Справа № 481/1928/23
Провадж.№ 1-кп/481/10/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2024 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Новий Буг Миколаївської області клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження по його обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України,

Установив:

У провадженні Новобузького районного суду Миколаївської області перебуває об`єднане кримінальне провадження № 0000773 від 20.03.2023 і № 10003414 від 31.10.2023 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

1. Відповідно до висунутого обвинувачення у кримінальному провадженні № 0000773 від 20.03.2023 у ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, однак не пізніше 04.03.2023 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами шляхом обману, що належали потерпілим: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами, ОСОБА_4 на YouTube каналі ІНФОРМАЦІЯ_1 , почав розповсюджувати фейкові відеоматеріали псевдо-волонтерів, в тому числі використав нарізки відеоматеріалів з офіційних джерел та відеоматеріали благодійного фонду « ІНФОРМАЦІЯ_2 », публікації каналу « ІНФОРМАЦІЯ_3 », звернення поранених військовослужбовців Збройних Сил України та інших ресурсів, при цьому надаючи власні банківські картки: № НОМЕР_1 , що відкрита в AT « ІНФОРМАЦІЯ_4 », та № НОМЕР_2 , що відкрита в АТКБ «Приватбанк», та № НОМЕР_3 , що відкрита в АТКБ «Приватбанк», та банківську картку дружини ОСОБА_86 № НОМЕР_4 , що відкрита в AT «Універсалбанк» роздрібним продуктом якого являється « ОСОБА_87 » для переказу на них грошових коштів.

В подальшому ОСОБА_4 з вищевказаних банківських карток переводив грошові кошти здобуті злочинним шляхом на інші банківські картки емітовані АТКБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_4 та № НОМЕР_6 , що належить ОСОБА_88 та розпорядився ними на власний розсуд.

2. Відповідно до висунутого обвинувачення у кримінальному провадженні № 0003414 від 31.10.2023 у ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, однак не пізніше 22.01.2023 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами шляхом обману, щодо необмеженої кількості осіб, які готові були робити пожертви на користь Збройних Сил України. Так, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами, ОСОБА_4 на YouTube каналі почав розповсюджувати фейкові відеоматеріали псевдо-волонтерів, в тому числі використав нарізки відеоматеріалів з офіційних джерел та відеоматеріали благодійного фонду « ІНФОРМАЦІЯ_2 », публікації каналу « ІНФОРМАЦІЯ_3 », звернення поранених військовослужбовців Збройних Сил України та інших ресурсів, при цьому надаючи власні банківські картки: № НОМЕР_1 , що відкрита в АТ «Універсал банку», та № НОМЕР_2 , що відкрита в АТКБ «Приватбанк», та № НОМЕР_3 , що відкрита в АТКБ «Приватбанк», та банківську картку дружини ОСОБА_86 № НОМЕР_7 , що відкрита в АТ «Універсалбанк» роздрібним продуктом якого являється «Монобанк» для переказу на них грошових коштів. В подальшому ОСОБА_4 з вищевказаних банківських карток переводив грошові кошти здобуті злочинним шляхом на інші банківські картки і емітовані АТКБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_89 та № НОМЕР_6 , що належить ОСОБА_88 та розпорядився зими на власний розсуд.

