Справа №712/9590/24
Провадження №1-кс/712/3959/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду міста Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчого відділу Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні за №0002272 від 04.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся слідчий слідчого відділу Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 з клопотанням про отримання дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів, яка містить охоронювану законом таємницю.

Клопотання мотивує тим, що 25.06.2024 близько 22 год. 00 хв. невстановлена особа, під приводом купівлі товару, використовуючи фішингове посилання на "OLX доставка" та абонентський номер НОМЕР_1 , ввела в оману ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шахрайським шляхом, здійснивши незаконні операції по перерахунку коштів, заволоділа грошима в сумі 7100 грн.

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , показав, що 23.06.2024 у додатку «Вайбер» отримав смс повідомлення від невстановленої особи яка була підписана як ОСОБА_6 та використовувала мобільний номер телефону НОМЕР_1 про те, що остання хоче придбати кросівки, та відразу надіслала посилання ніби то для отримання грошових коштів. 25.06.2024 ОСОБА_5 перейшов за фішинговим посиланням та вказав дані власної банківської картки для отримання коштів, однак в діалоговому вікні з`явилась помилка, та його було перенаправлено до чату підтримки. В ході листування невстановлені особи повідомили заявнику, що для того щоб отримати грошові кошти за товар необхідно пройти верифікацію, та здійснити переказ грошових коштів у сумі 3500 грн. на картку АТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » № НОМЕР_2 , що він і зробив але в діалоговому вікні було вказано про помилку, після чого невстановлені особи повідомили потерпілому що необхідно здійснити переказ грошових коштів повторно на картку АТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » № НОМЕР_3 , однак в діалоговому вікні було вказано про помилку повторно, та невстановлені особи повідомили потерпілому що необхідно здійснити переказ грошових коштів у сумі 3900 грн на картку АБ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » № НОМЕР_4 , що він і зробив та після цього отримав дзвінок з « ІНФОРМАЦІЯ_5 » де йому повідомили, що його картку було заблоковано через шахрайській дії щодо нього.

Таким чином, вбачаються ознаки тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що невідомі особи у своїй злочинній діяльності використовують мобільний номер телефону НОМЕР_1 .

Підставами вважати, що вказані документи перебувають у ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » є той факт, що абонент отримував телекомунікаційні послуги від даного оператора мобільного зв`язку, в якого відповідно зберігається вся інформація про послуги надані абонентам.

У клопотанні слідчий вказує, що отримання тимчасового доступу до інформації про зв`язок, надання ним вхідних і вихідних телекомунікаційних послуг, їх тривалості, із прив`язкою до базових станцій, SMS (короткі текстові повідомлення), MMS (мультимедійні повідомлення), GPRS переадресації тощо, за період з 00 год. 00 хв. 04 лютого 2024 року по 00 год. 00 хв. 07 травня 2024 року абонента мобільного зв`язку ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 », за номером мобільного телефону: НОМЕР_1 , необхідно для встановлення кола осіб з яким спілкується правопорушник, його спільників, а також осіб, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, що можливо виконати лише шляхом проведення моніторингу з`єднань її мобільного телефону, а іншим способом отримати ці дані неможливо.

В судове засіданні слідчий не з`явився, просив розглянути клопотання без його участі, клопотання підтримує в повному обсязі.

Особа, у володінні якої перебуває інформація та документи, доступ до яких просить надати слідчий для розгляду клопотання не з`явилася.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання задоволенню не підлягає.

Судовим розглядом встановлено, що слідчим відділом Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0002272 від 04.07.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням.

При цьому ч. 5 ст. 132 КПК України прямо передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Частиною 1 ст. 159 КПК України передбачено, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Згідно з ч. 1 ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

При цьому ч. 2 вказаної вище статті передбачено вимоги до клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, серед яких (п. 5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; (п. 6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Згідно з ч. 6 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, а саме що речі або документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи та самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, в зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, а також неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Отже, інформація, доступ до якої просить надати слідчий є інформацією, яка захищена законом, а тому і доступ до неї має бути належним чином мотивований, а необхідність у ньому має стверджуватись належними доказами.

