефектом, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

В судовому засіданні досліджено відеозапис під назвою «IMG_0411», який здійснено камеру мобільного телефону марки «Apple Iphone», належного ОСОБА_8 , на якому особа, візуально схожа на ОСОБА_4 , одягнена у штани та футболку чорного кольору, з наявним предметом, схожим на ніж в правій руці, наніс тілесне ушкодження особі, візуально схожій на ОСОБА_7 , одягненого в штани кольору хакі, футболку синього кольору та кросівки чорного кольору з підошвою білого кольору.

Окрім зазначених доказав, судом за клопотанням прокурора допитана в судовому засіданні, яке відбулося 07.03.2024, ОСОБА_8 , яка вважає себе потерпілою та свідком у даному кримінальному провадженні, яка повідомила, що в жовтні 2023 року вона перебувала на АДРЕСА_2 та проходячи біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 , побачила як з під`їзду вибігли два чоловіки, один з яких був з ножем, та між ними виникла сварка. ОСОБА_8 повідомила, що чоловік, який був з ножем приймає участь в даному судовому засіданні в режимі відео конференції, а інший присутній у даному судовому засіданні та є потерпілим. Окрім того, ОСОБА_8 зазначила, що ОСОБА_4 тримав в руках пакет, який ОСОБА_7 просив віддати йому, при цьому обидва чоловіки кричали на всю вулицю та виражалися нецензурною лайкою. Після цього, ОСОБА_4 замахнувся ножем та вдарив ним ОСОБА_7 в область грудної клітки. ОСОБА_8 повідомила, що налякалася від побаченого та почала знімати все на свій мобільний телефон.

Допитаний в судовому засіданні, яке відбулося 02.05.2024, потерпілий ОСОБА_7 повідомив, що вночі з 19.09.2023 на 20.09.2023 він ночував у друга ОСОБА_4 - ОСОБА_12 у квартирі на АДРЕСА_2 . ОСОБА_7 повідомив, що до нього телефонувала мама ОСОБА_4 та погрожувала йому, що напише заяву в поліцію, оскільки він викрав у неї ноутбук. ОСОБА_7 зазначив, що даний ноутбук йому дав ОСОБА_4 за грошові кошти. На наступний день до них прийшов ОСОБА_4 та сказав щоб він повернув йому ноутбук, а він згодом поверне йому кошти, через що між ними виник конфлікт. ОСОБА_13 зазначив, що перебуваючи на АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 вдарив його ножем в грудну клітку, забрав сумку з ноутбуком та покинув місце події. Окрім того, ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердив, що ухвалою суду відносно нього застосовувалися примусові заходи медичного характеру.

Допитаний в судовому засіданні, призначеному на 18.07.2024, ОСОБА_14 повідомив, що він повертався з університету та був свідком того, що особа чоловічої статі лежала на тротуарі на бічній АДРЕСА_6 , з ножовим пораненням в області грудної клітки. ОСОБА_15 зазначив, що одяг пораненого, а саме футболка була зі слідами крові. Самого факту нанесення поранення цьому чоловіку він не бачив.

Допитаний в судовому засіданні, призначеному на 18.07.2024, ОСОБА_16 повідомив, що він повертався з університету та був свідком того, що на АДРЕСА_2 два чоловіки вибігли з під`їзду та розпочали сварку, в ході якого один чоловік вдарив іншого чоловіка в область грудної клітки предметом, схожим на ніж. Після чого, чоловік, який був з предметом, схожим на ніж, покинув місце події. ОСОБА_16 повідомив, що чоловік, який наносив удар знаходиться в даному судовому засіданні в режимі відео конференції. ОСОБА_16 зазначив, що перебуваючи на АДРЕСА_2 та будучи свідком вищевказаних подій, він переживав за своє життя.

Допитаний в судовому засіданні, призначеному на 18.07.2024, ОСОБА_17 повідомив, що він проживав у свого товариша ОСОБА_12 у квартирі на АДРЕСА_2 . Ввечері, напередодні події, до них прийшов друг ОСОБА_12 ОСОБА_13 , з яким вони вживали спиртні напої. Свідок повідомив, що він не дуже ладив з ОСОБА_18 та уникав з ним спілкування. ОСОБА_17 зазначив, що зранку наступного дня до них прийшов ОСОБА_4 . Після чого, ОСОБА_4 вийшов з квартири, а за ним відразу вийшов і ОСОБА_19 . Свідок повідомив, що він бачив з вікна даної квартири як ОСОБА_4 та ОСОБА_13 розпочали тяганину та ОСОБА_4 якимось предметом, можливо ножем чи виделкою, штовхав у ОСОБА_20 . Після цього, ОСОБА_4 взяв сумку з ноутбуком та покинув місце події.

