ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1376/24 Справа № 932/3970/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного м. Дніпропетровська від 27.06.2024 року про відмову у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 18.03.2024 року про закриття кримінального провадження № 0000159 від 30.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.06.2024 року та постановити нову ухвалу, якою постанову слідчого СВ ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 18.03.2024 року про закриття кримінального провадження за № 0000159 від 30.01.2024 року скасувати як необґрунтовану та передчасну.

Обгрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є незаконною та необгрунтованою, винесена в порушення норм процесуального законодавства, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження.

Вказує, що слідчим при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження не було належним чином встановлено та досліджено обставини, викладені у заяві ОСОБА_6 , для грунтовного висновку про наявність чи відсутність ознак злочину.

Зазначає, що слідчим суддею не було прийнято до уваги всі наведені у скарзі обставини, чим допущено неповноту судового контролю, а його висновки про відсутність у розслідуваній події ознак кримінального правопорушення є необгрунтованими та передчасними.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.06.2024 року було відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 18.03.2024 року про закриття кримінального провадження за № 0000159 від 30.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_7 , яку представляє адвокат ОСОБА_6 , ніколи не проживала, не була зареєстрована у спірній квартирі, тож не має відношення до цього майна, їй не могла бути заподіяна будь-яка шкода. Поряд з цим, квартира вибула з користування первинного квартиронаймача ОСОБА_8 не в результаті шахрайських дій, а в результаті приватизації комунального майна, тобто виник спір з приводу приватизації, що розглядається Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська. Вказує, що встановлення обставин законності реєстрації осіб у помешканні та здійснення приватизації квартири на одну особу не входить до компетенції слідчого під час здійснення досудового розслідування. Такі питання вирішуються в рамках цивільного чи адміністративного судочинства.

Заслухавши суддю-доповідача; адвоката ОСОБА_6 , який апеляційну скаргу підтримав, на її задоволенні наполягав з викладених у ній підстав; дослідивши надані матеріали, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та співставивши їх з наданими матеріалами, колегія суддів приходить до наступного.

Так, згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ч. 1 ст. 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, зокрема відповідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України оскарженню підлягають рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що у провадженні СВ ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000159 від 30.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

18 березня 2024 року постановою слідчого СВ ВП №7 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000159 від 30.01.2024 року, було закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст.284 КПК України. Слідчим було вчинено необхідний обсяг процесуальних дій, перевірено матеріали кримінальної справи № 62081224, за наслідками чого встановлено відсутність події кримінального правопорушення, що є безумовною підставою для закриття кримінального провадження.

Закриваючи кримінальне провадження, слідчий виходив з того, що потерпіла ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_6 самоусунулися від участі в слідчих діях та не співпрацюють зі слідством. Так, ОСОБА_7 перебуває в Італії, тому допитати її неможливо. Адвокат ОСОБА_6 вказав, що всі матеріали розслідування знаходяться у кримінальній справі № 62081224, порушеної до набрання чинності КПК України 2012 року.

Крім того, ОСОБА_7 та інші особи з сім?ї «Гриньових» не мають відношення до спірного майна, оскільки квартира є комунальною власністю та була надана їм лише у користування. Факт заволодіння майном не мав місця, оскільки право власності на квартиру було набуте іншою особою шляхом її приватизації, тобто Дніпровська міська рада передала цю квартиру іншому набувачу, що вказує на існування спору щодо приватизації майна.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.06.2024 року у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 на вказану постанову слідчого було відмовлено.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зважає на те, що відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Згідно ч. 1 ст. 284 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження у разі, коли встановлено відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Колегія суддів погоджується із правильністю оскаржуваного рішення слідчого про закриття кримінального провадження та рішення слідчого судді, яким відмовлено у задоволенні скарги за нього, з огляду на наступне.

Так, сутність кримінального правопорушення, на продовженні розслідування якого наполягає заявник, полягає у тому, що у період часу з вересня до листопада 2007 року ОСОБА_9 шахрайським шляхом заволодів чужим майном, належним ОСОБА_8 , а саме квартирою АДРЕСА_1 , чим спричинив останньому шкоду на суму 330.000, 00 грн. (а.с. 12).

