Справа № 489/1099/24
Провадження № 1-в/489/113/24
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

08 серпня 2024 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Державної установи «Казанківська виправна колонія (№93)» про уточнення початку строку відбуття покарання відносно засудженого ОСОБА_3 ,

встановив:

Вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 16.05.2024 у справі № 489/1099/24 (провадження № 1-кп/489/687/24) ОСОБА_3 засуджений за ч. 4 ст. 186 КК України до семи років позбавлення волі, та на підставі ст. 71 КК України частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25.05.2022 у справі № 489/1349/22 та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк сім років шість місяців, а також вирішено строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з часу приведення вироку до виконання. Вказаний вирок набрав законної сили 17.06.2024.

До Ленінського районного суду міста Миколаєва надійшло подання Державної установи «Казанківська виправна колонія (№93)» про уточнення початку строку відбуття покарання відносно засудженого ОСОБА_3 , оскільки в матеріалах особової справи останній наявний протокол затримання від 04.01.2024.

Засуджений, прокурор та представник установи виконання покарань в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про місце та час розгляду клопотання належним чином, від прокурора надійшла заява про проведення судового розгляду в його відсутність. Неприбуття вказаних осіб в судове засідання не перешкоджає проведенню судового розгляду згідно з ч. 5 ст. 539 КПК України.

Розгляд подання проводиться без фіксування ходу засідання за допомогою технічних засобів відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши матеріали подання та кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно з ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 186 КК України, останній у даному провадженні не затримувався та запобіжний захід щодо нього не обирався.

Крім того, у кримінальному провадженні за ч. 3 ст. 185 КК України, в якому ОСОБА_3 був засуджений (вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25.05.2022, який скасований вироком Миколаївського апеляційного суду від 28.03.2024 в частині звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням) до покарання у виді трьох років позбавлення волі, останній також не затримувався та відносно нього запобіжний захід не застосувався.

У зв`язку з цим, у вироку Ленінського районного суду міста Миколаєва від 16.05.2024 було зазначено про необхідність рахувати початок строку покарання ОСОБА_3 з часу приведення вказаного вироку до виконання.

При цьому, згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що на даний час на розгляді Центрального районного суду міста Миколаєва перебуває інше кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 121 КК України (судова справа № 490/4301/24), в якому під час досудового розслідування ОСОБА_3 був затриманий 03.01.2024 та відносно нього саме у вказаному кримінальному провадженні був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою. На даний час у вказаному провадженні не прийняте остаточне судове рішення.

Відповідно до ч. 6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч. 4 ст. 442 КПК України, у постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів або палата, об`єднана палата, що передала справу відповідно на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду.

Натомість відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04.04.2024 у справі № 523/11745/22, «не будь-який час перебування особи у слідчому ізоляторі чи іншому місці попереднього ув`язнення може бути зараховано відповідно до частини 5 статті 72 КК. Такий строк тримання може бути зараховано лише в межах того самого кримінального провадження, у якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення».

Таким чином, встановлені судом обставини свідчать про те, що оскільки на час ухвалення 16.05.2024 Ленінським районним судом міста Миколаєва вироку відносно ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 186 КК України, яким останній засуджений до семи років позбавлення волі, та на підставі ст. 71 КК України частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25.05.2022 у справі № 489/1349/22 з призначенням остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк сім років шість місяців, ОСОБА_3 з 03.01.2024 утримувався під вартою в іншому кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 121 КК України, яке на даний час перебуває на розгляді Центрального районного суду міста Миколаєва, тому відсутні підстави для уточнення в даному кримінальному провадженні строку покарання ОСОБА_3 , починаючи з часу його фактичного затримання 03.01.2024.

Зазначене є підставою для відмови в задоволенні подання.

Керуючись статтями 372, 395, 537, 539 КПК України, суд

постановив:

В задоволенні подання Державної установи «Казанківська виправна колонія (№93)» про уточнення початку строку відбуття покарання відносно засудженого ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1