У вказаних двох кримінальних провадженнях, серед інших потерпілих, завдано матеріальна шкода потерпілим: ОСОБА_6 на суму 300 грн., ОСОБА_7 на суму 500 грн., ОСОБА_8 на суму 500 грн., ОСОБА_9 на суму 500 грн., ОСОБА_10 на суму 500 грн., ОСОБА_11 на суму 1000 грн., ОСОБА_12 на суму 300 грн., ОСОБА_62 на суму 300 грн., ОСОБА_82 на суму 500 грн., ОСОБА_90 на суму 300 грн., ОСОБА_91 на суму 500 грн., ОСОБА_39 на суму 500 грн., ОСОБА_27 на суму 500 грн., ОСОБА_51 на суму 500 грн., ОСОБА_38 на суму 500 грн., ОСОБА_48 на суму 500 грн., ОСОБА_30 на суму 500 грн., ОСОБА_92 на суму 500 грн., ОСОБА_93 на суму 500 грн., ОСОБА_24 на суму 500 грн., ОСОБА_94 на суму 700 грн., ОСОБА_28 на суму 500 грн., ОСОБА_95 на суму 1000 грн., ОСОБА_23 на суму 500 грн., ОСОБА_43 на суму 400 грн., ОСОБА_96 на суму 500 грн., ОСОБА_34 на суму 500 грн., ОСОБА_52 на суму 500 грн., ОСОБА_64 на суму 500 грн., ОСОБА_97 на суму 500 грн., ОСОБА_84 на суму 300 грн., ОСОБА_98 на суму 500 грн., ОСОБА_99 на суму 1000 грн., ОСОБА_75 на суму 500 грн., ОСОБА_100 на суму 3000 грн., ОСОБА_36 на суму 300 грн., ОСОБА_101 на суму 500 грн., ОСОБА_26 на суму 500 грн., ОСОБА_102 на суму 500 грн., ОСОБА_103 на суму 300 грн., ОСОБА_104 на суму 500 грн., ОСОБА_42 на суму 500 грн., ОСОБА_105 на суму 700 грн., ОСОБА_32 на суму 300 грн., ОСОБА_49 на суму 2000 грн., ОСОБА_44 на суму 1000 грн., ОСОБА_35 на суму 500 грн., ОСОБА_106 на суму 500 грн., ОСОБА_68 на суму 300 грн., ОСОБА_107 на суму 500 грн., ОСОБА_33 на суму 300 грн., ОСОБА_65 на суму 500 грн., ОСОБА_108 на суму 300 грн., ОСОБА_29 на суму 500 грн., ОСОБА_109 на суму 500 грн., ОСОБА_74 на суму 300 грн., ОСОБА_47 на суму 400 грн., ОСОБА_45 на суму 1000 грн., ОСОБА_54 на суму 500 грн., ОСОБА_110 на суму 300 грн., ОСОБА_111 на суму 500 грн., ОСОБА_60 на суму 290 грн., ОСОБА_31 на суму 300 грн., ОСОБА_55 на суму 300 грн., ОСОБА_112 на суму 500 грн., ОСОБА_80 на суму 300 грн., ОСОБА_113 на суму 500 грн., ОСОБА_61 на суму 400 грн., ОСОБА_37 на суму 300 грн., ОСОБА_13 на суму 300 грн., ОСОБА_14 на суму 300 грн., ОСОБА_15 на суму 300 грн., ОСОБА_16 на суму 500 грн., ОСОБА_114 на суму 300 грн., ОСОБА_18 на суму 500 грн., ОСОБА_20 на суму 300 грн., ОСОБА_21 на суму 1000 грн., ОСОБА_22 на суму 300 грн., ОСОБА_25 на суму 500 грн., ОСОБА_115 на суму 500 грн.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.3 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно обчислювальної техніки, вчинене повторно.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про закриття провадження у справі за ч.3 ст. 190 КК України відносно наступних потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_116 , ОСОБА_117 , ОСОБА_118 , ОСОБА_119 , ОСОБА_120 , ОСОБА_27 , ОСОБА_51 , ОСОБА_121 , ОСОБА_122 , ОСОБА_123 , ОСОБА_92 , ОСОБА_59 , ОСОБА_24 , ОСОБА_94 , ОСОБА_28 , ОСОБА_95 , ОСОБА_23 , ОСОБА_124 , ОСОБА_125 , ОСОБА_126 , ОСОБА_127 , ОСОБА_128 , ОСОБА_129 , ОСОБА_130 , ОСОБА_98 , ОСОБА_131 , ОСОБА_132 , ОСОБА_100 , ОСОБА_36 , ОСОБА_133 , ОСОБА_26 , ОСОБА_102 , ОСОБА_134 , ОСОБА_135 , ОСОБА_136 , ОСОБА_137 , ОСОБА_32 , ОСОБА_138 , ОСОБА_139 , ОСОБА_140 , ОСОБА_141 , ОСОБА_68 , ОСОБА_142 , ОСОБА_33 , ОСОБА_143 , ОСОБА_144 , ОСОБА_29 , ОСОБА_145 , ОСОБА_146 , ОСОБА_147 , ОСОБА_148 , ОСОБА_149 , ОСОБА_150 , ОСОБА_151 , ОСОБА_152 , ОСОБА_153 , ОСОБА_154 , ОСОБА_155 , ОСОБА_156 , ОСОБА_113 , ОСОБА_61 , ОСОБА_157 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_158 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_25 , ОСОБА_159 .

