УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2024 року слідча суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , при секретарі ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, громадянина України, студента 3 курсу КНТЕУ, ФОП, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , у АДРЕСА_3 , одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, раніше не судимого

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000946 від 23.08.2024

ВСТАНОВИВ

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000946 від 23.08.2024.

За обставин викладених у клопотанні, 23.08.2024 о 02:10 ОСОБА_4 фактично затримано в порядку ст. 208 КПК України.

23.08.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Як зазначає слідчий у клопотанні доказами, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, є:

- протокол огляду місця ДТП та схема до нього;

- чек приладу «Драгер»;

- іншими матеріалами.

Слідчий у клопотанні зазначає, що є достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Слідчий у клопотанні наводить аргументи щодо наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме підозрюваний може:

?переховуватися від органів досудового слідства та суду;

?незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта у даному кримінальному провадженні;

?перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Таким чином, до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не будуть достатніми для запобігання вищевказаним ризикам.

Прокурор ОСОБА_2 клопотання підтримав в повному обсязі з підстав в ньому наведених, зазначив, що у даному кримінальному провадженні здійснюється досудове розслідування, ОСОБА_4 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, зазначив, що наявні ризики, передбачені п. п. 1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України, просив клопотання задовольнити та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Захисник ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що висунута ОСОБА_4 підозра є передчасною та не підтверджується матеріалами кримінального провадження, схема ДТП є недетальною, вказав, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повинна досліджуватись експертним шляхом, а тому вказувати на вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення є передчасно, в протоколі не вірно вказано час затримання підозрюваного, просив врахувати дані про особу ОСОБА_4 , його сімейний стан, характеризуючи матеріали та відмовити в задоволенні клопотання, застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а також долучив додаткові документи та заперечення на клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію захисника та просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, на час проведення слідства.

Розглянувши клопотання, заслухавши позицію учасників судового розгляду, дослідивши наявні у розпорядженні матеріали кримінального провадження, документи, що долучено в судовому засіданні, слідча суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Слідчою суддею встановлено, що Головним управлінням Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000946.

Частиною 2 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 131 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких віднесені, зокрема і запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.

Слідча суддя досліджує такі обставини:

1.Чи може бути застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 (ч. 1 ст. 183 КПК України) та чи є обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення (ч. 2 ст.177 КПК України).

2.Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий.

3.Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

4.Обставини згідно ст.178 КПК України (вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, вік та стан здоров`я тощо).

5.Які обов`язки покладаються на особу у разі задоволення клопотання про запобіжний захід (ст. 194 КПК України).

Запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до конкретно визначених категорій осіб (ч. 5 ст. 183 КПК України).

Слідча суддя оцінює матеріали клопотання та доводи сторін на предмет можливості застосування такого запобіжного заходу відповідно до вимог статті 183 КПК України. Для цього, зокрема, необхідно встановити факт вручення підозри та, відповідно, встановлення чи спростування факту набуття особою процесуального статусу підозрюваного.

Особа набуває статусу підозрюваного у випадку 1) повідомлення їй про підозру або 2) якщо особа була затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення або 3) якщо щодо неї складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК України).

Як вбачається з долученого та дослідженого під час судового розгляду протоколу затримання, такий протокол складений у відповідності до вимог закону, містить усі необхідні відомості та реквізити. Так затримання відбувалося у межах даного кримінального провадження, на підставі ст. 208 КПК України. Протокол містить посилання на час фактичного затримання особи - 23.08.2024 о 02 год. 10 хв., та інші відомості, які передбачені ст. 208 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання, так фактичний час затримання особи вказано 23.08.2024 о 02 год. 10 хв., а повідомлення про підозру здійснено ОСОБА_4 в межах строку, визначеного ч. 2 ст. 278 КПК України - 23.08.2024 о 09 год. 50 хв.

Крім того, доводи захисника щодо передчасного повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки в даному кримінальному провадженні не було призначено та проведено експертизи, не ґрунтуються на законі, з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення а також те, що підозрюваний не спростував обставини викладених в повідомленні про підозру, зокрема, що він перебував за кермом транспортного засобу в момент ДТП в стані алкогольного сп`яніння. Також доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри, оцінюються критично з огляду на початкову стадію, на якій перебуває кримінальне провадження, так ДТП мало місце 23.08.2024, у вказану дату відомості щодо кримінального правопорушення внесено у встановленому порядку до ЄРДР, розпочато досудове розслідування. На даному етапі слідчій судді надано достатньо доказів, щодо обставин викладених у клопотанні.

