Провадження №1-кп/359/718/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 листопада 2024 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши в судовому засіданні без технічної фіксації в спрощеному провадженні без виклику учасників кримінальне провадження №0000072, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.06.2024 року, що надійшло до суду 31.10.2024 року з обвинувальним актом та доданими матеріалами, по обвинуваченню

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , та проживаючого в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

та вивчивши матеріали кримінального провадження

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), тобто, вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Так, 27.01.2014 року ОСОБА_3 звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина.

За наслідком розгляду позову ОСОБА_3 , суддею Бориспільського міськрайонного суду Київської області 05.03.2014 ухвалене рішення (заочне) про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина.

Відповідно змісту рішення суду з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кошти у розмірі 1/4 частини від доходу (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 30% мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме: з 27.01.2014, до досягнення дитиною повноліття.

З березня 2014 року ОСОБА_2 достовірно знав про ухвалене судом рішення від 05.03.2014 року про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 щодо стягнення аліментів на утримання сина, а також достовірно знав, що з лютого 2015 року державним виконавцем Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області розпочате виконавче провадження про примусове виконання рішення суду на підставі виконавчого листа Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05.03.2014.

З цього ж часу березня 2014 року, ОСОБА_2 , достовірно знаючи про необхідність сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання сина ОСОБА_4 , вирішив вчинити злісне ухилення від сплати таких аліментів, в порушення покладених на нього, як на батька обов`язків, передбачених наступними законами України:

ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно яких батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття;

ч.ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», відповідно якої кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України;

ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», відповідно якої на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Реалізуючи свій кримінально протиправний намір спрямований на злісне ухилення від сплати аліментів та невиконання рішення суду, ОСОБА_2 , знаходячись в період з березня 2014 року по вересень 2024 року на території м. Борисполя Бориспільського району Київської області та м. Києва, нехтуючи своїми обов`язками, передбаченими ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України, ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», не вчинив жодних дій спрямованих на передачу коштів колишній дружині ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 (в період з березня 2014 по вересень 2024 року), а також жодних дій щодо внесення таких коштів на рахунок Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області, на виконання рішення суду про сплату аліментів.

Крім цього, злісно ухиляючись від сплати коштів на утримання дитини, у цей же період, ОСОБА_2 маючи з 2014 року постійний дохід від неофіційних підробітків, приховував такий дохід від колишньої дружини ОСОБА_3 та Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області, що призвело до виникнення заборгованості із сплати таких коштів, в період з січня 2014 року по вересень 2024 року, у розмірі, що сукупно складає суму виплат більше ніж за три місяці відповідних платежів, на загальну суму 416881 грн. 20 коп.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив умисні дії, що виразились в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), тобто скоїв кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 1 ст. 164 КК України.

З цього приводу, в матеріалах кримінального провадження, містяться відомості та докази тому, що обвинувачений в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , надав письмову заяву, відповідно до якої він беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, згідний з встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку суду, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, згідний з розглядом обвинувального акту судом у спрощеному провадженні (а.с. 174-176).

Законний представник потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 також подала заяву, згідно якої не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні, та останній роз`яснені, зрозумілі та відомі положення ч.2 ст. 302 КПК України щодо позбавлення права оскарження вироку в апеляційному порядку на підставі розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження (а.с. 178-180).

Судом також встановлено, що під час досудового розслідування підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, згідний з розглядом обвинувального акту за його відсутності, а прокурор ОСОБА_6 подав клопотання про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду та виклику учасників судового провадження на підставі ч. 1 ст. 302 КПК України (а.с. 181-182).

Суд, перевіривши матеріали кримінального провадження, вважає, що при проведенні досудового розслідування порушень вимог КПК України вчинено не було, право на захист підозрюваному було роз`яснено та дотримано, сумнівів у добровільності відповідної заяви підозрюваного у суду не виникало, перешкод для спрощеного провадження судом не встановлено.

Таким чином, ОСОБА_2 , на думку суду, своїми умисними діями, що виразилися у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 1 ст. 164 КК України. Вчинення ним даного кримінального проступку не оспорюється.

Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне призначити покарання за вчинене ОСОБА_2 кримінальне правопорушення.

При призначенні обвинуваченому покарання за вчинений кримінальний проступок, суд керується вимогами ст. 65 КК України та виходить з аналізу даних про особу обвинуваченого, суспільної небезпеки вчиненого ним, його відношення до скоєного, наявністю пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, матеріальний та сімейний стан особи, тощо.

Аналізуючи дані про особу обвинуваченого, суд встановив, що ОСОБА_2 раніше не судимий, є громадянином України, тривалий час має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, немає постійного заробітку та доходу, до лікарів нарколога та психіатра за допомогою за місцем проживання не звертався, характеристика за місцем проживання відсутня.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, сприяння досудовому розслідуванню у встановленні істини в справі, тощо.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 судом не встановлено, про них не зазначив і прокурор в обвинувальному акті.

Таким чином, при призначенні обвинуваченому покарання, необхідного та достатнього для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд вважає, що ОСОБА_2 має бути призначене за вчинений кримінальний проступок покарання у виді громадських робіт строком на 80 годин.

Підстав для обрання більш суворого покарання на даний час судом не встановлено, час громадських робіт дозволяє їх добровільне виконання в нетривалий час, зважаючи на відсутність працевлаштування обвинуваченого. Щодо обрання більш суворого покарання у виді арешту чи обмеження волі судом не встановлено.

Тому саме таке покарання, на думку суду, має на меті не лише покарання, а також виправлення обвинуваченого, з урахуванням обставин вчиненого ним, його матеріального та сімейного становища, тощо.

Процесуальних витрат, речових доказів судом не встановлено. про них не зазначено у обвинувальному акті, такі не містяться і в матеріалах кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст. 5, 65-67, 164 КК України, ст. 100, 368, 370-374, 381-382 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_2 визнати винним у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 80 (вісімдесят) годин.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку - після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Копію вироку надіслати учасникам судового провадження не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_1