Провадження № 1-кп/592/274/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року м.Суми Ковпаківський районний суд міста Суми у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 0001024, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.09.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новосуханівка, Сумського району, Сумської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого інженером з метрології ТОВ «Кусум Фарм», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_11 ,

у с т а н о в и в:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_8 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я за наступних обставин.

19.09.2023 близько 19 години 00 хвилин поблизу паркану домогосподарства АДРЕСА_1 , між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 виник словесний конфлікт. Під час конфлікту у ОСОБА_8 виник умисел на заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи умисел направлений на спричинення шкоди здоров`ю потерпілої, діючи умисно, перебуваючи за місцем проживання біля паркану домогосподарства АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 пластиковим відром, яке тримав у правій руці, наніс один удар в ділянку голови потерпілій ОСОБА_10 , спричинивши легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я у вигляді перелому кісток носу зі зміщенням та синця справа в ділянці спинки носу неправильної овальної форми розміром 1,2x0,9 см., червоного кольору.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

За встановлених обставин суд вважає доведеним, що ОСОБА_8 заподіяв умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_10 та його дії кваліфікує за частиною 2 статті 125 КК України.

Позиція сторони захисту.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального проступку не визнав, не визнав цивільний позов.

Суду пояснив, що ОСОБА_10 проживає з ним по сусідству. Відстань між їх домоволодіннями 1,5 м та між ними домоволодіння сусідки ОСОБА_12 . 15.09.2023 сусіди з паралельної вулиці, з якими межують городами, палили сміття. Йому зателефонувала потерпіла і повідомила, що нібито він палить сміття і завдає непоправної шкоди її здоров`ю та дітей. До 21-30 телефонувала 4 рази. О 20 годині вона повідомила в поліцію, що нібито він палить сміття. О 21-30 прибула поліція, проте на територію домоволодіння заходити відмовилася. Другий наряд прибув наступного ранку, пройшлися по городу і двору та нічого не зафіксували. 19.09.2023 о 18-05 забрав доньку з ІТ-школи і о 18-15 був біля будинку. Біля двору його зустріла потерпіла, одягнута у халат і знімала відео на телефон. Він попросив цього не робити. Повідомляла, що його оштрафують за паління сміття. У подальшому потерпіла виставила це відео у фейсбук. Він заїхав у двір, зачинив ворота підійшов до паркану з бетону, який висотою 1,5 м. Потерпіла висловлювалася нецензурно у присутності двох дітей 11 і 6 років, попросив її не лихословити. Він запросив її зайти у двір і подивитися. Потерпіла почала кричати і стукати об бетонний паркан. Це також знімала його дитина з двору. Він просив потерпілу заспокоїтися, облив її водою з 4 літрового відра білого кольору, яке було біля гаража у бочці. Потерпіла ставила ногу на паркан з бетону, погрожувала перелізти через нього, ця конструкція крихка. Потім почала смикати металевий паркан. Бачили один одного через паркан. Через хвилину-дві відчув приліт каміння у груди від чого присів. Донька викликала швидку, він розмовляв. Під час розмови з оператором почув, як потерпіла відмінила швидку. Через 15 хвилин приїхала швидка і він з 11 річною донькою поїхали у лікарню. Після обстеження додому повернулися тролейбусом. Лікар повідомила поліцію. Зателефонували з поліції і домовилися, що він прибуде 20.09.2023. Відром удару не наносив, коли лив воду потерпіла на місці не стояла, звуків ніяких не було. Від його під`їзду до будинку і до розв`язки пройшло максимум 10 хвилин.

Просив виправдати через непричетність до заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень. Вказав, що свідки потерпілої суперечили один одному. Події мали місце 19.09.2023 о 17 год. 30 хв., а не о 19 год., як вказано в обвинувальному акті.