Сторона обвинувачення зазначає, що 23 серпня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керую транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.

З урахуванням наданого слідчій судді тексту повідомлення про підозру, слідча суддя приходить до висновку, що повідомлення про підозру було складено та здійснено з дотриманням вимог, визначених статтями 277, 278 КПК України.

Таким чином, слідча суддя приходить до висновку, що ОСОБА_4 було належно повідомлено про підозру, а тому він має статус підозрюваного у цьому провадженні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, що відносить кримінальне правопорушення до тяжкого злочину, відповідно, до нього може бути застосовано або обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 177 КПК України). Оскільки в процесуальному законодавстві нема чіткого визначення обґрунтованої підозри, слідча суддя звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 2 ст. 8 КПК України). Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку. Тому, необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчу суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Звертаючись до матеріалів клопотання, пояіснень наданих учасниками та обставинами встановленими за наслідком розгляду клопотання, слідча суддя зазначає, що ОСОБА_4 було повідомлено про підозру на підставі зібраних наразі під час досудового розслідування матеріалів, детальний перелік яких наведено у клопотанні, та які дослідженні безпосередньо в судовому засіданні під час його розгляду.

Слідча суддя зазначає, що інформація може вказувати на те, що ОСОБА_4 був причетний до обставин викладених у повідомленні про підозру, перебував за кермом транспортного засобу у момент ДТП, у якому серед інших осіб перебував і потерпілий ОСОБА_9 , про такі обставини окрім іншого вказано і у заяві, яка була долучена стороною захисту від матері загиблого.

Щодо заявлених обвинуваченням ризиків слід вказати наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідча суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий послався на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, отже слідчий суддя має оцінити їх наявність, зокрема ризиків:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на свідків, потерпілого, експерта у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідча суддя вважає обґрунтованими доводи обвинувачення, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України є тяжким кримінальним правопорушенням.

За злочин, який інкримінується особі, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.

На переконання слідчої судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику, що узгоджується із практикою ЄСПЛ.

Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Слідча суддя зобов`язана встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України). Втім, для всебічної оцінки обставин справи, слідча суддя аналізує доводи слідчого стосовно інших ризиків, про які згадано у клопотанні.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків, потерпілого у кримінальному провадженні.

Під час оцінки цього ризику слідча суддя виходить з того, що: показання свідків, потерпілих як тих, що вже допитані в ході досудового розслідування, так і тих, які можуть бути допитані у подальшому, є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування у цьому кримінальному провадженні; по-друге, встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків, потерпілих передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст. 23, 224 КПК України).

Отже, ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Зі змісту клопотання встановлено, що ОСОБА_4 може чинити тиск на свідків та потерпілих.

Разом з тим, прокурором у судовому засіданні не доведено ризику впливу на експерта.

Слідча суддя враховує, що існування ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, зокрема, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду, теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою. При цьому слідча суддя враховує те, що здійснюються заходи до встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, досудове слідство триває.

Оскільки встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідча суддя вважає, що до ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід.

Слідча суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора щодо необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, який відповідає верхній межі, визначеній ч. 1 ст. 197 КПК України для цього запобіжного заходу. Необхідність визначення саме такого строку обумовлена тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні після повідомлення особі про підозру перебуває на початковій стадії, не завершене, а підстави вважати, що наведені ризики можуть зникнути чи зменшитися раніше цього строку, відсутні. Водночас, строк дії запобіжного заходу не може перевищувати строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Окрім того, слідча суддя повинна встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права. Тримання під вартою вважається «позбавленням волі» в розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Метою цієї статті є захист від самовільного та необґрунтованого позбавлення волі. Тому, слідча суддя повинна всебічно оцінити обставини, на які посилаються сторона обвинувачення та сторона захисту.

Оскільки слідчою суддею встановлено ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, слідча суддя вважає, що стосовно ОСОБА_4 необхідно встановити запобіжний захід на час проведення розслідування, який дозволить забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків у цьому провадженні.

Щодо можливості застосування більш м`яких запобіжних заходів у порівнянні з триманням під вартою - домашній арешт, особиста порука, особисте зобов`язання слід вказати на таке. На переконання слідчої судді, із урахуванням встановлених вище обставин жоден з цих запобіжних заходів не здатний запобігти встановленим ризикам, та забезпечити мету застосування запобіжного заходу та належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, при цьому слідчим суддею враховано і відомості щодо особи підозрюваного, його сімейний стан, міцність соціальних зв`язків та інші обставини.

Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості клопотання та відсутність ризиків спростовуються стадією кримінального провадження, та встановленими слідчим суддею обставинами.

За викладених вище обставин слідча суддя вважає, що стосовно ОСОБА_4 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який дозволить забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків у цьому провадженні.

Інші доводи сторони захисту: щодо суті підозри, тобто вчинення кримінального правопорушення будуть перевірятися в судовому засіданні складом суду під час судового розгляду справи по суті та їм буде надана відповідна правова оцінка, з огляду на те, що слідчому судді на момент розгляду клопотання не надається весь обсяг доказів у кримінальному провадженні.

Слідча суддя критично оцінює доводи захисника щодо обрання запобіжного не пов`язаного з триманням під вартою. Наявність вказаних вище ризиків стосовно підозрюваного, дій до яких він може вдатись, вагомість наявних доказів обґрунтованості повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує, у своїй сукупності вказують на необхідність застосування запобіжного заходу, що є більш жорстким.

Слідча суддя зазначає, що кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснення у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин, з урахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення та особи підозрюваного, який може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, що повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, слідчий суддя вважає що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та надасть можливість досягти органу досудового розслідування завдань, передбачених ст. 2 КПК України, а саме: захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Характеризуючі дані підозрюваного ОСОБА_4 не переважають можливих ризиків неправомірної його поведінки.

Слідча суддя зазначає, що ОСОБА_4 хоч і має соціальні зв`язки, в той же час, вони не є такими, які забезпечать виконання ним своїх процесуальних обов`язків та зможуть запобігти ризикам встановленим під час розгляду клопотання. Тому, слідча суддя, оцінюючи обставини у сукупності, приходить до висновку про застосування запобіжного заходу на даному етапі досудового розслідування саме у виді тримання під вартою.

Слідча суддя вважає доведеним те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти названим вище ризикам, оскільки на даному етапі особисте зобов`язання, застава, особиста порука чи домашній арешт не є достатніми для гарантування поведінки підозрюваного, виходячи із встановлених судом ризиків та тяжкості кримінального правопорушення.

Доводи сторони захисту про недоречність тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою, з огляду на те, що жоден з наведених стороною обвинувачення ризиків не доведений, є безпідставними, крім того, не лише наявність ризиків неправомірної поведінки, але й дані про особу підозрюваного враховуються при обранні найсуворішого запобіжного заходу.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Так, частина 3 статті 183 КПК України зобов`язує слідчого суддю під час застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначати розмір застави, за виключенням злочинів, вчинених із застосуванням насильства або погрозою його застосування; злочинів, які спричинили загибель людини; або якщо у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений особою.

При вирішенні питання щодо визначення застави, слідчий суддя враховує, що внаслідок за наслідками ДТП настала смерть потерпілого.

Слідча суддя також враховує вік підозрюваного, майновий стан, сімейний стан, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя, обставини вчинення тяжкого кримінального правопорушення, зокрема зневажливе ставлення підозрюваного до норм моралі та поведінки у суспільстві (керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння), вчинення інкримінованого кримінального правопорушення під час дії воєнного стану на території України, реакцію суспільства і соціальні наслідки, а також потенційну можливість вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

А тому, враховуючи викладене, слідча суддя вважає, що в даному випадку у межах цього кримінального провадження саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави має забезпечити виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків у цьому кримінальному провадженні на даному етапі досудового розслідування.

Більше того, такий запобіжний захід не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тобто оцінка необхідності застосування до певної особи запобіжного заходу має індивідуальний характер.

Слідча суддя вважає, що сплативши заставу, останній не здатний буде забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, зважаючи на спосіб життя та поведінку підозрюваного до та під час вчинення злочину, реакцію суспільства і соціальні наслідки, а відтак не визначає розмір застави підозрюваному ОСОБА_4 .

Під час судового розгляду не встановлено обставин, що за станом здоров`я підозрюваний не може утримуватися в умовах слідчого ізолятору.

З урахуванням вимог ч.ч. 3, 5 ст. 115, ч. 1 ст. 197 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 у межах строку досудового розслідування, тобто до 21 жовтня 2024 року включно.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 177, 178, 182, 183, 206, 331, 323,372. 376 КПК України, слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою визначити в межах строку досудового розслідування, терміном до 21 жовтня 2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_10