Заявлені стороною обвинувачення інші свідки не допитувалися, оскільки сторона обвинувачення в судовому засіданні відмовилась від їх виклику та допиту судом.

Так, безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за ст. 296 КК України є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших поза юридичних чинників, і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.

За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалося, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла. Тобто для кваліфікації злочинних дій за ознакою особливої зухвалості достатньо лише встановленого судом факту заподіяння легких тілесних ушкоджень потерпілому.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства.

Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.

Головною рушійною силою хуліганських дій є бажання завдати шкоди не конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

Враховуючи викладене, судом не беруться у даному випадку до уваги покликання захисника ОСОБА_5 щодо необхідної перекваліфікації дій ОСОБА_4 з ч. 4 ст. 296 КК України на ч.2 ст. 125 КК України.

Так доводи захисника, щодо заволодіння ОСОБА_7 майном ОСОБА_4 , зокрема ноутбуком та зарядним пристроєм до нього, не спростовує факту нанесення останнім удару в грудну клітку ОСОБА_7 ножем, чи предметом схожим на нього, який ним був заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, що вчинено на АДРЕСА_2 , та що спричинило потерпілому тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості. Окрім того, наявність конфлікту ОСОБА_4 з ОСОБА_7 посеред вулиці та в денну пору дня, що порушувало громадський порядок, підтверджується показаннями ОСОБА_8 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 .

Також, відповідно до показань потерпілого ОСОБА_7 , вказаний інцидент стався через ноутбук та зарядний пристрій. На думку суду вказаний привід для нанесення тілесних ушкоджень в громадському місці, не може узгоджуватись із загальноприйнятими правилами поведінки у суспільстві та за своїм характером проявляють зверхність, самовпевненість та зухвалість, що відображає явну неповагу до суспільства.

Між тим, суд не приймає до уваги покликання захисника на те, що потерпілий ОСОБА_7 не може надавати об`єктивних показів, так як відносно нього застосовувалися примусові заходи медичного характеру, оскільки в матеріалах справи відсутній висновок експерта про те, що ОСОБА_7 станом на день розгляду справи страждає психічним захворювання чи не усвідомлює своїх дій.

Також, судом не приймається до уваги покликання захисника на те, що ОСОБА_8 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 під час їх допиту в судовому засіданні, не змогли чітко зазначити дату вчинення кримінального правопорушення, оскільки подія мала місце майже рік тому. Суд зазначає, що покази свідків узгоджуються з іншими письмовими доказами у справі та доводять факт вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння.

Враховуючи викладене, суд не погоджується з посилання захисника, що ОСОБА_4 не порушував громадський порядок, а неприязні стосунки до потерпілого ОСОБА_7 виникли на фоні дій останнього, пов`язаних із заволодінням його майна, у зв`язку з чим йому були заподіяні тілесні ушкодження, що не супроводжувалось зухвалістю, оскільки вказані обставини спростовуються дослідженими у суді доказами.

При цьому суд враховує висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі, викладений у постанові від 16 січня 2023 року, згідно з яким відповідно до вимог статей 92, 93, 94 КК та ч. 3 ст. 503, ст. 505, ч. 1 ст. 513 КПК України, при розгляді кримінального провадження про застосування примусових заходів медичного характеру кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого в стані неосудності, повинна ґрунтуватись лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій, при цьому суд має виходити із об`єкту посягання та об`єктивної сторони вчиненого діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК, з урахуванням всіх фактичних обставин і зовнішнього прояву дій особи, з огляду на те, що встановлення будь-якої форми вини у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. Юридична оцінка такого діяння за наявності до того підстав може здійснюватися із застосуванням ст. 15 КК України.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ для суду не має наперед встановленої сили.

Аналізуючи всі дослідженні докази суд дійшов висновку про їх належність та допустимість, і у своїй сукупності докази доводять факт вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, перебуваючи у стані, при якому він не міг усвідомлювати своїх дій та керувати ними, так як страждає тяжким психічним розладом у формі параноїдної шизофренії з вираженим стійким емоційно-вольовим дефектом, у зв`язку з чим потребує надання йому психіатричної допомоги з метою інтеграції його в суспільство та запобігання вчиненню ним повторних суспільно небезпечних діянь.

Разом з тим, виходячи із передбачених ст. 19 КК України критеріїв, осудною є особа, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, тоді як неосудна особа позбавлена такої здатності внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Згідно з положеннями статей 23, 24 КК України умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення означає розуміння не лише фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються об`єкта, предмета, об`єктивної сторони складу конкретного злочину, а і його негативного соціального значення у виді суспільної небезпеки. Умисна форма вини передбачає правильне відображення у свідомості суб`єкта як фактичних, так і юридичних ознак злочину, обов`язковою передумовою чого є осудність.

