УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року слідча суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0003107 від 28.07.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 307, ч.5 ст. 27 ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 307, ч.ч. 1,2 ст. 320 КК України

ВСТАНОВИЛА

В провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0003107 від 28.07.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 307, ч.5 ст. 27 ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 307, ч.ч. 1,2 ст. 320 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що Слідчим управлінням ГУ Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000732 від 07.09.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 307, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч.ч. 1, 2 ст. 320 КК України.

З метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, відшукання і вилучення предметів, а також інших речей, які мають значення для досудового розслідування та в подальшому можуть бути використані як доказ під час судового розгляду 31.08.2024 старшим слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києві проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В ході обшуку за вищевказаною адресою було виявлено та вилучено: подрібнену рослинну речовину, яку поміщено до спеціального пакета № WAR1106455 та мобільний телефон марки iPhone червоного кольору ІМЕІ НОМЕР_1 , MEID НОМЕР_3 , який поміщено до спеціального пакета № WAR1106433.

31.08.2024 вилучені речі, предмети та документи після проведення обшуку визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, який самостійно або в сукупності з іншими доказами мають суттєве значення для документування протиправної діяльності вказаних вище осіб та встановлення істини по даному кримінальному провадженню.

Як зазначає прокурор в клопотанні, наразі, в ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на подрібнену рослинну речовину, яку поміщено до спеціального пакета № WAR1106455 та мобільний телефон марки iPhone червоного кольору ІМЕІ НОМЕР_1 , MEID НОМЕР_3 , який поміщено до спеціального пакета № WAR1106433, які вилучено 31.08.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як є вагомі підстави вважати, що вищевказані речі, предмети та документи самостійно або в сукупності з іншими доказами мають суттєве значення для документування протиправної діяльності та встановлення істини по даному кримінальному провадженню.

В судове засідання прокурор не з`явився будучи належним чином повідомлений, в той же час на адресу суду від прокурора ОСОБА_3 , надійшла заява у якій останній просив розглянути клопотання про арешт майна без його участі, зазначив, що клопотання підтримує та просить задовольнити, а також долучив копію постанови про призначення експертизи телефону, вилученого у підозрювано.

Володілець майна в судове засідання не з`явився.

Від адвоката ОСОБА_6 на електронну адресу суду надійшло клопотання, у якому останній зазначив, що сторона захисту ознайомилась з матеріалами клопотання та заперечує щодо його задоволення, просив провести розгляд клопотання за його відсутності.

Дослідивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідча суддя приходить до наступного висновку.

Слідчою суддею встановлено, що Слідчим управлінням ГУ Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000732 від 07.09.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 307, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч.ч. 1, 2 ст. 320 КК України.

31.08.2024 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08.08.2024, справа №761/28900/24, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місце проживання ОСОБА_5 , в ході якого виявлено та вилучено: подрібнену рослинну речовину, яку поміщено до спеціального пакета № WAR1106455 та мобільний телефон марки iPhone червоного кольору ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_4 , який поміщено до спеціального пакета № WAR1106433, які 31.08.2024 постаново старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_4 , визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

31.08.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України.

04.09.2024 постановою ст. слідчого в ОВС СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_7 , призначено судову комп`ютерно-технічну експертизу щодо вилученої техніки.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч.3 ст.132 КПК України застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Аналіз матеріалів клопотання дозволяє стверджувати про належний рівень обґрунтованості тверджень прокурора про те, що має місце вчинення кримінального правопорушення необхідного ступеня тяжкості.

Прокурор заявляє метою арешту майна є збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відтак належить врахувати положення ч. 11 ст. 170 КПК України, відповідно до якої заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, а також ч. 4 ст. 173 КПК України, відповідно до якої слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб. Вказані обставини, разом із розумністю та співрозмірністю обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя оцінюватиме за допомогою критеріїв, що випрацювані практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Усталена практика ЄСПЛ свідчить, що правомірність втручання у здійснення права власності з боку держави оцінюється з урахуванням того, що таке втручання повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»). Поняття загального (суспільного) інтересу, якому слугувало втручання у право власності під час кримінального провадження, ЄСПЛ пов`язує із видом застосованого заходу обмеження або позбавлення права власності та використовує його у тісному взаємозв`язку з поняттям правомірної мети застосування відповідного заходу. У п. 188 рішення ЄСПЛ по справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) вказано, що накладення арешту на речові докази може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

При цьому слідчий суддя, дослідивши клопотання, долучені до нього матеріали кримінального провадження не знаходить у висновках органу досудового розслідування та слідчого при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Крім того, вилучений під час обшуку мобільний телефон, а також інформація, що на ньому міститься може мати доказове значення у кримінальному провадженні, що узгоджується з положеннями ст. 168 КПК України.

Доказів настання невиправданих негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, у межах даного клопотання слідчого слідчим суддею не встановлено.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом якого здійснюється розслідування у даному кримінальному провадженні, що слідча суддя дійшла висновку, що наявні достатні підстави для часткового задоволення даного клопотання та застосування ініційованого слідчим заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, шляхом заборони розпорядження та користування.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 168, 170-173, 309, 395, частиною другою статті 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке вилучено 31.08.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

-подрібнену рослинну речовину, яку поміщено до спеціального пакета № WAR1106455;

-мобільний телефон марки iPhone червоного кольору ІМЕІ НОМЕР_1 , MEID НОМЕР_3 , який поміщено до спеціального пакета № WAR1106433, із забороною розпорядження та користування.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідча суддя ОСОБА_1