Провадження №: 1-кс/755/2800/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва (далі - Суд) у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та сторін кримінального провадження: особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві скаргу ОСОБА_3 на рішення дізнавача про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 вересня 2021 року за № 0003102, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу (далі КК) України, установив:

І. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

ОСОБА_3 звернувся зі скаргою до слідчого судді цього місцевого суду, в порядкуч. 1 ст. 303 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України, на постанову дізнавача від 11 листопада 2021 року про закриття цього кримінального провадження, оскільки вона (постанова) винесена без належної перевірки обставин провадження, недотримання вимог ст. 9, 25, 110 вказаного Кодексу, а тому просить це рішення скасувати для можливості продовження досудового розслідування в загальному порядку.

ІІ. Позиції сторін

ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив задовольнити з наведених у ній передумов.

Прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 вказала, що передумов для задоволення скарги не вбачається, оскільки рішення дізнавача про закриття провадження відповідає з`ясованим фактичним обставинам.

Дізнавач ВД Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві в судове засідання не прибув, будучи повідомлений про нього у порядку регламентованому ст. 135 КПК.

Cлідчий суддя беручи до уваги положення ст. 22, 26 КПК в частині того, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом та норми його ч. 3 ст. 306, яка регламентує, що неявка суб`єкта оскарження не перешкоджає розгляду провадження, з урахуванням строків розгляду скарг даного типу, вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду скарги по суті у відсутність представника УП.

ІІІ. Право, яким керувалася слідчий суддя

Кримінальний процесуальний кодекс України

Стаття 110. Процесуальні рішення

1. Процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, […].

3. Рішення […] приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, […].

5. Постанова […] складається з: 1) вступної частини […]; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, […].

Стаття 284. Закриття кримінального провадження […]

1. Кримінальне провадження закривається в разі, якщо: 1) встановлена відсутність події кримінального правопорушення; 2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

4. Про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

ІV. Обставини, які були передумовою закриття кримінального провадження

У постанові про закриття кримінального провадження суб`єкт її прийняття вказує таке.

В ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що 14 вересня 2021 року по вул. Труханівська у м. Києві, невстановлена досудовим розслідуванням особа нанесла тілесні ушкодження, ОСОБА_3 .

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні вжито першочергові заходи, щодо встановлення факту події кримінального правопорушення, а саме оперативним підрозділам Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, проведено аналіз даних щодо наявності повноти ознак кримінального правопорушення, достатності наявних доказів для доведення винуватості особи в суді, надано доручення в порядку ст. 40 КПК на предмет встановлення особи-злочинця, встановлення можливих свідків чи очевидців даної ситуації.

Відповідно до зібраних матеріалів, у діях невідомої особи не встановлено достатніх доказів, які б вказували на наявність в її діях події кримінального правопорушення, так-як окрім свідчень потерпілого факт нанесення тілесних ушкоджень більше ні чим не підтверджується, а саме свідків очевидців чи інших осіб щоб могли підтвердити про наявність вказаної події у зв`язку з чим встановити не надалося можливим.

ОСОБА_3 для отримання направлення для проходження судово-медичної експертизи не з`явився. В подальшому в усній формі останній повідомив, що не бажає проходити судово- медичну експертизу та від дачі показів та написання заяви про відмову від подальшого проведення досудового розслідування відмовився. Свідків, які могли підтвердити або спростувати покази потерпілого під час досудового розслідування не встановлено.

Тобто, у цьому випадку складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК немає, тому що під час досудового розслідування не було встановлено факт спричинення тілесних ушкоджень заявнику та завдання їй фізичного болю, що унеможливлює проведення подальшого досудового розслідування.

Тому, з цих передумов кримінальне провадження закрите у порядку п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК.

V. Мотиви, з яких слідчий суддя виходила при постановленні ухвали

Слідчий суддя проаналізувавши доводи скарги та аргументи сторін зауважує про таке.

V.І. Процесуальні питання подання скарги

Згідно ч. 2 ст. 304 КПК скарга повертається, якщо: 1) скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу; 2) скарга не підлягає розгляду в цьому суді; 3) скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

Тому, аналізуючи ці питання, слід зауважити, у цьому випадку, про таке:

а.) суб`єкт звернення

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК на досудовому розслідувані може бути оскаржене рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

В цій справі установлено, що заяву про злочин подав автор скарги.

Тим самим, є дійсним факт, що скаргу подано уповноваженою на те особою у розумінні ч. 1 ст. 303 КПК.

б.) територіальна підсудність

Верховний Суд в ухвалі від 28 січня 2020 року у справі № 263/19/20 указав, що виходячи з положень ст. 306 КПК України та загальних засад кримінального процесуального законодавства, судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування покладено на слідчого суддю суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Дніпровське УП ГУ НП в м. Києві знаходиться у межах Дніпровського району м. Києва, відповідно скарга підсудна для розгляду слідчим суддею цього місцевого суду.

в.) строки

Згідно ч. 1 ст. 304 КПК скарги на рішення передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення. Якщо рішення оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Однак досить частими є випадки, коли копія постанови про закриття кримінального провадження надсилається особі у спосіб, який унеможливлює встановлення дати отримання, наприклад, в разі надсилання копії постанови звичайним, а не рекомендованим листом.

У таких випадках за відсутності чітких документальних підтверджень пропуску встановленого строку слідчим суддям доцільно розглядати скарги на постанови про закриття кримінального провадження по суті й уникати визначення моменту початку перебігу строку оскарження датою винесення постанови (див. позицію ВССУ відображену у листі від 12 січня 2017 року № 9-49/0/4-17 «Узагальнення про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», та яка ураховується судом з огляду на положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів», надалі - Узагальнення).

