Справа № 646/2710/23
№ провадження 1-кп/646/164/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000703 від 14.03.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Куп`янської окружної прокуратури Харківської області звернулася до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 , в якому просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, посилаючись на те, що, ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати, а саме: переховування від суду, оскільки обвинувачений не має власного заробітку та міцних соціальних зв`язків, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено позбавлення волі від 7 до 15 років, вчинити нові кримінальні правопорушення, що в свою чергу, може призвести до тяжких наслідків.

В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_5 заперечували проти клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою, зазначаючи, що ризики наведені прокурором нічим не підтверджені та мають абстрактний характер, просили застосувати відносно обвинуваченого домашній арешт з носіннями електронного засобу контролю.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: переховуватися від суду.

За положеннями статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При вирішенні клопотання прокурора суд враховує існування ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи на свободі може: - переховуватися від суду, оскільки обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину об`єктивно свідчить про наявність ризику того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до таких дій; - вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за яке законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Саме усвідомлення обвинуваченим можливості настання вказаних вкрай несприятливих для нього наслідків може спонукати його до втечі та переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Виходячи із фактичних обставин пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення, його специфіки, яке стосується злочину проти життя та здоров`я особи, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого, не є безпідставними заявлені ризики. При цьому, існує реальний ризик, що знаючи, яке кримінальне покарання йому загрожує, він може вдатися до втечі та переховуватися від суду.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення може вдатися до відповідних дій. При цьому, слід урахувати, що військова агресія проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, внаслідок чого, даний ризик є актуальним.

Враховуючи характер обставин вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні ним злочину проти найвищої соціальної цінності життя людини, що, з урахуванням можливого строку покарання, яке їй може бути призначене, в разі визнання винуватості, може свідчити про те, що обвинувачений може переховуватись від суду. При цьому, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не залишивши особу під варту.

Ризик втечі оцінюється судом у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (позиція Європейського Суду з прав людини у справі «Бекчиєв проти Молдови»).

Ризик - це ймовірність того, що обвинувачений може ухилитися від кримінальної відповідальності.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Виходячи із фактичних обставин пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення, його специфіки, яке стосується злочину проти життя та здоров`я особи, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого, не є безпідставними заявлені ризики.

Перевіряючи наявність законних підстав вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою буде достатнім для запобігання встановленому ризику кримінального провадження, судом, відповідно до ст. 178 КПК України, оцінено в сукупності фактори, пов`язані з характером особи обвинуваченого, моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, особистими та соціальними обставини його життя, сімейними зв`язками та зв`язками з суспільством.

Суд зазначає, що встановлені обставини про особу обвинуваченого, його соціальні зв`язки, в світлі наведених вище фактичних даних не є настільки переконливими та вагомими, щоб знизити встановлений ризик до малоймовірності чи до його виключення.

Суд не ігнорує ті аргументи і доводи, які наводяться стороною захисту, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважають вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини в справі, недопущенню перешкоджання цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконанні процесуальних рішень у справі.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, вказаний висновок ґрунтується на тому, що заявлені ризики не зменшились та виправдовують тримання особи під вартою.

Суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - тримання під вартою, не відпали, стан його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу.

Судовий розгляд з об`єктивних причин неможливо закінчити до спливу терміну запобіжного заходу, оскільки у справі не проведені судові дебати, а отже, виникає необхідність продовження строку вказаного запобіжного заходу, оскільки судом було встановлено, що вищезазначені ризики існують.

Враховуючи, що будь-які інші переконливі застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою в матеріалах справи відсутні та не доведені стороною захисту під час розгляду цього клопотання, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора.

Відповідно до ст. 183 КПК України з урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, суддя не визначає розмір застави, оскільки інкримінований ОСОБА_3 злочин вчинений із застосуванням насильства.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 197, 206, 322, 331 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора Куп`янської окружної прокуратури Харківської області у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000703 від 14.03.2023, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, тобто до 26 грудня 2024 року включно без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали до 26 грудня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Головуючий: ОСОБА_1