Провадження №1-кс/369/3523/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2024 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання начальника СВ ВП№ 2 Фастівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000049 від 02.12.2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадження слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 надійшло клопотання начальника СВ ВП№ 2 Фастівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000049 від 02.12.2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що у зв`язку з військовою агресією російської Федерації Указом Президента України № 64/2022 на території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який триває до цього часу.

Так, під час дії воєнного стану на території України ОСОБА_4 , 02 грудня 2024 року, близько 17 год 00 хв, (більш точного часу досудовим розслідуванням встановити не представилось за можливе) з метою таємного викрадення чужого майна, перелізши через паркан, підійшов до житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та виявив не зачинений замок на вхідних дверях до підсобного приміщення, де проживали будівельники. В теж час, ОСОБА_4 відчинив вказані двері за допомогою фізичної сили та проник в середину, де під подушкою на одному із ліжок побачив гаманець чорного кольору та в цей час у нього виник повторний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Після чого, ОСОБА_4 , взяв до рук вказаний гаманець всередині якого знаходились паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошові кошти в сумі 23501 (двадцять три тисячі п`ятсот одна) гривня, далі реалізуючи свій повторний злочинний умисел та доводячи його до кінця, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів ОСОБА_4 поклав гаманець до своєї наплічної сумки та покинув місце вчинення кримінального правопорушення, внаслідок чого, спричинив потерпілому ОСОБА_7 , матеріальну шкоду в розмірі 23501 (двадцять три тисячі п`ятсот одна) гривня.

03 грудня 2024 року вилучені речі заступником начальника-начальником слідчого відділення ВП №2 Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000049 від 02 грудня 2024 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

03 грудня 2024 року заступником начальника-начальником слідчого відділення за погодженням з прокурором ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаним з проникненням у інше приміщення, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Підозрюваним у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Тернопіль, українець, громадянин України, який має середньо-спеціальну освіту, не одружений, не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , постійного місця проживання не має та проживав в укритті за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не одноразово судимий:

- вироком Тернопільського міського суду від 31.03.2016 року за ч. 3 ст. 185, п. 2 п. 3 п. 4 ст. 76 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, від відбуття покарання звільнити з випробувальним терміном 1 рік;

- вироком Тернопільського міського суду від 05.12.2016 року за ч. 2 ст. 185 КК України на підставі сукупності вироків частково додати покарання за вироком від 31.03.2016 року та призначити покарання 4 роки 6 місяців виправної колонії;

- вироком Тернопільського міського суду від 13.04.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнити з випробувальним терміном 3 роки, та з зобов`язанням періодично проходити реєстрацію, повідомляти про зміну місця проживання та зміну роботи.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні даних злочинів обґрунтована зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: заявою про вчинення кримінального правопорушення, протоколом огляду місця події, протоколами допитів свідків, протоколом затримання ОСОБА_4 , в порядку ст. 208 КПК України, проведеними слідчими (розшуковими) діями, та іншими матеріалами в сукупності.

На переконання органу досудового розслідування, у вказаному кримінальному провадженні наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені статтею КПК України, а саме п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

У ході досудового розслідування кримінального провадження задля об`єктивного та швидкого його розслідування у розумні строки, у органу досудового розслідування виникла необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_4 , запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують що підозрюваний може: переховатись від органу досудового розслідування та/або суду; перешкоджати здійсненню досудового розслідування.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрюваний, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений злочин, який за ступенем тяжкості, згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином, та покарання за який становить до 8 років позбавлення волі, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду.

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Beccievv. Moldova (Бекчиев проти Молдови)). Оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слідчий посилається на введення в державі воєнного стану, де частина території непідконтрольна, та розшук підозрюваного у випадку його переховування може бути значно ускладнений;

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ОСОБА_4 злочину, існує реальний ризик залишення ним місця проживання в будь-який час задля уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, відповідно до ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.11.2024 року № 752/11772-24 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 оголошено у розшук, в зв`язку з тим, що останній достовірно знаючи про наявність відносно нього обвинувального акту в суді, у підготовчі засідання жодного разу до суду не з`явився, причини неявки не повідомив та на дзвінки не відповідав. Також, судом було встановлено, що ОСОБА_8 не має постійного місця проживання та проживав в укритті за адресою: АДРЕСА_3 .

Оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід врахувати обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик залишення ним місця проживання в будь-який час задля уникнення кримінальної відповідальності.

Реальним є ризик того, що підозрюваний може переховуватиметься від органу досудового розслідування та суду з огляду на те, що, у разі визнання його винним у вчиненні даного злочину, останньому загрожує покарання, максимальна санкція якого передбачає позбавлення волі на строк до восьми років.

З огляду на викладене, сторона обвинувачення вважає, що застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та покладених на підозрюваного обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою.

На підставі вище наведеного, слідчий просив слідчого суддю застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 діб.

Під час судового засідання прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити його в повному обсязі. Стверджував, що підозрюваний не має гарантованого місця проживання.