В цій справі саме такий випадок (факт відсутності чітких документальних підтверджень пропуску встановленого строку). З огляду на зазначене, на переконання слідчого судді, наведений строк звернення є дотриманим.

V.ІІ. Оцінка підстав закриття кримінального провадження

Правова природа виду оскарження постанови про закриття кримінального провадження передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

Враховуючи важливість інституту закриття кримінального провадження для належної реалізації прав осіб, пов`язаних із вчиненням кримінального правопорушення, ухвали слідчих суддів, які постановляють за результатами розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження, мають містити відповіді на всі доводи скаржника, які зумовили звернення до слідчого судді (див. позицію ВССУ відображену в Узагальненні, та яка ураховується судом з огляду на положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Здійснивши саме такого роду перевірку щодо питання відповідності оскаржуваного рішення не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні положення відображені і у ч. 4 ст. 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності розслідування.

Відповідно до ст. 2, 284 КПК закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

З положень ст. 83 КПК слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Тому, дізнавач, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Водночас, для закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК (відсутність в діянні складу кримінального правопорушення) слідству слід встановити: 1) наявність діяння, вчиненого особою; 2) наявність доказів, за яких можна встановити факт відсутності у діянні хоча б одного елемента складу злочину - об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкту, суб`єктивної сторони.

При цьому, практика ЄСПЛ що до проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, зокрема у п. 44 рішення « ОСОБА_5 проти України» (від 14 листопада 2013 року (остаточне 14 лютого 2014 року), заява №54755/08, джерело ІНФОРМАЦІЯ_1 ), таке розслідування має незалежним, безстороннім […], а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю (див. рішення від 31 липня 2012 року у справі «Мута проти України» (Muta v. Ukraine), заява № 37246/06, п. 61). Розслідування […] має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини […] або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення від 17 січня 2013 року у справі «Карабет та інші проти України» (Karabet and Others v. Ukraine), заяви № 38906/07 та № 52025/07, п. 259).

В цьому кримінальному провадженні, на переконання слідчого судді, аналіз обставин вказаних у п. ІV цієї ухвали вказує, що слідство обмежилось відсутністю свідків, як основним аргументами для закриття справи та відсутністю даних про ушкодження.

Однак, щодо даних про ушкодження, то слід вказати, що згідно копії протоколу допиту потерпілого від 14 вересня 2021 року вбачається, що ОСОБА_3 вказує, що отримав ушкодження коліна внаслідок ударів гострим предметом. Після цієї ситуації направився до медпункту, та згідно копії довідки №7145 від 14 вересня 2021 року вбачається, що ОСОБА_3 звертався до КНП «КМКЛШМД» та вказується у т.ч. діагноз: колінно-різані рани в/з лівої гомілки та лівого коліна.

За цих умов слідчий суддя не може погодитися в позицією дізнавача про відсутність даних у провадженні. Апріорі, при їх наявності, дізнавач мав би забезпечити їх оцінку, у порядку ст. 94 КПК.

Тим паче, що ОСОБА_3 в ході розгляду скарги також вказав, що не отримував направлення для проходження судово-медичної експертизи. В усній формі не повідомляв, що не бажає проходити судово-медичну експертизу та від дачі показів та написання заяви про відмову від подальшого проведення досудового розслідування відмовляється.

В свою чергу прокурор не надала жодних доказів, які б підтверджували висновки дізнавача вказані у постанові щодо поведінки ОСОБА_3 та одночасно спростовували б його пояснення в ході розгляду скарги.

Щодо питання свідків, які умови закриття, то їх відсутність не завжди є достатньою підставою для того, щоб вважати, що не відбувся злочин. Часто діяння відбуваються без свідків, особливо у випадках, де може бути обмежений доступ до місця події або де нападник і потерпілий перебували наодинці.

Тому, за обставин цього провадження, розслідування могло б бути більш ефективним за рахунок залучення непрямих доказів (відео (у т.ч. записи з камер відеоспостереження, адже йдеться про можливу подію в місті Києві, де є велика ймовірність наявності камер на вулиці або поблизу; дані телефонного зв`язку (аналіз телефонних з`єднань може надати інформацію про місцезнаходження сторін під час події), медичні записи (навіть якщо погодиьися з твердженнями вказаними у постанові, що потерпілий відмовився від проходження судово-медичної експертизи, він звертався за медичною допомогою до лікарні після події; потенціал технологічних засобів для відтворення подій (аналіз зображень, відео, геолокаційних даних тощо) та більш ґрунтовного аналізу і оцінки показань потерпілого та даних з КНП «КМКЛШМД».

Відсутність таких кроків може вказувати на недостатню ретельність підходу до збору доказів та, як наслідок, на непроведення ефективного офіційного розслідування.

Отже, вказане в своїй сукупності свідчить про те, що особа, яка подала цю скаргу стверджуючи про невідповідність постанови вимогам ст. 110 КПК України довела це твердження (принцип affirmanti incumbit probatio - той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження).

VІ. Висновок

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 307 КПК ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора.

За таких обставин, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню для відновлення досудового розслідування та його проведення у загальному порядку.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40, ч. 4 ст. 40-1 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) дізнавачу, слідчому у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, адже останні є самостійними у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України), однак слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

З цих підстав Суд, керуючись статтями 303-307, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, постановив:

скаргу - задовольнити.

Постанову дізнавача ВД Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 від 11 листопада 2021 року про закриття кримінального провадження закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 вересня 2021 року за № 0003102, скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 17:00 год. 09 вересня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_7