Захисник ОСОБА_11 просив виправдати ОСОБА_8 , оскільки факт спричинення ним тілесних ушкоджень потерпілій не підтверджено належними доказами. Показання потерпілої та свідків Забуги, ОСОБА_13 є недостовірними та непослідовними. Їх показання у судовому засіданні не є детальними, відрізняються від механізму заподіяння тілесних ушкоджень продемонстрованими під час слідчого експерименту. Свідок Забуга вказувала суду зовсім іншу дату вчинення правопорушення. Потерпіла встигла подолати 17-20 кроків від паркану домоволодіння обвинуваченого до свого двору, в цей час свідок ОСОБА_13 тільки по двору. Свідок вказувала, що на території двору був син потерпілої та його подруга, але більше ніхто про сина не згадував. Свідок ОСОБА_13 не могла бачити потерпілу через високий паркан. Свідок ОСОБА_14 змінювала в суді свідчення щодо ушкодження на носі спочатку з лівого боку, потім правого. У ОСОБА_8 умислу на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій не було і його не доведено. У відповіді на запит адвоката час звернення до поліції потерпілої 18-10 19.09.2023 і про тілесні ушкодження того дня не повідомила.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Показання потерпілої ОСОБА_10 , відповідно до яких обвинувачений ОСОБА_8 сусід ліворуч. 17.09.2023 вона перебувала у свекрухи, зателефонували діти і повідомили про дим у будинку. Зателефонувала сусідці ОСОБА_12 , яка підтвердила запах гарі і що бачила багаття. Вона зателефонувала обвинуваченому і попередила, що понесе відповідальність. Зателефонувала у поліцію, але надалі повідомили, що сусід не пустив поліцію на подвір`я. 18.09.2023 вона була на роботі. 19.09.2023 прийшла додому о 16 годині. Через дорогу від її двору - клумба на яку пішла працювати, розмовляючи по телефону. Побачила, що їде обвинувачений, зупинився біля воріт, які відчинила дружина. Вона знімала відео, той сказав, що не має права фіксувати. Вона підійшла до короткого паркану обвинуваченого і сказала: « ОСОБА_15 , ти не правий». Була одягнута у сіру футболку і джинси, Івашина у червону сорочку. Дружина почала казати, що він палив туалетний папір. Вона обвинуваченому дорікнула, що той гроші заробляє, а вони дихають і треба жити по нормальному. Обвинувачений відповів, що палив, палить і буде палити. Обвинувачений підійшов з пляшкою і линув кислотою в обличчя, від чого вона присіла, було мокре волосся на скроні. Дружина сказала, що це не кислота, а добриво. Вона сказала Івашині, що поки її чоловік в ЗСУ він його дружину кислотою обливає. Біля свого палісадника взяв відро на 5 л. і з низу двічі хлюпнув на неї, ухилилася. Обвинувачений став на бетонний спуск у себе у дворі і через паркан дном відра вдарив її з правої частини по носу. У неї потемніло в очах, крові відразу не було. Прикривши носа пішла до себе у двір, де була ОСОБА_16 , яка набирала картоплю і в отворі в їх паркані бачила, як обвинувачений вдарив. У дворі була дівчина сина Віка, якій сказала, що її вдарив. Віка викликала швидку і поліцію. Наступного дня вона поїхала в лікарню, провели обстеження і встановили перелом кістки носа. З 20.09.2023 вона не ходила на роботу, внаслідок травми носа проходила стаціонарне лікування, перенесла оперативне втручання. Дружина обвинуваченого розказувала, що той палить жили. Сварка тривали хвилини 2.

Під час судового розгляду і потерпіла, і обвинувачений вказували на наявність між ними конфлікту, який розпочався до 19.09.2023. Показання потерпілої відповідно до статті 84 КПК України є процесуальним джерелом доказів, узгоджуються з сукупністю інших досліджених доказів, є послідовними, тому суд не має підстав не довіряти їм та покладає в основу вироку.