Клопотання обґрунтоване тим, що 09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ХІ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Цим нормативно-правовим актом внесено зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно з якими крадіжка на суму до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян тягне адміністративну, а не кримінальну відповідальність. Тобто просить закрити кримінальне провадження за ч.2 ст. 190 КК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність відповідного діяння, шкода яким завдана на суму менше 3028 грн.

Захисник у судовому засіданні підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор частково підтримав клопотання, за виключенням тиф фактів, потерпілими за якими є ОСОБА_100 та ОСОБА_160 .

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до наступного.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У своєму Рішенні від 24.12.1997 № 8-зп/1997 Конституційний Суд України зазначив, що Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто, щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього (абзаци другий, третій пункту 2 мотивувальної частини).

Разом із тим, у Рішенні Конституційного Суду України (Другий сенат) від 07.04.2021 №1-р(ІІ)/2021 зазначено, що в розумінні приписів статей 3,8,28,55,58,62, пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України у їх взаємозв`язку держава має позитивний обов`язок створювати належні національні організаційно-правові механізми притягнення особи до кримінальної відповідальності, які здатні гарантувати всебічну охорону людської гідності, зокрема забезпечувати функціонування та завершення кримінального провадження таким чином, щоб було дотримано найважливіших конституційних гарантій захисту особи від необґрунтованого кримінального переслідування, а саме базового принципу верховенства права і пов`язаних із ним принципів.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

При цьому, як зазначив у постанові Верховний Суд від 09.09.2019 в справі №591/6379/16-ц, передбачені частиною 1 статті 5 КК України підстави для закриття кримінальної справи не пов`язані із встановленням фактичних обставин справи, що свідчать про відсутність в діянні особи складу злочину, а пов`язані зі змінами законодавства про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

За змістом Закону №3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09.08.2024, статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції.

Так, відповідальність за частиною 1 статті 51 КУпАП настає за вчинення дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частина 2 статті 51 КУпАП встановлює відповідальність за дію, передбачену частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Під скасуванням кримінальної відповідальності за діяння слід розуміти його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута, зокрема, шляхом скасування норм Особливої частини КК України; внесення змін до них включення до диспозицій додаткових ознак або виключення ознак, які були у попередній редакції норми; нового офіційного тлумачення кримінально-правової норми, яке змінює обсяг забороненої цією нормою поведінки без зміни її змісту (аналогічна позиція міститься у постанові ККС ВС від 24.07.2018 у справі №569/4061/17).

З даного приводу свій висновок 07.10.2024 надала Об`єднана Палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі № 278/1566/21.

Відповідно до п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.

