Справа № 346/4696/24
Провадження № 1-кс/346/843/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі слідчого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

заявниці ОСОБА_3 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови, винесеної слідчим слідчого відділу Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, капітаном поліції ОСОБА_4 19.08.2024 року, про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.07.2024 року за № 0000553, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

заявниця звернулася із вказаною скаргою, в обгрунтування якої зазначає, що 16.08.2024 року вона подала клопотання про визнання її потерпілою у вище вказаному кримінальному провадженні. Проте, оскаржуваною постановою про відмову в задоволенні клопотання від 19.08.2024 року заявниці відмовлено у визнанні потерпілою, оскільки в ході досудового розслідування не здобуто доказів, які б свідчили про те, що їй завдано моральної, фізичної чи майнової шкоди. Однак, з таким висновком заявниця не погоджується з таких підстав.

На час її перебування на посаді директора Коломийського ліцею №6 Коломийської міської ради Івано-Франківської області(далі - Коломийський ліцей №6), під час імовірного вчинення кримінального правопорушення стосовно неї невідомі особи без її відома подали документи до Коломийського ліцею №9 Коломийської міської ради Івано-Франківської області(далі - Коломийський ліцей №9) про реорганізацію Коломийського ліцею № 6, у зв`язку з чим останній було реорганізовано, а заявниця, будучи його директором, втратила роботу, що негативно відобразилося на її ментальному здоров`ї та спричинило їй моральні страждання.

У зв`язку із цим заявниця просить скасувати зазначену постанову слідчого від 19.08.2024 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання її потерпілою та зобов`язати слідчого задовольнити вказане клопотання.

В судовому засіданні заявниця подану скаргу підтримала з викладених в ній підстав, вказуючи також, що оскаржувана постанова є незаконною, адже заявниці було завдано шкоду вказаним кримінальним правопорушення.

Слідчий, який виніс оскаржувану постанову, в судове засідання не з`явився, однак, з Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області надійшли матеріали зазначеного кримінального провадження.

Згідно ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Враховуючи принцип диспозитивності кримінального провадження, положення ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає можливим розглянути скаргу за відсутності слідчого.

Слідчий суддя, дослідивши скарги, долучені до неї матеріали та матеріали кримінального провадження, заслухавши думку заявника, дійшов наступних висновків.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені також рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора про відмову у визнанні потерпілим, - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Необхідно визначити, у яких випадках особа може набувати статусу потерпілого відповідно до норм кримінального процесуального закону. Так, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (ч. 1 ст. 55 КПК України). Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України). Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 3 ст. 55 КПК України).

Отже, з урахуванням цих положень потерпілим може бути: 1) особа, якій завдано шкоди (моральної, фізичної або майнової); 2) ця особа подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення; 3) особа може не бути заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода. Тому така особа після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Слід зазначити, що відмова (у формі постанови) про визнання особи потерпілою є обґрунтованою за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди (ч.5 ст.55 КПК України). Це єдиний випадок, коли можна відмовити особі у визнанні її потерпілим. Так, процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини суд повинен виносити вмотивовані рішення (рішення Великої Палати у справі «Moreira Ferreira проти Португалії (no. 2)» від 11 липня 2007 року, заява № 19867/12, параграф 84). Вмотивованість вимагає від суду чітко вказати на підстави тієї чи іншої аргументації. При вирішенні питання про встановлення процесуального статусу осіб, таким чином, необхідно чітко вказати, на підставі яких доказів в осіб виникає такий процесуальний статус.

З матеріалів вказаного кримінального провадження вбачається, що вище вказаним слідчим здійснюється досудове розслідування в зазначеному кримінальному провадженні.

Постановою вказаного слідчого від 19.08.2024 року про відмову в задоволенні клопотання відмовлено у задоволенні клопотання заявниці про залучення її до участі у справі в якості потерпілої в межах даного кримінального провадження.

В обґрунтування винесеної постанови слідчий вказав, що на час її винесення в ході досудового розслідування не здобуто доказів, які б свідчили про те, що заявниці завдано моральної, фізичної або майнової шкоди; однак, якщо в ході досудового розслідування буде встановлено, що цій особі спричинено моральну, фізичну або майнову шкоду, то слідчим буде прийнято рішення про залучення її в якості потерпілої.

При цьому слід також зазначити, що досудове розслідування здійснюється за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, і диспозиція цієї норми допускає можливість відсутності потерпілого у кримінальному провадженні, на відміну від диспозиції ч.2 ст.366 КК України, яка передбачає спричинення тяжких наслідків.

Під час судового розгляду слідчим суддею встановлено, що заявниця стверджує про факт наявності в неї моральних страждань та погіршення її ментального здоров`я у зв`язку із ймовірним кримінальним правопорушенням, яке розслідується в межах згаданого кримінального провадження.

Поряд з тим, в обґрунтування своїх доводів заявник не долучає докази, які б могли підтвердити факт завдання їй моральної шкоди, та аргументовано не конкретизує, який причинно-наслідковий зв`язок між ймовірним кримінальним правопорушенням та завданою їй моральною шкоду, так само як і не доводить факт наявності такої шкоди.

Вивчивши оскаржувану постанову від 19.08.2024 року слідчий суддя констатує, що у такій зазначені мотиви, на підставі яких було відмовлено. Також слідчий суддя погоджується з доводами слідчого, що на момент розгляду клопотання заявника досудовим розслідуванням не здобуто належних доказів того, що заявниці завдано інкримінованим злочином моральної шкоди.

Частина ч.2 ст.307 КПК України передбачає, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

За таких обставин, слідчий суддя не знаходить підстав для висновків, що на час постановлення даної ухвали заявниця в порядку ст. 55 КПК України може бути визнана потерпілою у даному кримінальному провадженні. А тому оскаржувана постанова від 19.08.2024 року про відмову у задоволенні клопотання заявниці є обґрунтованою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55, 303, 306, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги про скасування постанови, винесеної слідчим слідчого відділу Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, капітаном поліції ОСОБА_4 19.08.2024 року, про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.07.2024 року за № 0000553, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з часу її постановлення.

Повний текст ухвали виготовлено 09.10.2024 р. о 17 год. 00 хв.

Слідчий суддя: ОСОБА_1