Згідно показань свідка ОСОБА_17 вона йшла 19.10.2023 (наполягала на цій даті) зустрічати свого десятирічного сина з дня народження ОСОБА_18 біля 7 школи і чекала біля сусідньої лавочки. Метрів за 15 побачила як напівбоком з вулиці стоїть ОСОБА_19 , яка активно жестикулювала, за парканом чоловік, вони щось з`ясовували. Розмову не чула. Бачила як з відра раз чи два лив воду чоловік, в ці моменти ОСОБА_19 відходила від паркану. Чоловік одягнутий у червону футболку. Чоловік махав відром перед обличчям потерпілої, його рука була над парканом. Бачила один удар дном відра в обличчя потерпілої в ділянку носу, яка руками прикрила своє обличчя. ОСОБА_19 щось йому крикнула, як прокльон, махнула рукою, трималася за обличчя. Вона це бачила зі спини. У мережі фейсбук побачила, що ОСОБА_19 шукає свідків, зрозуміла, що вона була очевидцем цих подій і відгукнулася.

Так, дійсно свідок ОСОБА_17 наполягала на тому, що подія, очевидцем якої була, мала місце 19 жовтня 2023, проте суд вважає вказану дату очевидною помилкою, оскільки і обвинувачений, і потерпіла підтвердили, що конфлікт під час якого ОСОБА_8 лив воду на потерпілу мав місце 19.09.2023. Свідок назвала колір одягу на учасниках конфлікту, обстановку, її покази є досить детальними, тому доводи сторони захисту про недостовірність показань цього свідка суд вважає необґрунтованими.

Згідно показань свідка ОСОБА_20 19.09.2023 вона на передодні дня народження чоловіка прийшла з роботи, поставила варити ОСОБА_21 і біля 18 години побігла набрати картоплю до куми - потерпілої ОСОБА_10 . Проживає 2 хвилини від неї. Пару слів перекинулася з ОСОБА_19 в хвіртці. Залишилась у дворі потерпілої і невдовзі почула сварку - жіночій і чоловічій голоси кричали, слова не чула. У дворі ОСОБА_19 високий паркан із дошок і через щілину в паркані побачила, як обвинувачений, будучи розташований полубоком відром замахнувся і зверху вдарив потерпілу в голову, яка була за парканом, видна лише її голова. Вона сказала невістці потерпілої ОСОБА_22 , що обвинувачений вдарив. І потерпіла, і обвинувачений були розташовані обличчям до обличчя. Бачила як правою рукою замахнувся і рука летіла рівно за паркан. Звуку удару не чула. Вона побігла на допомогу, потерпіла трималася рукою за ніс, текла кров, іншою - за телефон. Червона полоса була, кров з носа. Червона полоса - почервоніння по центру, кров йшла з носа. Потерпіла підтвердила, що обвинувачений її вдарив. Порадила викликати швидку, а сама побігла додому. Біля 19 години вона зателефонувала ОСОБА_23 . Потерпіла була одягнута у світлу кофту з довгим рукавом і джинси. Потерпілу у лікарні не провідувала, спілкувалися по телефону. У дворі була Віка подруга сина потерпілої.

Показання свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_20 , які є очевидцями події щодо механізму спричинення тілесних ушкоджень є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та з показаннями потерпілої, тому суд вважає їх належними і достовірними доказами і також покладає в основу вироку.