Частиною 5 ст. 132 КПК України встановлено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до правових позицій Європейського Суду з прав людини будь-яка інформація, що стосується існуючого наміру вчинити злочин або вчинюваного злочину, має бути такою, що може бути перевіреною, та державне обвинувачення повинно мати змогу продемонструвати на будь-якій стадії, що в його розпорядженні наявні достатні підстави для проведення оперативного заходу (див. серед інших §§ 38 - 42 рішення у справі Баннікова проти Росії; § 90 рішення у справі Веселов та інші проти Росії; § 49 рішення у справі Ванян проти Росії; § 134 рішення у справі Ванян проти Росії; § 36 рішення у справі Малінінос проти Литви).

Між тим, до клопотання не надано доказів того, що потерпілий мав зв`язок з абонентом мобільного телефону з номером НОМЕР_1 .

Слідчий суддя звертає увагу на те, що чинний КПК України не передбачає повноваження слідчого судді при вирішенні питання про надання тимчасового доступу до речей і документів зобов`язання особи, у володіння якої знаходяться такі речі і документи, надати інформацію в певному вигляді чи на певних носіях.

Статтею 14 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, інших форм спілкування. Втручання у таємницю спілкування можливе лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, з метою виявлення та запобігання тяжкому чи особливо тяжкому злочину, встановлення його обставин, особи, яка вчинила злочин, якщо в інший спосіб неможливо досягти цієї мети. Інформація, отримана внаслідок втручання у спілкування, не може бути використана інакше як для вирішення завдань кримінального провадження.

Згідно з ст.15 КПК України під час кримінального провадження кожному гарантується невтручання у приватне (особисте і сімейне) життя. Ніхто не може збирати, зберігати, використовувати та поширювати інформацію про приватне життя особи без її згоди, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Інформація про приватне життя особи, отримана в порядку, передбаченому цим Кодексом, не може бути використана інакше як для виконання завдань кримінального провадження. Кожен, кому наданий доступ до інформації про приватне життя, зобов`язаний запобігати розголошенню такої інформації.

Отже, права, охоронювані через гарантування таємниці і невтручання в особисте життя та втілені в засадах кримінального провадження (ст. 14, 15 КПК України), вимагають реальних стримуючих та/або захисних механізмів при втручанні в нього.

Відповідно до ч.3, 4 ст. 258 КПК України, спілкуванням є передання інформації у будь-якій формі від однієї особи до іншої безпосередньо або за допомогою засобів зв`язку будь-якого типу. Спілкування є приватним, якщо інформація передається та зберігається за таких фізичних чи юридичних умов, при яких учасники можуть розраховувати на захист інформації від втручання інших осіб. Втручанням у приватне спілкування є доступ до його змісту за умов, якщо учасники мають достатні підстави вважати, що спілкування є приватним. Різновидами втручання у приватне спілкування є: 1) аудіо-, відеоконтроль особи; 2) арешт, огляд і виїмка кореспонденції; 3) зняття інформації з електронних комунікаційних мереж; 4) зняття інформації з електронних інформаційних систем.

Відтак доказів того, що інформація, тимчасовий доступ до якої просить надати слідчий у даному клопотанні (звукові (аудіо) записи розмов) не належить до категорії кореспонденції, що коментується ст. 8 ЄКПЛ, і доступ до них можливий не лише на підставі ст. 261, 263 КПК України, слідчому судді прокурором та слідчим не названо та не надано.

Слідчий суддя зауважує, що слідчий за погодженням з прокурором у даному клопотанні просить надати тимчасовий доступ до інформації, яка знаходиться в розпорядженні оператора (провайдера) мобільного (рухомого) зв`язку ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » за період часу з 00 год 00 хв 04.02.2024 по 00 год 00 хв 07.05.2024.

Однак відповідно до наявного в матеріалах клопотання протоколу допиту потерпілого ОСОБА_5 вбачається, що події, які стали приводом для його звернення до правоохоронних органів із заявою про кримінальне правопорушення відбулись 23.06.2024.

Тобто період зазначений у клопотання не відповідає періоду, що підтверджений матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно з положенням ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Положення ст. 26 КПК України наголошують на тому, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 23.05.2001 в справі № 6-рп/2001, кримінальне судочинство це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Частиною першою статті 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність наданих доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 159-166 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1