УХВАЛА

03 жовтня 2024 року м.Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області Даш`ян К. Е., з участю секретаря судових засідань Шкіндер І. М. розглянувши клопотання захисника ОСОБА_1 про позбавлення волі ОСОБА_2 , в порядку ст. 206 КПК України,-

в с т а н о в и в:

До Рівненського міського суду Рівненської області надійшло клопотання ОСОБА_1 про позбавлення волі ОСОБА_2 в порядку ст. 206 КПК України.

Подане клопотання заявник мотивує тим, що 01 жовтня 2024 року близько 08:30 год. ОСОБА_2 , рухаючись власним автомобілем марки д.н.з. по вул. Данила Галицького в м. Рівне, був зупинений працівниками поліції. Після перевірки документів працівники поліції викликали невідомих осіб у військовій формі, які застосовуючи силу доставили ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 .

Згодом, ОСОБА_2 запропонували підписати направлення для проходження військово-лікарської комісії, з чим він не погодився та відмовився від підпису. Через певний проміжок часу ОСОБА_2 , був доставлений до Комунального закладу «Рівненський обласний клініко діагностичний центр» Рівненської обласної ради для проходження військово-лікарської комісії.

3 09:45 год. 01 жовтня 2024 року по даний час ОСОБА_2 незаконно утримується посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 на території стоянки службових автомобілів КЗ «Рівненський обласний клініко діагностичний центр» РОР.

До ОСОБА_2 , не допускаються члени сім?ї, а ні в супроводі адвоката, а ні в супроводі працівників поліції, в тому числі слідчо-оперативної групи.

Будь яких документів, на підставі яких посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_2 тримають під вартою ОСОБА_2 не надано.

Доказами незаконного утримання ОСОБА_2 є подана заява дружини ОСОБА_2 до Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області з приводу незаконного позбавлення волі її чоловіка.

Вказані обставини, створюють обґрунтовану підозру, що з 09:45 години 01 жовтня 2024 року в КЗ «Рівненський обласний клініко діагностичний центр» РОР, що в межах територіальної юрисдикції Рівненського міського суду Рівненської області знаходиться ОСОБА_2 , позбавлений свободи службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Просить суд зобов?язати ІНФОРМАЦІЯ_3 негайно доставити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , З який за повідомленими обставинами ОСОБА_3 утримується службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 , до слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області для з?ясування підстав позбавлення його свободи та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 негайно надати слідчому судді Рівненського міського суду належним чином завірену копію судового рішення, яке набрало законної сили, яким передбачено обмеження особистої свободи ОСОБА_2 , або належним чином завірені копії інших документів, що надають правові підстави для позбавлення його свободи, для з?ясування підстав позбавлення ОСОБА_2 свободи (за наявності).

Ознайомившись із клопотанням, приходжу до висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження у зв`язку із наступним.

Статтею 206 Кримінального процесуального кодексу України(даліКПК України), якою регламентовано загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, належить застосувати у комплексі із іншими нормами КПК України, в тому числі із загальними положеннями КПК України, які визначають статус слідчого судді та межі його повноважень.

Відповідно до положень ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

В п. 18 ч. 1ст. 3 КПК України визначено, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.

Кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 10 ч. 1ст. 3 КПК України).

Положеннями п. 5 ч. 1ст. 3 КПК України передбачено, що досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Аналіз наведених вище положень КПК України свідчить про те, що слідчий суддя уповноважений на здійснення ним судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у конкретному кримінальному провадженні на стадії його досудового розслідування та його повноваженнями не охоплюється вирішення питання щодо законності позбавлення особи свободи, яке здійснюється у межах процедур, врегульованих іншими, окрім КПК України, нормативно-правовими актами (у тому числі Законам України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «;Про військовий обов`язок і військову службу» тощо).

Із змісту ч. 2,3ст. 206 КПК України, на яку посилається скаржник, обґрунтовуючи вимоги клопотання, слідує, що якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Тобто слідчий суддя за наслідками розгляду клопотання, поданого у порядку ст. 206 КПК України на стадії досудового розслідування кримінального провадження, наділений правом ухвалити лише рішення про звільнення особи, яка тримається під вартою та за наявності двох підстав: 1) не надання органом державної влади чи відповідною службовою особою судового рішення, яке набрало законної сили, яке би уповноважувало їх на таке утримання особи під вартою; 2) не доведення органом державної влади чи відповідною службовою особою наявності інших правових підстав для позбавлення особи свободи шляхом її тримання під вартою.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Згідно зі ст.4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Із змісту поданого клопотання слідує, що ОСОБА_2 не є особою, яка тримається під вартою у зв`язку із застосованим відносно нього запобіжним заходом, не є затриманим у порядку ст. 208 КПК України та не є особою, затриманою не уповноваженою службовою особою у порядку ст. 207 КПК України, не утримається правоохоронними органами у зв`язку із розслідуваним ними кримінальним правопорушенням у межах жодного порушеного кримінального провадження.

Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду клопотання у порядкуст. 206 КПК України.

У даному випадку належним способом реагування на незаконне, за твердженням заявника, позбавлення особи волі, є звернення до працівників правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями Кримінального процесуального Кодексу України не врегульовано питання щодо відмови у відкритті провадження за клопотанням, яке подано в порядку ст. 206 КПК України.

Однак, згідно ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Так, ч.4 ст. 304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що наявні правові підстави для відмови у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на позбавлення волі ОСОБА_2 , в порядку ст. 206 КПК України.

У зв`язку із викладеним, приходжу до висновку, про наявність правових відстав для відмови у відкритті провадження.

Керуючись ст.ст.303,304 КПК України,-

ухвалив:

У відкритті провадження за клопотанням захисника Рибачик Олени Анатоліївни про позбавлення волі ОСОБА_2 , в порядку ст. 206 КПК України -відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського Кристина ДАШ`ЯН