Справа № 463/5408/23
Провадження № 1-кп/461/212/24
УХВАЛА

31.07.2024 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №000310 від 25.07.2022 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст.190, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст.358, ч.3 ст. 27 ч. 2 ст. 209 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч.4 ст. 190, ч. 3 ст.358, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст.358 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України

встановив:

у провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №000310 від 25.07.2022 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст.190, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст.358, ч.3 ст. 27 ч. 2 ст. 209 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч.4 ст. 190, ч. 3 ст.358, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст.358 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

В ході розгляду обвинувального акту у суді прокурор заявив клопотання про зупинення судового провадження в частині обвинувачення ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , у зв`язку із тим, що останні призвані для проходження військової служби за призовом під час мобілізації. Також, прокурор просив суд, у разі задоволення його клопотання, виділити в окреме судове провадження матеріали щодо даних осіб та зобов`язати їх повідомити суд про зміну обставин, які стали підставою для зупинення провадження.

Захисники обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_11 адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , кожен окремо, заявлене клопотання підтримали та просили таке задовольнити, вказавши, що наведена позиція узгоджена з вказаними обвинуваченими та не суперечить їх інтересам.

Захисник ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора, вказавши, що, на його думку, судовий розгляд без наведених обвинувачених буде неповним та є неможливим.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожен окремо, підтримали думку адвоката ОСОБА_8 .

Інші обвинувачені та їх захисники, кожен окремо, проти задоволення клопотання прокурора не заперечили.

Відповідно до ст. 350 КПК України, клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала. Відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.

Суд, дослідивши матеріали судового провадження, заслухавши думку учасників процесу, прийшов до наступних висновків, виходячи з наведених нижче доводів та мотивів.

Згідно ч. 1 ст. 335 КПК України, у разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, або був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, видужання або звільнення з військової служби і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

В ході розгляду справи встановлено наступне.

Суду надані документи, які досліджені в судовому засіданні і які підтверджують фактичне проходження військової служби за призовом під час мобілізації обвинуваченими ОСОБА_12 та ОСОБА_11 на даний час. Зокрема, даний факт підтверджено наданими суду прокурором та захисниками листами начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.07.2024 (щодо призову ОСОБА_11 ) та від 01.07.2024 (щодо призову ОСОБА_12 та ОСОБА_11 ), копією довідки т.в.о. начальника штабу військової частини НОМЕР_1 щодо перебування на військовій службі ОСОБА_11 , копією довідки №121/3330 ВЛК від 06.06.2024 щодо ОСОБА_12 , копією військового квитка ОСОБА_12 , довідкою командира військової частини НОМЕР_2 щодо перебування на військовій службі ОСОБА_12 , .

З урахуванням того, що обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , відповідно до наведених вище документів наданих суду, перебувають на військовій службі, тобто призвані для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення клопотання прокурора та необхідність зупинення судового провадження стосовно даних обвинувачених до їх звільнення з військової служби і продовження судового провадження стосовно інших обвинувачених.

У свою чергу, оцінюючи заперечення захисника ОСОБА_8 та обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які наведену позицію адвоката підтримали, суд виходить з наступного.

Неможливість подальшої участі зазначених обвинувачених у судовому розгляді та доцільність виділення матеріалів щодо ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , внаслідок їх мобілізації та перебування на службі у відвідних підрозділах ЗСУ зумовлено цілком легітимною метою, важливість якої ніким з учасників провадження під сумнів поставлена не була, а саме захист держави Україна та її громадян від збройної агресії рф.

Варто також відзначити, що в ході судового розгляду суду надано належні документи на підтвердження призову на військову службу вказаних обвинувачених.

Ухвалюючи рішення про виділення матеріалів в окреме провадження, суд виходить з того, що неприбуття обвинуваченого у судове засідання є підставою, яка a priori перешкоджає можливості проведення судового розгляду.

Наведене, поза усяким сумнівом, порушує права інших учасників провадження на розгляд справи у розумні строки, що, за переконанням суду, не відповідає загальним засадам кримінального провадження та положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дотримання принципу розумності строків під час судового розгляду мінімізує час обмеження прав і свобод осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності та сприяє відновленню порушених прав та інтересів потерпілих осіб.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово визнавав порушенням недотримання розумних строків під час розгляду справи.

Наголошуючи на недоцільності виділення матеріалів щодо ОСОБА_12 та ОСОБА_11 в окреме провадження, захисник фактично просить суд поставити інтереси усіх учасників провадження в залежність від можливості прибуття ОСОБА_12 та ОСОБА_11 у судове засідання. При цьому, факт перебування на військовій службі наведених обвинувачених підтверджено належними та допустимими доказами, які не спростовані в процесі судового розгляду.

Згідно з положеннями частини другої статті 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, розумні строки розгляду справи судом.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 1402-VIII, кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства (пункт 1 частини сьомої статті 56 Закону № 1402-VIII).

