Номер провадження: 11-сс/813/1365/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 26.08.2024, якою відмовлено в задоволенні скарги заявника ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого, щодо невнесення до ЄРДР відомостей за заявою про вчинення кримінального правопорушення

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було відмовлено в задоволенні скарги заявника ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого другого СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві стосовно невнесення до ЄРДР відомостей за заявою ОСОБА_6 від 16.08.2024 про вчинення кримінального правопорушення.

Мотивуючи своє рішення про відмову в задоволенні скарги, слідчий суддя зазначив, що у заяві ОСОБА_6 від 16.08.2024 не зазначено, яку суспільну небезпечність, передбачену кримінальним законом України, несуть дії посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто заява не містить об`єктивних відомостей, які підтверджували б реальність конкретної події кримінального правопорушення, зокрема, ознак кримінально караного діяння.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_6 не погодився із оскаржуваною ухвалою з огляду на залишення слідчим суддею поза увагою того, що фактично в діях посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається склад кримінального правопорушення, яке полягає у неналежному зберіганні особистих даних особової справи та порушенні порядку обліку ведення таких даних, що призвело до того, що його дані не було оновлено та не надано відстрочки від мобілізації з посиланням на те, що подані ним до вищезгаданого РТЦК та СП документи не збереглись в матеріалах його особової справи, що в подальшому може призвести до оголошення його у розшук по надуманим підставам, його незаконного затримання та порушення його прав та обов`язків.

Посилаючись на викладені обставини, заявник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати посадових осіб другого СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві внести до ЄРДР відомості за його заявою від 16.08.2024.

Учасники провадження в судове засідання апеляційного суду не з`явились, не зважаючи на належне та своєчасне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду, про причини неприбуття не повідомили та жодних клопотань на адресу суду не подавали.

Враховуючи неявку учасників провадження без поважних причин в судове засідання, колегія суддів, керуючись при цьому вимогами ч. 4 ст. 405 та ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе апеляційний розгляд проводити за відсутності учасників провадження та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вимоги ч. 1 ст. 306 КПК України передбачають, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

При цьому, відповідно до положень ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі аналізу змісту скарги, поданої в порядку ст. 303 КПК України заявником ОСОБА_6 до суду 1-ої інстанції 21.08.2024 (а.с. 1-2) вбачається, що останній оскаржує бездіяльність посадових осіб слідчого другого СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві щодо невнесення до ЄРДР відомостей за його заявою від 16.08.2024 про вчинення кримінального правопорушення.

До скарги заявником ОСОБА_6 було долучено копію його заяви про вчинення посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 кримінального правопорушення, зокрема, неналежного зберігання особистих даних особової справи та порушення порядку обліку ведення таких даних (а.с. 3-4).

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Частина 4 ст. 214 КПК України встановлює, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, серед іншого, до ЄРДР вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Аналогічні положення містяться в п. 2 Розділу II «Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженого Наказом Генерального прокурора №298 від 30.06.2020, відповідно до якого відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи викладене, колегія суддів наголошує на тому, що внесенню відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування має передувати діяльність, спрямована на перевірку заяви чи повідомлення задля встановлення обставин, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення, оскільки чинне кримінальне процесуальне законодавство дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень саме про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

В цьому контексті колегія суддів наголошує на існуванні правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 (справа №818/1526/18), відповідно до якої у межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Так, відповідно до вищезгаданої заяви про вчинення кримінального правопорушення, поданої другому СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві, заявник ОСОБА_6 повідомив про те, що посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_1 безпідставно стверджують про те, що він не звертався із заявами про оновлення персональних даних та в матеріалах його особової справи не міститься будь-якої інформації та документів щодо наявності у нього законних підстав для отримання відстрочки.

Зазначені обставини, на переконання заявника ОСОБА_6 , свідчать про наявність в діях посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається склад кримінального правопорушення, яке полягає у неналежному зберіганні особистих даних особової справи та порушенні порядку обліку ведення таких даних, що, в свою чергу, призводить до позбавлення його законного права на відстрочку від мобілізації.

Апеляційний суд, погоджуючись із висновком слідчого судді, наголошує на тому, що в поданій ОСОБА_6 заяві не наведено переконливих обставин, які б свідчили про вчинення стосовно нього посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 будь-якого кримінально караного діяння, натомість, заява містить посилання на припущення наявності в діях посадових осіб РТЦК та СП ознак кримінального правопорушення, пов`язаного із порушенням порядку ведення обліку персональних даних заявника, без конкретизації в чому саме, на думку заявника ОСОБА_6 , полягає суспільна небезпечність таких діянь, відповідальність за які була б передбачена вимогами закону України про кримінальну відповідальність.

Водночас, посилання заявника ОСОБА_6 на порушення посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 порядку обліку ведення персональних даних наразі є предметом службової перевірки ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до листа заступника керівника другого СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_7 від 20.08.2024 (а.с. 5), за результатами якої орган досудового розслідування просив повідомити у разі виявлення ознак кримінального правопорушення з одночасним направленням відповідних матеріалів.

Підсумовуючи вищезазначене, колегія суддів констатує, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови в задоволенні скарги заявника ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого другого СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві щодо невнесення до ЄРДР відомостей за його заявою від 16.08.2024 про вчинення кримінального правопорушення, оскільки у заяві відсутні конкретні обставини, які б слугували достатньою підставою для внесення до ЄРДР відповідних відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги заявника ОСОБА_6 та скасування законної, обґрунтованої та вмотивованої ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст. 24, 214, 303, 309, 370, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.08.2024, якою відмовлено в задоволенні скарги заявника ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого другого СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві стосовне невнесення до ЄРДР відомостей за заявою ОСОБА_6 від 16.08.2024 про вчинення кримінального правопорушення залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4