Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/686/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2024 року м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 15 серпня 2024 року в кримінальному провадженні № 0000337 від 26 жовтня 2018 року про продовження обвинуваченому:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Новоархангельськ Кіровоградської області, громадянину України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-13 липня 2011 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_5 звільнений від відбуття призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

-23 березня 2018 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст.27 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців з конфіскацією майна. 21 червня 2018 року вирок змінено, дії ОСОБА_5 перекваліфіковано на ч.3 ст.186 КК України, 21 червня 2018 року ОСОБА_5 звільнено із зали суду по відбуттю строку покарання;

строку тримання під вартою, з визначенням розміру застави, -

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Гайворонського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження № 0000337 від 26 жовтня 2018 року стосовно ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.5 ст.185 КК України.

Під час судового засідання у вказаному кримінальному провадженні процесуальний прокурор ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри останніх у вчиненні умисних особливо тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185 та обвинуваченому ОСОБА_8 , у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри останнього у вчиненні умисних особливо тяжкого та тяжкого кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185 та ч.1 ст.263 КК України та ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а також неможливістю застосування інших запобіжних заходів не пов`язаних з триманням під вартою.

Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 15 серпня 2024 року обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжено строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на два місяці, тобто до 13 жовтня 2024 року, з визначенням розміру застави.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких корисливих злочинів, передбачених ч.5 ст.185 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні особливо тяжкого та тяжкого кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185 та ч.1 ст.263 КК України, а також те, що кожен з них раніше притягувався до кримінальної відповідальності, належних висновків для себе не зробили, на шлях виправлення не стали та знову вчинили умисні корисливі злочини, а тому дані обставини дають підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачені можуть вчинити нові злочини та ухилятися від суду з метою уникнення покарання, крім того, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить їх належної процесуальної поведінки та попередження ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про незаконність подальшого його утримання під вартою, оскільки ризики заявлені в клопотанні прокурором не доведенні.

Зокрема, вказує про те, що хворіє на ряд інфекційних хвороб, потребує лікування, яке не може бути надане в умовах СІЗО.

При таких обставинах, вважає, що висновки судді є необґрунтованими, оскільки не наведено доказів про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, а також недоведеність слідчим та прокурором ризиків, передбачених положеннями ст. 177 КПК України.

В іншій частині ухвала Гайворонського районного суду Кіровоградської області ніким із учасників кримінального провадження не оскаржується.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить розглянути його апеляційну скаргу без його участі, у зв`язку з чим колегія суддів, згідно до ч.4 ст.422-1 КПК України, вважає за можливе розглянути дану апеляційну скаргу у письмовому провадженні.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 задоволенню не підлягають за таких підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, - має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України,

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено, що серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, що завдало значної шкоди потерпілому, вчинене організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України.

Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 15 серпня 2024 року ОСОБА_5 продовжено строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на два місяці, тобто до 13 жовтня 2024 року, з визначенням розміру застави, у зв`язку з продовженням існуванням ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також не можливістю застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.

У зв`язку з вищевикладеним, зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_5 , колегія суддів приходить до висновку, що районний суд обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора та продовжив строк тримання обвинуваченому ОСОБА_5 під вартою на 60 днів, оскільки під час розгляду клопотання встановлені обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Також, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який є особливо тяжким злочином, а також те, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, а тому усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та суворість можливого покарання, існує ризик того, що обвинувачений ОСОБА_5 буде переховуватись від суду та без перешкод може залишити своє місце проживання, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також скоїти інші кримінальні правопорушення, у зв`язку з чим районний суд під час розгляду клопотання прокурора дійшов до правильного висновку, про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 щодо незаконності його подальшого утримання під вартою спростовуються вищевикладеним та матеріалами судового провадження.

Колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_5 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя та виконання судового рішення у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, враховує, що у разі перебування на волі обвинувачений ОСОБА_5 може вчинити нові злочини та ухилятися від суду з метою уникнення покарання, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що районний суд обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора та продовжив строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть запобігти встановленим ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 15 серпня 2024 року про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою в кримінальному провадженні № 0000337 від 26 жовтня 2018 року за ч.5 ст.185 КК України на 60 днів, а саме до 13 жовтня 2024 року включно - залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4