Єд. унік. № 243/6283/24
Провадження № 1-кп/243/868/2024
УХВАЛА

Іменем України

14 жовтня 2024 року м. Слов`янськ

Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000627 від 19 липня 2024 на підставі обвинувального акту з угодою про визнання винуватості відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця м.Слов`янськ Донецької області, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, не працевлаштованого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1)15.03.2016 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст.263 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 10.07.2018, невідбутий строк покарання 10 місяців 16 днів,

2)02.02.2023 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням в 2 роки,

3)17.06.2024 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.4 ст.185, ст.71 КК України до 5 років 10 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Під час досудового розслідування 02.08.2024 між ОСОБА_5 та прокурором Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості, письмовий дозвіл на укладення якої прокуророві у відповідності до абз.5 ч.4 ст.469 КПК України був наданий потерпілою ОСОБА_6 . Згідно з даною угодою прокурор Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_5 , в присутності захисника адвоката ОСОБА_4 , дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.4 ст.185 КК України. Обвинувачений ОСОБА_5 під час досудового розслідування беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення у судовому провадженні. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців, та остаточного покарання з застосуванням ст.71 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просила не затверджувати угоду про визнання винуватості від 02.08.2024, у зв`язку зі зміною кримінального закону. Зазначила, що 09.08.2024 набрав чинності Закон України Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів, відповідно до якого стаття 51 КУпАП була викладена в новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна наразі вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Виходячи з вищевикладеного, з 09.08.2024 дрібною крадіжкою вважається адміністративне правопорушення, якщо вартість викраденого майна становить до 3028 грн., а отже внаслідок прийняття Закону № 3886-ІХ втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, у якому обвинувачується ОСОБА_5 , оскільки вартість майна за кримінальним правопорушенням становила 2640,01 грн.

Обвинувачений та його захисник підтримали позицію прокурора, також просили суд відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, оскільки вони її не підтримують.

Вислухавши думку учасників процесу, суд вважає за необхідне відмовити у затвердженні вищезазначеної угоди, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди про визнання винуватості, якщо умови угоди суперечать вимогам КПК України та/або закону, в тому числі умови угоди не відповідають інтересам суспільства, та/чи умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним або сторони не примирилися; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

У підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачений та його захисник відмовилися від затвердження укладеної угоди про визнання винуватості, з підстав зміни кримінального закону.

Законом України Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів від 18 липня 2024 №3886-IX (далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09 серпня 2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до зазначених норм Податкового кодексу України платник податку має право на зменшення суми загального місячного оподатковуваного доходу, отримуваного від одного роботодавця у вигляді заробітної плати, на суму податкової соціальної пільги у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2024 встановлений в розмірі 3028, 00 грн. (ст.7 Закону України Про державний бюджет України на 2024 рік).

З огляду на викладене, для кваліфікації дій особи за відповідною частиною статті 185 КК України необхідне встановлення наявності суспільно-небезпечного наслідку у вигляді заподіяної потерпілому майнової шкоди, вартість якої перевищує 3028,00 грн.

Судом встановлено, що за пред`явленим ОСОБА_5 обвинуваченням датою вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, є 15 липня 2024.

На вказану дату вартість майна для кваліфікації дій особи як дрібного викрадення чужого майна (ст.51 КУпАП), визначалась відповідно до Закону України Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна, за яким викрадення чужого майна вважалось дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 605,60 грн. Враховуючи, що Законом №3886-ІХ ст.51 КУпАП була викладена в новій редакції, що передбачає вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення у розмірі, який не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3028,00 грн., чинність попередньої редакції як правової норми була припинена, що, як наслідок, виключає можливість притягнення особи до кримінальної відповідальності за діяння, яке станом на дату судового розгляду не є кримінально-караним.

Таким чином, умови угоди не відповідають положенням кримінального закону.

Заслухавши думку учасників процесу, які вважали за можливе призначити справу до судового розгляду, суд приходить до висновку, що:

1) дана справа підсудна Слов`янському міськрайонному суду Донецької області;

2) справа підлягає розгляду у відкритому судовому засіданні;

3) до судового розгляду необхідно викликати учасників судового провадження;

4) підстав для прийняття рішень, передбачених п. п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, немає.

З огляду на вищенаведене суд вважає за необхідне призначити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, до судового розгляду.

Керуючись ст.ст.314 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості від 02 серпня 2024, укладеної між ОСОБА_5 та прокурором Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 про визнання винуватості у рамках кримінального провадження № 0000627 від 19 липня 2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 14 жовтня 2024 року о 13-30 год.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 15.10.2024 об 11-55 год.

Суддя ОСОБА_1