Мотив злочину це усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яке викликає намір діяти певним чином.

Мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб. Мотивованість та цілеспрямованість є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини.

Враховуючи, що стан неосудності пов`язаний з відсутністю в особи інтелектуальної та вольової ознак, з ним несумісні наявність у свідомості особи чітко сформованих мети й мотиву як ознак суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, тому встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) в діях неосудної особи об`єктивно є неможливими. Юридична оцінка суспільно небезпечному діянню в такому випадку повинна надаватись, виходячи з фактичних обставин скоєного та наслідків, що настали.

Так, особа, що вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, а може бути піддана за рішенням суду примусовим заходам медичного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КК України при визначенні виду примусових заходів медичного характеру, що підлягають застосуванню до ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість захворювання (медичний критерій), тяжкість вчиненого діяння (юридичний критерій), ступінь небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (соціальний критерій), та бере до уваги роз`яснення, викладені у п. 3, 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» №7 від 03.06.2005, згідно з якими для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до ст.94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:

-надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги;

-госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку;

-госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду;

-госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.

Визначаючи вид примусових заходів медичного характеру, суд враховує обставини вчинення і тяжкість вчиненого діяння, характер і тяжкість захворювання ОСОБА_4 , а також ступінь небезпечності останнього для інших осіб, при цьому суд також бере до уваги характеризуючі дані про особу, та рекомендації експертів, зокрема викладеного у висновку експерта №1219 від 24.11.2023, про те що ОСОБА_4 страждає тяжким психічним розладом у формі параноїдної шизофренії з вираженим стійким емоційно-вольовим дефектом, не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Також, суд враховує рекомендації експерта, викладені у висновку №1219 від 24.11.2023, згідно яких враховуючи характер та ступінь вираженості наявних клінічних симптомів, а також ступінь небезпечності ОСОБА_4 відносно себе та оточуючих, останньому рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання стаціонарної психіатричної допомоги в примусовому порядку, тобто поміщення в спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь. За своїм психічним станом ОСОБА_4 може утримуватись в психіатричній лікарні із посиленим наглядом.

Висновок експерта в частині виду примусових заходів медичного характеру має для суду рекомендаційний характер і лише суд, ураховуючи характер і тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого діяння, ступінь небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, застосовує певний вид примусового заходу.

Враховуючи вищевикладене та виходячи з того, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення в стані неосудності, а тому на підставі ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності, суд вважає за необхідне, із врахуванням рекомендацій експерта про тип лікувального закладу, викладених у висновку, застосувати до ОСОБА_4 , як до особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння в стані неосудності, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

Питання про речові доказами у провадженні суд вирішує в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді поміщення ОСОБА_4 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку, а саме до Львівської обласної клінічної психіатричної лікарні, що за адресою: АДРЕСА_7 , слід продовжити до набрання ухвалою законної сили.

Арешти, накладені ухвалами слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 26.09.2023 (провадження №1-кс/463/6972/23, провадження 1-кс/463/6973/23), після набрання ухвалою законної сили, підлягають скасуванню.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст.19, 92, 93, 94 КК України, ст.ст.369-372, 376, 503, 505, 513 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

Запобіжний захід у вигляді поміщення ОСОБА_4 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку, а саме до Львівської обласної клінічної психіатричної лікарні, що за адресою: м.Львів, вул. Кульпарківська, 95 - залишити без змін до вступу ухвали в законну силу.

Арешти, накладені ухвалами слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 26.09.2023 (провадження №1-кс/463/6972/23, провадження 1-кс/463/6973/23), після набрання ухвалою законної сили - скасувати.

Після набрання ухвалою законної сили речові докази у справі, а саме:

диск з наявним файлом з відеозаписом під назвою «IMG_0411» - залишити в матеріалах справи;

футболку синього кольору, штани кольору хакі з наявними шнурками чорного кольору та кросівки синього кольору з підошвою білого кольору повернути потерпілому ОСОБА_7 ;

історію хвороби стаціонарного хворого ОСОБА_10 №78073/5516 від 20.09.2023 повернути КНП « ІНФОРМАЦІЯ_4 »;

сумку зеленого кольору із маркуванням по середині «Ашан», в середині якої знаходиться поліетиленовий пакет білого кольору, в середині якого знаходиться ноутбук марки «НР», моделі 7265 NGW S/N # 5CD708237G, чорного кольору, на кришці якого приклеєна липка бирка білого кольору із позначкою НОМЕР_1 купер та зарядний пристрій чорного кольору, на який приклеєна липка бирка білого кольору із зазначенням штрих-коду чорного кольору та роз`яснювальними надписами - повернути законному представнику ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Суддя ОСОБА_1