Під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є:

1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо;

2) поведінка учасників кримінального провадження;

3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Суд не погоджується з наведеними доводами захисника та обвинувачених, які цю позицію підтримали, адже жоден з учасників провадження не повинен отримувати будь-яких незаконних та необґрунтованих переваг при можливості реалізації своїх прав та виконані процесуальних обов`язків, а жодна сторона чи учасник кримінального провадження не можуть необґрунтовано позбавлятися права на розгляд справи у розумні строки, зокрема від надмірних зволікань під час судового провадження.

Неможливо не відзначити, що заперечуючи проти виділення кримінального провадження щодо наведених обвинувачених захисник фактично не навів жодного належного та обґрунтованого доводу стосовно того, чому виділення цих матеріалів може поставити під сумнів об`єктивність подальшого судового розгляду, адже закон покладає саме на прокурора обов`язок довести винуватість кожного обвинуваченого окремо, незалежно від категорії злочину і його кваліфікуючих ознак, на кшталт вчинення кримінального правопорушення у складі організованої групи. Натомість, виділення (роз`єднання) матеріалів судового провадження жодним чином не впливає на можливості прокурора чи захисника подати суду ті чи інші докази, а також не впливає на допустимість жодного доказу чи повноту судового розгляду.

При цьому у даному конкретному випадку, суд вважає за необхідне підкреслити, що виділення матеріалів кримінального провадження жодним чином не порушує принцип презумпції невинуватості по відношенню до кожного з обвинувачених, як тих щодо яких матеріали виділяються, так і тих щодо яких судове провадження продовжується. Дотримання цього принципу судом жодним чином під сумнів не ставиться.

Крім того, зазначаючи наведені доводи, захисник залишає поза увагою фактичні строки перебування на розгляді обвинувального акту у суді.

Очевидним для суду є те, що положення процесуального закону щодо можливості виділення матеріалів кримінального провадження спрямовані, серед іншого, на те, аби сприяти справедливому судовому розгляду у розумні строки, адже обвинувачений може ухилитись від виконання своїх обов`язків та переховуватись від суду, захворіти на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, бути призваним для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, перебувати у розшуку.

Справедливість кримінального процесу та судового провадження, як його складової, додержання прав людини неможливі без дотримання встановлених законом строків на відповідну процесуальну дію. Виконання завдань правосуддя у кримінальних провадженнях, ефективність його здійснення і забезпечення невідворотності покарання щодо осіб, винуватих у вчиненні злочину, або виправдання невинуватих напряму залежать від швидкого та оперативного розгляду судом цих проваджень по суті.

Згідно п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім певних випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Також, згідно з нормами ст. 6 наведеної Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Для визначення складності кримінального провадження має прийматись кількість підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, а також обсяг та специфіка процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування.

У даному випадку кількість обвинувачуваних, потерпілих та свідків, кількість інкримінованих обвинуваченим епізодів вчинення кримінальних правопорушень, поведінка учасників провадження під час розгляду обвинувального акту у суді, безумовно свідчать про те, що вказане кримінальне провадження є складним. Водночас, наведена обставина не звільняє суд від виконання вимоги дотримання розумних строків, з врахуванням складності справи, а захисника та інших учасників процесу від обов`язку сприяти дотриманню цієї засади кримінального провадження.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що доводи захисника ОСОБА_13 та обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про недоцільність виділення матеріалів кримінального провадження, у даному випадку, є надуманими, а наслідки підтримання такої позиції адвоката судом призведуть до порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Конституції України, ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» та КПК України, в частині дотримання розумних строків, а також не сприятимуть забезпеченню дотримання розумного балансу між дотримання прав усіх учасників даного провадження.

Таким чином, виходячи з наведеного, суд вважає доводи захисника ОСОБА_13 стосовно відсутності підстав для задоволення такого клопотання надуманими та необґрунтованими.

Отже, з урахуванням того, що обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , кожен окремо, відповідно до наведених вище документів наданих суду, призвані для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення клопотання прокурора та необхідність зупинення судового провадження стосовно цих осіб.

Щодо клопотання прокурора про зобов`язання обвинувачених повідомити суд про зміну обставин, які стали підставою для задоволення клопотання, суд вважає за необхідне звернути увагу обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_11 та їх захисників на необхідність невідкладного повідомлення суду про зміну будь-яких обставин, які стали причиною для зупинення провадження у справі та впливають на можливість продовження розгляду обвинувального акту щодо цих осіб в суді. Крім того, правом на повідомлення відповідної інформації наділені як прокурор, так і інші учасники провадження.

Керуючись ст.ст. 334, 335, 372 КПК України,

постановив:

Клопотання прокурора про зупинення судового провадження задовольнити.

Судове провадження щодо обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст.190, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст.358, ч.3 ст. 27 ч. 2 ст. 209 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч.4 ст. 190, ч. 3 ст.358, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст.358 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, в частині обвинувачення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зупинити.

Виділити з судового провадження по розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст.190, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст.358, ч.3 ст. 27 ч. 2 ст. 209 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч.4 ст. 190, ч. 3 ст.358, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст.358 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (справа №463/5408/23, провадження №1-кп/461/212/24) матеріали про обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України та ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч.4 ст. 190, ч. 3 ст.358, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст.358 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1