За змістом п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у редакції від 01.12.2022, яка діє на час розгляду справи, кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Підставами для закриття кримінального провадження у випадку втрати чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння є згода на це підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно абзацу 5 частини 7 ст. 284 КПК України, ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

У новій главі 36-1 КПК України визначено особливості здійснення кримінального провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 479-2 КПК України, суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України констатує відсутність караності діяння за змістом нового кримінального закону і, відповідно, не тягне для особи будь-яких кримінально-правових наслідків, навпаки, спрямоване на захист прав цієї особи, а тому, враховуючи, що питання про кримінальну відповідальність за діяння, яке втратило якість злочинності, виключається в принципі, то й кримінальне переслідування відносно підозрюваного, обвинуваченого підлягає припиненню. А тому суд у судовому провадженні не може не відреагувати на зміну державою оцінки певного діяння, і має у процесуальному порядку відреагувати на скасування кримінальної відповідальності за діяння. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 11.12.2019 в справі №153/1289/18.

Частиною 1 статті 61 Закону України "Про правотворчу діяльність" від 24.08.2023 визначено перелік способів, за яких нормативно-правовий акт або окремий його структурний елемент вважається таким, що втратив чинність. Серед інших способів законодавець також визначив, втрату чинності нормою, зокрема, якщо суб`єкт правотворчої діяльності прийняв (видав) у встановленому цим Законом порядку рішення про визнання прийнятого (виданого) ним нормативно-правового акта або окремого його структурного елемента таким, що втратив чинність та в інших випадках, визначених законом.

З урахуванням викладеного, а також того, що підстави для закриття кримінального провадження не пов`язані із встановленням фактичних обставин справи, а лише зі змінами законодавства про кримінальну відповідальність, суд задовольняє клопотання та закриває кримінальне провадження на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України.

При цьому, суд вважає необхідним частково задовольнити клопотання обвинуваченого, залишивши для подальшого розгляду обвинувачення за фактом обвинувачення вчинення злочину відносно потерпілого ОСОБА_100 враховуючі такі норми.

Чинним законом встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що станом на 01 січня 2023 року становить 2684 грн. (податкова соціальна пільга станом на 01.01.2023 року -1342 х2).

Однак шкода завдана потерпілому ОСОБА_161 , як зазначено в обвинувальному акті, складає 3000,00 грн, тобто більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 01 січня 2023 року.

Керуючись Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», ст.ст. 284, 288, 479-2 КПК України, суд

Постановив:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Кримінальне провадження № 481/1928/23 провадження № 1-кп/481/10/2024 в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України відносно потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_116 , ОСОБА_117 , ОСОБА_118 , ОСОБА_119 , ОСОБА_120 , ОСОБА_27 , ОСОБА_51 , ОСОБА_121 , ОСОБА_122 , ОСОБА_123 , ОСОБА_92 , ОСОБА_59 , ОСОБА_24 , ОСОБА_94 , ОСОБА_28 , ОСОБА_95 , ОСОБА_23 , ОСОБА_124 , ОСОБА_125 , ОСОБА_126 , ОСОБА_127 , ОСОБА_128 , ОСОБА_129 , ОСОБА_130 , ОСОБА_98 , ОСОБА_131 , ОСОБА_132 , ОСОБА_36 , ОСОБА_133 , ОСОБА_26 , ОСОБА_102 , ОСОБА_134 , ОСОБА_135 , ОСОБА_136 , ОСОБА_137 , ОСОБА_32 , ОСОБА_138 , ОСОБА_139 , ОСОБА_140 , ОСОБА_141 , ОСОБА_68 , ОСОБА_142 , ОСОБА_33 , ОСОБА_143 , ОСОБА_144 , ОСОБА_29 , ОСОБА_145 , ОСОБА_146 , ОСОБА_147 , ОСОБА_148 , ОСОБА_149 , ОСОБА_150 , ОСОБА_151 , ОСОБА_152 , ОСОБА_153 , ОСОБА_154 , ОСОБА_155 , ОСОБА_156 , ОСОБА_113 , ОСОБА_61 , ОСОБА_157 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_158 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_25 , ОСОБА_162 - закрити, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Матеріали кримінального провадження ( обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування) в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, яка закрита, направити до органу Національної поліції України для складання, за наявності для цього підстав, матеріалів про вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Новобузький районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала в повному обсязі проголошена 29.11.2024 року о 14:00 год.

Суддя