Свідок ОСОБА_24 суду пояснила, що потерпіла - мати її хлопця, в будинку якого вона з серпня 2023 проживає. 17 і 19 вересня вона була вдома. 17.09.2023 вдома було нічим дихати, тому зателефонувала ОСОБА_25 і повідомила про це. Потерпілої вдома не було, вона передзвонила і сказала, що приїжджала поліція. Обвинуваченого не знала. 19.09.2023 вона вийшла у двір сіла на лавочку палити і сиділа в телефоні. У неї в усі був навушник. У дворі була подруга потерпілої - ОСОБА_26 , яка біля будинку набирала картоплю. Чула розмову жіночого і чоловічого голосів, зміст не чула. Потім тон розмови підвищився. ОСОБА_27 слова ОСОБА_19 чи не соромно бити жінку військового. Як обвинувачений вдарив потерпілу бачила через отвір в паркані їх домоволодіння ОСОБА_26 , зі слів якої вона це почула, коли палила у дворі і займалася своїми справами. Їх паркан метрів 2 висотою має шпарини і щоб в неї дивитися ОСОБА_13 трохи нахилялася, бо ця шпарина на висоті десь 1,5 м. ОСОБА_19 повернулась у двір в мокрій футболці, сказала що сусід вдарив по носу, текла кров. У ОСОБА_19 розпух ніс, була червона точка, запечена кров на носі після того як та умилася. З права чи зліва розташована точка чітко суду не повідомила. Вона викликала швидку. По телефону сказали, що якщо свідомість не втратили, машини не буде, треба їхати самим у лікарню. В лікарню ОСОБА_19 поїхала наступного дня. Потерпіла погано дихала, а після удару взагалі стала погано спати, перенесла операцію.

Згідно показань свідка ОСОБА_28 вона є сусідкою обвинуваченого і потерпілої, прохід до її двору межує з їх земельними ділянками. Від неї до Івашини паркан з сітки-рабиці, а між нею і ОСОБА_29 - новий дерев`яний паркан висотою 2,5 метра, який має отвори через які вони з потерпілою спілкуються і заглядають у двір одна до одної. Сусід ОСОБА_30 років 5 став палити пляшки і випалювати дроти від чого неприємний запах, через неможливість нормально дихати вона не раз говорила його дружині ОСОБА_31 . Через це у неї з обвинуваченим виник конфлікт приблизно у 2020 році і вона перестала з ним спілкувалися. Відновили спілкування, як вона повернулася з Польщі 03.03.2023. 17.09.2023 був дим, дихати було нічим, був запах паленого пластику і резини. Вона сказала це палила вона папір, а чоловік підкинув дрова. Але дрова так не воняють. У них була розмова ОСОБА_19 , ОСОБА_31 і Івашини, що у разі буде палити пластик звернуться у поліцію. Тому 17.09.2023 вона зателефонувала ОСОБА_23 , яка тоді була в селі і повідомила про запах, оскільки та знала спеціальний номер в поліцію з цього питання. У вівторок ОСОБА_19 з`явилася. 19.09.2023 вона поверталася з дачі і о 18-12 зателефонувала потерпіла і сказала у них конфлікт, вона хотіла порозмовляти з Івашиною, а той вдарив відром по обличчю носу. Вона відповіла, що поряд і скоро зайде. Була метрів від 300 до 100 від будинку, завезла тачку і двір і пішла до потерпілої. У ОСОБА_19 обличчя було червоне з права біля ока, ніс у бік в ліву сторону здвигнутий. На подвір`ї була поліція, Віка і ОСОБА_32 . Поліція, фотографувала потерпілу і сказала їхати на експертизу. ОСОБА_27 як швидку викликала невістка потерпілої - ОСОБА_33 , але машина не приїхала бо ніхто не знепритомнів. У Івашини у дворі підігрівається вода і поряд відерця. У ОСОБА_23 була мокра футболка з довгим рукавом, окрім комірця. Зачіску потерпілої не пам`ятає і слідів на волоссі не пам`ятає. Того дня вона була на дачі, телефонувала дружина Івашини і повідомила, що може бути конфлікт. Вона відповіла, що сподівається до бійки не дійде. Через месенджер Вайбер від Івашини ОСОБА_31 отримала голосове повідомлення, яке потім видалила. Коли ОСОБА_23 лежала у лікарні після операції вона за нею доглядала поки та не вийшла з наркозу.

Показання потерпілої та свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_28 , ОСОБА_24 узгоджуються з фактичними даними, що містяться в досліджених письмових доказах.

20.09.2023 о 14-13 год. на лінію 102 від ОСОБА_10 надійшло повідомлення, що 19.09.2023 о 19:00 год. сусід ОСОБА_34 вдарив заявницю по носу. В даний час заявниця перебуває в СОКЛ та зафіксувала перелом носу. Аналогічне повідомлення зафіксовано від ОСОБА_35 (з органів охорони здоров`я) (а.с. 114-117).

