Справа № 487/6736/24
Провадження № 1-кс/487/4343/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2024 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному 05.08.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000305 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості щодо якого 05.08.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000305, звернувся 07.08.2024 до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням про накладення арешту на майно, яке вилучене в ході затримання ОСОБА_4 , а саме: на мобільний телефон Samsung Galaxy A 10s, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 та сім-картою з номером мобільного оператора НОМЕР_3 .

Прокурор у судове засідання не прибув, до початку розгляду клопотання подано до суду заяву про розгляд справи за відсутності

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

В провадженні СД Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області перебувають матеріали досудового розслідування за №0000305 від 05.08.2024, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.08.2024 о 12.45 год. по пров.Авіаційному, 2, м.Миколаєва затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у якої при собі наявна речовина невідомого походження.

05.08.2024 вказані відомості зареєстровані до інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал НП України» Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області за № 12434 від 05.08.2024 та в подальшому внесено до ЄРДР за №0000305 від 05.08.2024, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

23.05.2024 під час затримання особи, яка вчинила кримінальний проступок громадянка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомила, що замовляла вказану речовину через мобільний додаток «Telegram», в якому збережено зображення місце схованки наркотичної речовини (закладки), реквізити рахунку продавця наркотичних речовин. В подальшому на запитання чи бажає остання добровільно видати свій мобільний телефон, громадянка ОСОБА_4 видала належний їй мобільний телефон Samsung Galaxy A 10s, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 та сім-картою з номером мобільного оператора НОМЕР_3 , в якому містить інформація що має значення при проведенні досудового розслідування. Вилучене майно поміщено до сейф-пакету PSP 1016698.

Приймаючи той факт, що згідно ч.2 п.4 ст.167 КПК України вказані речі, могли зберегти на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, вказаний предмет буде в подальшому оглянутий, направлений на відповідне експертне дослідження, та використаний в якості речових доказів для встановлення істини по справі, а також той факт, що при поверненні володільцю він зможе його знищити або приховати, тим самим не дати органу досудового розслідування встановити всі обставини кримінального проступку, виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене в ході затримання особи, яка вчинила кримінальний проступок.

Постановою дізнавача від 05.08.2024 вищевказаний телефон визнано речовим доказом.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

За змістом ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Згідно частин 1 та 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, у тому числі, враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на викладене, у зв`язку з доведеністю існування сукупності підстав та розумних підозр вважати, що зазначені в клопотанні матеріальні об`єкти зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також у зв`язку із доведеністю слідчим наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, щодо можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання та наявність підстав для його задоволення. При цьому слідчим суддею враховується розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон Samsung Galaxy A 10s, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 та сім-картою з номером мобільного оператора НОМЕР_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити прокурору Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 .

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1