Разом із тим, як було встановлено у межах досудового розслідування, ОСОБА_8 ніколи не був власником вказаної квартири та йому вона була надана лише у користування, у зв`язку із чим відсутні підстави для висновку про те, що могло мати місце заволодіння належним йому майном або про те, що йому була заподіяна будь-яка шкода, як немає відомостей і про позбавлення його права користування вказаною квартирою внаслідок її приватизації.

Набуття права власності на дану квартиру ОСОБА_10 , який був у ній зареєстрований за нотаріально посвідченою згодою ОСОБА_8 , відбулося у межах встановленої законом процедури приватизації комунального житлового фонду, шляхом передачі квартири з комунальної власності у власність ОСОБА_10 на підставі відповідного рішення власника Дніпропетровської міської ради, що не може кваліфікуватися як шахрайське заволодіння майном шляхом обману, а тим більше як заволодіння майном ОСОБА_8 .

Більше того, попередній власник квартири, - Дніпропетровська міська рада, - не вважає її вибуття із своєї власності незаконним і його не оспорює. Натомість заявник ОСОБА_7 , яку представляє адвокат ОСОБА_6 , ніколи не проживала і не була зареєстрована у спірній квартирі, грунтовні міркування про те, яке саме право вона має на дану квартиру і яка шкода їй заподіяна, апелянтом не наведені, а його доводи у цій частині зводяться до того, що остання є спадкоємцем ОСОБА_8 , який у свою чергу мав лише право користування вказаною квартирою, що не може бути успадковане.

З наведених обставин слідчий зробив правильний висновок про відсутність у розслідуваній події ознак об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та про необхідність закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, з правильністю якого слідчий суддя грунтовно погодився.

Колегія суддів вважає оскаржувані рішення слідчого та слідчого судді законними, обгрунтованими та підстав для їх скасування за доводами апеляційної скарги не знаходить.

Фактично із встановлених обставин справи вбачається спір цивільно-правового характеру про законність приватизації квартири АДРЕСА_1 та про право на неї, який вирішується Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська у межах провадження у справі № 200/15180/16 за позовом ОСОБА_11 , ОСОБА_7 від власного імені та в інтересах ОСОБА_12 до ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , Дніпровської міської ради про визнання правочину недійсним та скасування державної реєстрації права власності, судовий розгляд якої триває.

Обставини, на встановленні яких наполягає апелянт, зокрема законність приватизації квартири в цілому на ім`я ОСОБА_10 одноособово, коло осіб, зареєстрованих у ній на час приватизації, складають предмет доказування у вказаній справі та підлягають з`ясуванню у межах провадження у ній.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 стосовно того, що постанова дізнавача не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, оскільки, на його думку, остання не містить необхідних даних кримінального провадження, зокрема кваліфікації злочину, є безпідставними, оскільки зі змісту постанови дізнавача від 18.03.2024 року вбачається, що її складено з дотриманням вимог ст. 110 КПК України та в ній містяться всі необхідні дані, зокрема номер кримінального провадження та кваліфікація злочину, а також наведено належне мотивування прийнятого рішення, а саме те, що у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження слугувало те, що в рамках досудового розслідування не було встановлено ознак злочину, здійснено посилання на процесуальну підставу для закриття кримінального провадження п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Решта доводів апелянта не може бути прийнята до уваги, оскільки полягає в упередженій оцінці ним фактичних обставин справи та власному суб`єктивному тлумаченні положень законодавства, а отже ними не спростовується правильність постанови слідчого та оскаржуваної ухвали слідчого судді, якою доводи скарги ОСОБА_6 були детально проаналізовані та грунтовно визнані неспроможними.

Колегією суддів порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 309, 310, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного м. Дніпропетровська від 27.06.2024 року про відмову у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 18.03.2024 року про закриття кримінального провадження № 0000159 від 30.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4