КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві, шляхом проведення відеоконференцзв`язку між Київським апеляційним судом, ДУ «Київський слідчий ізолятор»та робочим місцем захисника ОСОБА_6 з використанням її власних технічних засобів, матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року, з урахуванням виправленої описки, продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 04 серпня 2024 року включно, а також зменшено розмір застави, визначений ОСОБА_7 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 червня 2023 року, та визначено новий розмір застави у розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 30 280 грн.

Таке рішення суд, врахувавши тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 у разі визнання його винним у скоєнні інкримінованих йому злочинів, а також особу обвинуваченого, який не одружений, офіційно не працевлаштований та не має міцних соціальних зв`язків, мотивував існуванням на даний час доведених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тим, що обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, знищити, сховати або ___________________________________________________________

Справа №11-кп/824/4437/2024 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Категорія: ч. 2 ст. 190 КК України Доповідач ОСОБА_1

спотворити речі і документи, що мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, і тому визнав необхідним продовжити ОСОБА_7 строк тримання під вартою,оскільки інший, більш м`який, запобіжний захід не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , вважаючи ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, просить змінити йому запобіжний захід на більш м`який, згідно ст. 194 КПК України, та зменшити суму застави від 5 до 7 прожиткових мінімумів, оскільки санкція статті передбачає від 1 прожиткового мінімуму застави.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що прокурором, при застосуванні щодо нього запобіжного заходу, не наведено жодних доводів та не надано обґрунтованих фактичних доказів щодо наявності ризиків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення прокурора щодо апеляційного прохання, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За змістом ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

За змістом положень глави 18 КПК України у взаємозв`язку з вимогами ст. 331 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини її життя, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону, на переконання колегії суддів, були дотримані судом першої інстанції, а доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 про відсутність підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непереконливими.

Як убачається з матеріалів провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 , Шевченківським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження № 0001131 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд, врахувавши тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 у разі визнання його винним у скоєнні інкримінованих йому злочинів, а також особу обвинуваченого, мотивував існуванням на даний час доведених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тим, що обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити речі і документи, що мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, і тому визнав необхідним продовжити ОСОБА_7 строк тримання під вартою,оскільки інший, більш м`який, запобіжний захід не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, оскільки судом об`єктивно були досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування найсуворішого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення, яке цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_6 про те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_10 жодного з більш м`яких запобіжних заходів, є безпідставними.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Враховуючи характер та конкретні обставини висунутого ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні ряду злочинів, тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винним у скоєнні інкримінованих йому злочинів, а також, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів проти власності, офіційно не працевлаштований, не одружений, не має міцних соціальних зв`язків і зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , та, з огляду на ці обставини, існування обґрунтованих ризиків, щообвинувачений, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів, може переховуватись від суду, незаконно впливати на інших учасників цього кримінального провадження, знищити, сховати або спотворити речі і документи, що мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається сторона захисту, а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не встановила.

Доводи ж захисника ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду про те, що викладена в ухвалі суду інформація про відсутність в обвинуваченого будь-яких соціальних зв`язків та те, що він не працевлаштований, не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_7 одружений та має на утриманні дітей, що свідчить про наявність у нього соціальних зв`язків, а також є військовослужбовцем, нічим не підтверджені, не було надано таких стороною захисту і під час апеляційного розгляду. При цьому вказані відомості самі по собі не дозволяють зробити висновок про те, що можливість уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, може бути досягнута шляхом застосування до обвинуваченого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, адже попри все це, ці обставини не стали для ОСОБА_7 , який раніше неодноразово судимий та відбував реальне покарання, стримуючим фактором у вчиненні тих кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується у даному кримінальному провадженні.

Що стосується прохання обвинуваченого ОСОБА_7 про зменшення розміру застави від 5 до 7 прожиткових мінімумів, то воно не підлягає задоволенню, оскільки суд першої інстанції з урахуванням положень ч. 3 ст. 183 КПК України зменшив розмір застави, визначений ОСОБА_7 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 червня 2023 року, та визначив новий розмір застави у розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 30 280 грн., який може забезпечити належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та є співмірним з існуючими у даному кримінальному провадженні ризиками.

Враховуючи наведене, підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, що є змістом апеляційної вимоги обвинуваченого, принаймні на цій стадії судового розгляду, колегія суддів не вбачає.

За вказаних вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року є законною та обґрунтованою, а отже, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року, з урахуванням виправленої описки, якою, продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 04 серпня 2024 року включно, а також зменшено розмір застави, визначений ОСОБА_7 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 червня 2023 року, та визначено новий розмір застави у розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 30 280 грн., - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________________ ____________________ _____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3