20.09.2023 о/у ВКП Сумського РУП прийнято заяву у ОСОБА_10 про те, що 19.09.2023 о 19-00 год. знаходячись біля свого подвір`я побачила сусіда Івашину ОСОБА_36 . Підійшла поспілкуватись з приводу того, що сусід палить пластикові пляшки та випалює алюмінієві дроти, що заважає їй дихати. На що у свою адресу отримала словесні погрози, нецензурну лайку. Згодом на неї було вилито речовину невідомого складу на праву сторону обличчя, воду з відра. Потім сусід ОСОБА_34 вдарив її відром в обличчя, через що виникла кровотеча з носу. Зазначені обставини викладено у Протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 20.09.2023 (а.с.118).

Відповідно до Акту судово-медичного обстеження від 21.09.2023 №1161 при судово-медичному обстеженні ОСОБА_10 від 20.09.2023 виявлено в ділянці спинки носу справа синець неправильної овальної форми розміром 1,2х0,9 см., червоного кольору (а.с. 119).

07.10.2023 ОСОБА_10 надано дізнавачу: направлення на консультацію, рентгенологічне обстеження до «Висновку експерта (Акту)» №1161 з приводу огляду. Забій носу? від 20.09.2023; консультативні висновки спеціаліста КНП «Сумська обласна клінічна лікарня», згідно якого під час огляду ЧМТ не виявлено. Ситуативна реакція. Встановлено діагноз: Перелом кісток носа зі зміщенням. Протокол дослідження головного мозку, лицевого черепу №7207 від 20.09.2023, згідно якого даних за об`ємний процес, вогнищеве ураження головного мозку, внутрішньочерепний крововилив не виявлено. Перелом кісток носу без суттєвого зміщення (а.с. 120-126).

Показання потерпілої узгоджуються з висновком експерта №1282 від 19.10.2023, складеним судово - медичним експертом ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» за наслідками проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_10 . Відповідно до Висновку під час обстеження у ОСОБА_10 КТ дослідження №7207 від 20.09.2023. Висновок: даних за об`ємний процес, вогнищеве ураження головного мозку, внутрішньочерепний крововилив не виявлено. Перелом кісток носу без суттєвого зміщення. Згідно наданої дізнавачем ксерокопії виписки із медичної карти стаціонарного хворого №17143 КНП «СОКЛ» відомо, що ОСОБА_10 знаходилась на лікуванні з 25.09.2023 по 03.10.2023 з діагнозом: «Перелом кісток носу зі зміщенням», під час її огляду 20.09.2023 виявлено тілесні ушкодження: в ділянці спинки носу справа синець неправильної овальної форми розміром 1,2х0,9 см, червоного кольору.

Дані ушкодження утворилися від дії тупих предметів, про що свідчить характер ушкоджень та могли виникнути внаслідок нанесення ударів руками, ногами та подібними предметами. Кількість травматичних впливів один.

Ушкодження в ділянці носа кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, так як для зростання перелому носа необхідний термін понад 6 днів, але менше 21 дня. Ушкодження у вигляді синця кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Вказані ушкодження могли утворитися в термін, вказаний в постанові, що підтверджується стадією розвитку ушкоджень та даними медичної документації (а.с.127).

07.10.2023 під час проведення слідчого експерименту, зафіксованого за допомогою відеокамери, потерпіла ОСОБА_10 продемонструвала як в ході конфлікту ОСОБА_30 через паркан наніс один удар правою рукою в якій знаходилося відро середнього розміру і з правої сторони наніс удар в ділянку носа. Зазначені обставини підтверджуються Протоколом проведення слідчого експерименту від 07.10.2023 та відеозаписом слідчої дії (а.с. 128-132).

Зазначений доказ повністю узгоджується з показаннями потерпілої в судовому засіданні.

