Справа № 206/6184/24
Провадження № 1-кп/206/386/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2024 Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду м. Дніпро в режимі відеоконференції клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_3 по кримінальному провадженню відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002481 від 09.08.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 114-2 КК України, -

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачена ОСОБА_3

захисник-адвокат ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Вищої ради правосуддя № 2584/0/15-24 від 29 серпня 2024 року про зміну територіальної підсудності судових справ Дзержинського міського суду Донецької області, Димитровського міського суду Донецької області, Красноармійського міськрайонного суду Донецької області та Селидівського міського суду Донецької області змінено з 2 вересня 2024 року територіальну підсудність судових справ Дзержинського міського суду Донецької області, шляхом її передачі до Самарського районного суду міста Дніпропетровська.

26 листопада 2024 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 114-2 КК України.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2024 року вказане кримінальне провадження призначено до розгляду в підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурором надано клопотання про продовження відносно обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки в обґрунтування якого зазначено наступне.Строк дії запобіжного заходу за ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська спливає 01.12.2024, однак закінчити судовий розгляд до цього часу неможливо через необхідність проведення великого обсягу процесуальних дій щодо розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_3 по суті: дослідження всього обсягу доказів у кримінальному провадженні як обвинувачення так і захисту, проведення інших процесуальних дій, пов`язаних з судовим слідством. В обґрунтування ризиків посилався на те, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується, тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років позбавлення волі, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання ОСОБА_3 винною у вчиненні інкримінованого злочину, остання з метою ухилення від кримінальної відповідальності, розуміючи тяжкість та невідворотність покарання, яке, відповідно до чинного законодавства, пов`язане із позбавленням волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду шляхом зміни місця свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон або на окуповану територію. Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, тим, що у разі незастосування до обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, остання буде взмозі знищити (видалити дистанційно з іншого пристрою) відомості листування, сховати або спотворити будь-які предмети та речі, що мають істотне значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні. Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що ОСОБА_3 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, а також інших осіб, які на теперішній час ще не надали суду покази у кримінальному провадженні, однак їм можливо відомі обставини скоєння злочину. На теперішній час органом досудового слідства не встановлені всі особи, причетні до вчинення цього кримінального правопорушення, а також свідки, показання яких мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що у випадку необрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, створить передумови для продовження спілкування останньої з зазначеними особами, впливу на достовірність показань свідків у даному кримінальному провадженні. Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що беручи до уваги обізнаність ОСОБА_3 у формах проведення досудового розслідування та обсяг проведених у кримінальному провадженні слідчих дій, ОСОБА_3 може надати цю інформацію ОСОБА_6 чи співучасникам вчинюваних останньою злочинів, які наразі не встановлені, з метою поглиблення їх конспірації. Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується, тим, що обвинувачена може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, оскільки остання залишаючись на волі за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , а саме у прифронтовому населеному пункті та тій частині області, де на теперішній час розміщуються підрозділи Збройних Сил України та інші утворені відповідно до законів України військові формування, у разі не продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дозволить їй продовжити вчиняти протиправну діяльність. Окрім того, посилалася на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні злочину під час воєнного стану. Застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 неможливе, оскільки менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаних ризиків. Під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, зокрема передбаченого статтею 114-2 КК України. Згідно ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочину, зокрема передбаченого статтею 114-2 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою. Враховуючи, викладене, просив продовжити щодо обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

Захисник ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, та просив змінити обраний запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_3 , на більш м`який, можливо особиста порука або домашній арешт. Також просив визначити ОСОБА_3 мінімальний розмір застави, як альтернативний запобіжний захід. Також вказав, що у обвинуваченої ОСОБА_3 є родичі в Харківській області, які хочуть забрати її до себе додому, де остання може перебувати на запобіжному заході у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачена ОСОБА_3 під час вирішення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, висловлювати свою позицію відмовилась.

