Справа № 639/5122/24
Провадження № 1-кп/639/425/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова у порядку спрощеного провадження в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000219 від 14.08.2024 року, стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пришиб Балаклійського району Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, не маючого будь-яких осіб на утриманні, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-23.07.2024 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ст. 128 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців,

- 30.07.2024 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 162, ч.2 ст. 125, ч.4 ст. 70, ст. 72 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст. 162, ч.1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 07.08.2024 року приблизно о 22 годині 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись неподалік від житлової комунальної квартири АДРЕСА_3 , власницею якої є його колишня дівчина ОСОБА_4 .

Саме в той час у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, спрямований на незаконне проникнення до вищевказаної комунальної квартири, належної ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 , спочатку підійшов до будинку, а потім, оцінивши ситуацію, що склалася у зв`язку з тим, що вхідні двері до квартири йому ніхто добровільно не відчинив та не дозволив увійти до комунальної квартири, бажаючи досягти протиправного результату, спрямованого на порушення недоторканості житла, усвідомлюючи протиправний характер свого задуму, діючи всупереч ст. 30 Конституції України, що гарантує кожному громадянину право на недоторканість житла, протиправно, тобто без добровільної згоди власниці ОСОБА_4 , здійснив незаконне проникнення на територію комунальної квартири, заліз по металевій решітці сусіднього вікна, з першого поверху, до вікна вищезазначеної комунальної квартири та у зв`язку з тим, що метало пластикове вікно в приміщенні (кімнаті) №2 було не зачинене, безперешкодно, проник до зазначеної комунальної квартири, де почав висловлюватись в бік потерпілої ОСОБА_4 нецензурною лексикою.

Після цього ОСОБА_3 , вважаючи виконаними до кінця усі дії щодо незаконного проникнення до приміщення (кімнати) №2, що розташована в комунальній квартирі АДРЕСА_3 , припинив свої протиправні дії, вважаючи, що він досяг свого протиправного результату, самостійно вийшов з комунальної квартири через вхідні двері.

Крім того, ОСОБА_3 07.08.2024 приблизно о 22 годині 10 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився в приміщенні (кімнаті) №2, житлової комунальної квартири АДРЕСА_3 , де став ініціатором конфлікту на ґрунті давно сформованих неприязних відносин з його колишньою дівчиною ОСОБА_4 .

Саме в той час ОСОБА_3 вирішив спричинити ОСОБА_4 тілесні ушкодження будь якого ступеню тяжкості.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 спочатку підійшов до ОСОБА_4 , а потім, в ході словесного конфлікту, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи фізичну перевагу над жінкою, проявляючи надмірну агресію, умисно, із застосуванням фізичної сили, передбачаючи настання наслідків у вигляді тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, перебуваючи в положенні стоячи, один напроти одного, спочатку схопив ОСОБА_4 правою рукою за її ліву руку, а лівою рукою за шию, з права, при цьому силоміць, тобто зі значною силою стиснув, а потім наніс один удар кулаком руки, який прийшовся в ділянку нижньої губи потерпілої ОСОБА_4 , від чого остання вибігла до спільного коридору житлової комунальної квартири АДРЕСА_3 , а ОСОБА_3 , прослідував за нею.

Надалі, ОСОБА_3 бажаючи продовжити своє протиправне діяння, спрямоване на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , знаходячись у спільному коридорі житлової комунальної квартири АДРЕСА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, із застосуванням фізичної сили, передбачаючи настання наслідків у вигляді тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, перебуваючи в положенні стоячи, почергово наніс потерпілій ОСОБА_4 два удари кулаками обох рук, які прийшлися в ділянку лівої скроні та підборіддя, від чого потерпіла ОСОБА_4 втратила рівновагу та впала на підлогу, на правий бік, забившись правою сідницею та правою ногою.

