Справа № 464/836/24
пр.№ 1-в/464/175/24
У Х В А Л А

27 вересня 2024 року Сихівський районний суд міста Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові подання провідного інспектора Сихівського районного відділу з питань пробації філії Державної установи Центру пробації у Львівській області ОСОБА_3 про приведення вироку у відповідність до закону відносно засудженого ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в :

вироком Сихівського районного суду м.Львова від 15.02.2024 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, призначено покарання 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_5 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Подання мотивує тим, що засуджений ОСОБА_4 з 29.04.2024 перебуває на обліку Сихівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області. Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» набрав чинності 9 серпня 2024 року та таким підвищено поріг кримінальної відповідальності за статтями 185, 190, 191 КК України, а саме, якщо вартість вкраденого становить до 3028 грн. Зазначає, що вартість викраденого майна ОСОБА_4 на момент вчинення правопорушення у 2023 році не перевищувала 2684 грн. Враховуючи викладене, на підставі ч.1, ч.3 ст.5, ч.2 ст.74 КК України, ч.1 п.13 ст.537, ч.2 п.2 ст.539 КПК України просить вирішити питання про приведення вироку Сихівського районного суду м.Львов від 15.02.2024 стосовно ОСОБА_4 у відповідність до Закону України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року.

Засуджений, прокурор та представник органу пробації у судове засідання не з`явилися.

Представник органу пробації подав суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Просять задоволити клопотання.

Прокурор подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просить у поданні відмовити у зв`язку з тим, що нового Закону про декриміналізацію не прийнято, а тому підстав застосування п.13 ч.1 ст.537 КПК України та ч.2 ст.74 КК України відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалась.

Оглянувши матеріали особової справи №57/2024, суд приходить до висновку, що у задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Вироком Сихівського районного суду м.Львова від 15.02.2024 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, призначено покарання 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_5 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

З вироку вбачається, що ОСОБА_4 : 12.11.2023 вчинив таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, на загальну суму 306,30 грн; 13.11.2023 вчинив таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, на загальну суму 270,30 грн; 15.11.2023 вчинив таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, на загальну суму 345,74 грн.

Законом України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 9 серпня 2024 року, статтю 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, є адміністративним правопорушенням.

З врахуванням положень підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV, пункту 5 підрозділу 1 розділу XX ПК України та ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» два неоподатковувані мінімуми доходів громадян на даний час становлять 3028 грн.

Частинами 1, 3 ст. 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу (у даному випадку місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок), має право вирішувати питання в тому числі про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.2 і ч.3 ст.74 КК України.

Так, згідно з ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Частиною 3 даної статті КК України визначено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Разом з тим, положеннями КК України та КПК України не передбачено можливості вирішення питання про приведення вироку суду у відповідність до закону, норми, на які посилається представник органу пробації передбачають лише можливість вирішення питання про звільнення засудженого від покарання та його відбування.

Відтак з врахуванням наведеного вище, зокрема того що, положеннями чинного законодавства не передбачено можливості приведення вироку суду у відповідність до закону, суд приходить до висновку, що подання органу пробації не підлягає задоволенню.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України, керуючись статтями 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

в задоволенні подання провідного інспектора Сихівського районного відділу з питань пробації філії Державної установи Центру пробації у Львівській області ОСОБА_3 про приведення вироку у відповідність до закону відносно засудженого ОСОБА_4 , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1