Захисник у судовому засіданні у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою просив відмовити та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Під час судового засідання підозрюваний підтримав позицію свого захисника та просиву застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою просив відмовити. Просив застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Також підтвердив, що до затримання проживав в укритті, що за адресою: АДРЕСА_3 .

Дослідивши матеріали клопотання та доданих до нього документів, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

У провадженні слідчого відділення ВП №2 Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000049 від 02 грудня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

03 грудня 2024 року заступником начальника-начальником слідчого відділення за погодженням з прокурором ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаним з проникненням у інше приміщення, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні злочину обґрунтована зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: заявою про вчинення кримінального правопорушення, протоколом огляду місця події, протоколами допитів свідків, протоколом затримання ОСОБА_4 , в порядку ст. 208 КПК України, проведеними слідчими (розшуковими) діями, та іншими матеріалами в сукупності.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, є тяжким злочином та санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а також враховано те, що ОСОБА_4 неодноразово судимий.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосованим до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зокрема, ризик переховування полягає в наступному. Підозрюваний ОСОБА_4 ніде не працює, не має нікого на утриманні, не має постійного джерела доходу. Підозрюваний раніше неодноразово судимий, вчинив серію однотипних тяжких умисних злочинів - крадіжок. Вказане доводить той факт, що підозрюваний використовував крадіжки як спосіб для отримання протиправного прибутку для забезпечення своїх матеріальних потреб. При цьому предмети крадіжок не відносяться до харчів чи товарів першої необхідності, без наявності яких підозрюваний не міг би повноцінно харчуватися чи прожити. Відтак, здійснюючи крадіжки підозрюваний переслідував мету протиправної наживи за рахунок чужого майна.

Аналізуючи вказаний ризик у контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).

Водночас, стороною обвинувачення не встановлено стримуючих факторів, які б свідчили, що підозрюваним не будуть вживатися перешкоди для запобігання відправлення правосуддя у спосіб неявки в судове засідання.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України існує ризик того, що якщо до підозрюваного ОСОБА_4 буде застосований запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою він може продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, зважаючи на той факт, що ОСОБА_4 вироком Тернопільського міського суду від 31.03.2016 року визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 185, п. 2 п. 3 п.4 ст. 76 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, від відбуття покарання звільнити з випробувальним терміном 1 рік; вироком Тернопільського міського суду від 05.12.2016 року визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України на підставі сукупності вироків частково додано покарання за вироком від 31.03.2016 року та призначено покарання строком 4 роки 6 місяців виправної колонії; вироком Тернопільського міського суду від 13.04.2023 року визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 3 роки, зобов`язано обов`язано періодично проходити реєстрацію, повідомляти про зміну місця проживання та зміну роботи.

Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_4 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти росії» від 09.06.2005 року, «Фрізен проти росії» від 24.03.2005 року та «Ізмайлов проти росії» від 16.10.2008 року, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

На переконання слідчого судді, наведені прокурором ризики є обґрунтованими та такими, що виправдовують тримання ОСОБА_4 під вартою. Встановлені під час розгляду обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які слідчий суддя вважає доведеними, та не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 окрім вище викладених обставин, слідчий суддя у відповідності до положень ст. 178 КПК України враховує наявність доказів, що обґрунтовують підозру, які свідчать про обґрунтованість вказаних в клопотанні обставин, зухвалість вчиненого злочину, також слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я підозрюваного, відсутність підтвердження наявності міцних соціальних зв`язків підозрюваного.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відтак клопотання захисника ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_4 про обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою слід залишити без задоволення.

В даному випадку є виправданим застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на наявність ризиків, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які слідчий суддя вважає реальними та існуючими.

Питання щодо доведеності вини підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягає встановленню під час судового розгляду.

У ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Таким чином, відповідно до вказаної рекомендації, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за вчинений злочин. Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо підозрюваного.

Викладене дає підстави вважати, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування, тому стосовно підозрюваного ОСОБА_4 необхідним є застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 59 днів.

Аналізуючи наведені вище обґрунтування, враховуючи відомості про особу підозрюваного, характер вчиненого кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов до вмотивованого висновку, що в разі обрання ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, останній негативно впливатиме на хід досудового слідства у даному провадженні, може впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, переховуватиметься від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, вивчення даних щодо особи підозрюваного ОСОБА_4 , які б вказували на неможливість застосування до нього вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

За таких обставин клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 29, 3, 8, 29, 55 Конституції України, ст. ст. 3, 8, 9, 12, 42, 206, 208, 369-372, 376, 177, 178, 184, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_4 про обрання підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою залишити без задоволення.

Клопотання начальника СВ ВП№ 2 Фастівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000049 від 02.12.2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця міста Тернопіль, українця, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, не одружений, не працевлаштований, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, за адресою: вул. Деґтярівська, 15, м. Київ, строком на 59 (п`ятдесят дев`ять) днів, тобто до 31 січня 2025 року (включно).

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 19:15 год 02.12.2024 року.

Строк дії ухвали та тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити до 19:15 год 31.01.2025 року (включно).

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9