В подальшому, ОСОБА_3 , бажаючи продовжити своє протиправне діяння, спрямоване на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , діючи умисно, маючи фізичну перевагу над жінкою, проявляючи надмірну агресію, із застосуванням фізичної сили, передбачаючи настання наслідків у вигляді тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, перебуваючи в положенні стоячи по відношенню до лежачої на підлозі потерпілої ОСОБА_4 , наніс їй два удари ногою, які прийшлися в ділянку живота та паху, з ліва.

Після цього, ОСОБА_3 вважаючи виконаними до кінця усі дії, щодо спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , припинив свої протиправні дії та самостійно пішов з місця події.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_4 наступні тілесні ушкодження:

-голови: синці (усього 2) в лівій скроневій ділянці з переходом на проекцію лівої виличної кістки (1); на червоній каймі нижньої губи (1); крововилив (усього 2) у слизові оболонки обох губ; садно (1) на підборідді;

-шиї: синці (усього 4) на правій бічній поверхні шиї в верхній та середній третині;

-тулуба: синці (числені) на лівій бічній поверхні живота в нижній третині, в проекції гребеня лівої клубової кістки, в нижньому квадраті правої мідниці;

-верхні кінцівки: синець (1) по згинальній поверхні лівого передпліччя в нижній третині;

-нижні кінцівки: синець (1) по зовнішній поверхні правого стегна в верхній третині.

Дані тілесні ушкодження викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи №09-1292/2024 від 15.08.2024.

Обвинувальний акт надійшов до суду разом із клопотанням прокурора ОСОБА_5 про його розгляд у спрощеному провадженні.

Згідно заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була підписана в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , обвинувачений беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України, тобто у незаконному проникненні до житла особи та ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисному легкому тілесному ушкодженні, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку суду та надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалось.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до житла особи та за ч.1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше судимий 23.07.2024 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ст. 128 КК України та 30.07.2024 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 162, ч.2 ст. 125, ч.4 ст. 70, ст. 72 КК України, вчинив нові кримінальні правопорушення після постановлення попередніх вироків суду, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, неодружений, не має будь-яких осіб на утриманні, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання та реєстрації, не є особою пенсійного віку, інвалідом І або ІІ групи та військовослужбовцем строкової служби.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставиною, якя обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до п. 13 ч.1 ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є кримінальними проступками, відношення обвинуваченого до скоєних кримінальних правопорушень, їх конкретні обставини та наслідки, особу винного, наявність однієї пом`якшуючої та однієї обтяжуючої покарання обставин.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання за ч.1 ст. 125 КК України у вигляді громадських робіт, за ч.1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі в межах санкції статей кримінального закону, оскільки менш суворі види покарання у виді штрафу та виправних робіт через відсутність у обвинуваченого постійного джерела доходу не будуть дієвими та не зможуть забезпечити досягнення його мети.

Остаточне призначення покарання у даному кримінальному провадженні повинно відбуватися за правилами, передбаченими ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, що є співмірним покаранням протиправним діянням, необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує наступні обставини.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.06.2020 року по справі №766/39/17 (провадження №51-8867кмо18) викладено правовий висновок, що при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили:

а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК (за сукупністю злочинів);

б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків).

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Враховуючи вищевикладене, оскільки інкриміновані кримінальні правопорушення ОСОБА_3 вчинив після постановлення вироку Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.07.2024, тому суд призначає ОСОБА_3 остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Згідно ч.1 ст.72 КК України при складенні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи із співвідношення, що одному дню позбавлення волі дорівнює два дні обмеження волі.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст.162 КК України- у вигляді 2 (двох) років обмеження волі;

-за ч.1 ст.125 КК України - у вигляді 150 (ста п`ятидесяти) годин громадських робіт.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України за сукупністю вироків, виходячи зі співвідношення, що 2 (двом) рокам обмеження волі відповідає 1 (один) рік позбавлення волі, шляхом часткового приєднання до призначеного за цим вироком покарання невідбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.07.2024р. у виді 1 (одного) року позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_3 до відбування покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту його фактичного затримання та приведення вироку для виконання.

Після набрання вироком суду законної сили ОСОБА_3 затримати та через державну установу слідчого ізолятора направити до місць відбування покарання.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1