Статтею 8 КПК України кримінальне провадження, визначено що здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права у Кримінальному проваджені, а також, і у відповідності з ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Відповідно ч. 3 ст. 315 КПК України, визначено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно зі змістом ст. 131 та ст. 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Частиною першою ст. 199 КПК України, визначено що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 03.10.2024 продовжено ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 01.12.2024.

Частиною першою ст. 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Так, згідно з позицією Європейського суду з прав людини питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. Суд, вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою та клопотання захисника-адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, у відповідності до ст. ст. 177, 178 КПК України та застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді мінімальної застави, враховує тяжкість покарання за ч. 2 ст. 114-2 КК України - позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином. Вказаний злочин скоєно під час воєнного стану та вважає наявними підстави для продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступного.

Ризиками, які суд оцінює у сукупності з тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її виною, являються об`єктивні дані можливого переховування обвинуваченої від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, шляхом зміни місця свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон або на окуповану територію. Також суд враховує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_3 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, а також інших осіб, які на теперішній час ще не надали суду покази у кримінальному провадженні, однак їм можливо відомі обставини скоєння злочину. Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обізнаність ОСОБА_3 у формах проведення досудового розслідування та обсяг проведених у кримінальному провадженні слідчих дій, ОСОБА_3 може надати цю інформацію ОСОБА_6 чи співучасникам вчинюваних останньою злочинів, які наразі не встановлені, з метою поглиблення їх конспірації. Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачена може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, оскільки остання залишаючись на волі за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , а саме у прифронтовому населеному пункті та тій частині області, де на теперішній час розміщуються підрозділи Збройних Сил України та інші утворені відповідно до законів України військові формування, у разі не продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дозволить їй продовжити вчиняти протиправну діяльність. Ризик, передбачений п. 2 ч.1 ст. 177 КПК України, щодо можливості останньою вчинити дії щодо знищення (видалення дистанційно з іншого пристрою) відомостей листування, сховати або спотворити будь-які предмети та речі, що мають істотне значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, суд не приймає до уваги, оскільки вказаний ризик належним чином не доведений стороною обвинувачення.

Таким чином, ризики, що були підставою для застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_3 та в подальшому продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на сьогодні не перестали існувати.

Крім того, вирішуючи подане клопотання суд, також, враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Дані відносно особи обвинуваченої враховуються судом, як соціальні зв`язки обвинуваченої, її вік та стан здоров`я, які при цьому не виключають можливість тримання під вартою обвинуваченої, та вони не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, оскільки обвинувачена ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюються у вчиненні тяжкого злочину, а тому викладене у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи обвинуваченого у встановленому законом порядку.

Тому, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника-адвоката ОСОБА_5 в частині зміни запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт. Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що захисником-адвокатом ОСОБА_5 не було надано будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що обвинувачена ОСОБА_3 має родичів у Харківській області, які можуть надати їй житло та забрати до себе. Відповідно ч. 4 до ст. 183 КПК України, встановлено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Враховуючи викладене, обставини кримінального провадження та ризики передбачені ст. 177 КПК України, які наразі не перестали існувати, суд приходить до висновку не визначити розмір застави обвинуваченій ОСОБА_3 .

Окрім того, практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Разом з тим, суд наголошує на тому, що обвинувачена не позбавлена можливості в подальшому ставити питання перед судом про зміну їй запобіжного заходу під час судового розгляду, коли перестануть існувати ризики, зазначені вище судом.

Враховуючи вищевикладене, суд, вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, як наслідок відмовити захиснику-адвокату ОСОБА_5 в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 197, 314, 331, 372 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по кримінальному провадженню відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002481 від 09.08.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 114-2 КК України - задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів починаючи з 27.11.2024 до 24.01.2025 року включно до 12 год. 00 хв.

В задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_5 про зміну на більш м`який запобіжний захід або застосування альтернативного запобіжного заходу - відмовити.

Ухвали суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1