Згідно висновку експерта №1283 від 19.10.2023, складеним судово - медичним експертом ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» за наслідками проведення додаткової судово-медичної експертизи ОСОБА_10 характер та локалізація тілесних ушкоджень в ділянці обличчя може відповідати механізму його виникнення продемонстрованому потерпілою під час проведення слідчого експерименту (а.с.160).

Адвокатом ОСОБА_37 надано дізнавачу:

- фотознімки на яких зафіксовано потерпілу до оперативного втручання та після (а.с.141-147);

- виписку із медичної карти стаціонарного хворого, відповідно до якої ОСОБА_10 з 25.09.2023 по 03.10.2023 знаходилася на стаціонарному лікуванні КНП СОР Сумська обласна клінічна лікарня з діагнозом перелом кісток носу зі зміщенням. Мала скарги на біль, набряк, деформацію зовнішнього носу, затруднене носове дихання, головний біль. Зі слів хворої 19.09.23 близько 18:05 за місцем проживання сусід ОСОБА_34 наніс удар відром по обличчю. 26.09.2029 проведено редресакцію кісток носа. Л/л первинний з 25.09.2023 до роботи 04.10.2023 (а.с.148).

07.10.2023 під час проведення слідчого експерименту, зафіксованого за допомогою відеокамери, свідок ОСОБА_20 продемонструвала яким чином відром сусід вдарив її подругу ОСОБА_19 в обличчя. Свідок вказала, що чула словесну перепалку, а потім сусід наніс один удар. Події бачила через дірку в паркані. Зазначені обставини підтверджуються Протоколом проведення слідчого експерименту від 07.10.2023 та відеозаписом слідчої дії (а.с. 149-153) та узгоджуються з показаннями свідка у судовому засіданні.

Згідно висновку експерта №1284 від 19.10.2023, складеним судово - медичним експертом ОКЗ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за наслідками проведення додаткової судово-медичної експертизи ОСОБА_10 характер та локалізація тілесних ушкоджень в ділянці обличчя може відповідати механізму його виникнення продемонстрованому свідком ОСОБА_20 під час проведення слідчого експерименту (а.с.154).

06.12.2023 під час проведення слідчого експерименту, зафіксованого за допомогою відеокамери, свідок ОСОБА_17 пояснила, що йшла від залізничної колії зустрічати сина по вулиці Матюшенка, почула сварку між чоловіком та жінкою біля будинку АДРЕСА_1 . Чоловік був за парканом, а жінка з вулиці. Жінка щось сказала, чоловік почав на неї кричати і вилив якусь рідину з ємності. Вони продовжили сваритись. Тоді чоловік тримаючи ємність за ручку у правій руці вдарив в навіс через паркан жінку в обличчя. Жінка не могла бачити що він збирається робити, оскільки паркан де вона стояла був невисокий, а де він високий. Свідок продемонструвала на статисті удар ємністю в обличчя. Зазначила, що жінка до неї стояла боком. Далі жінка щось крикнула проклинаючи і пішла в будинок з номером 35.

Зазначені обставини підтверджуються Протоколом проведення слідчого експерименту від 06.12.2023 та відеозаписом слідчої дії (а.с. 155 -158) та узгоджуються з показаннями свідка у судовому засіданні.

Згідно висновку експерта №1690 від 14.12.2023, складеним судово - медичним експертом ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» за наслідками проведення додаткової судово-медичної експертизи ОСОБА_10 характер та локалізація тілесних ушкоджень в ділянці обличчя може відповідати механізму його виникнення продемонстрованому свідком ОСОБА_17 під час проведення слідчого експерименту (а.с.159).

Протоколи слідчого експерименту від 07.10.2023 за участю потерпілої ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_20 та від 06.12.2023 за участі свідка ОСОБА_17 є допустимими доказами, відповідають вимогам кримінального процесуального закону, зокрема статей 104, 105 КПК України, є самостійним процесуальним джерелом доказів, що узгоджуються з висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеному у постанові від 14.09.2020 (справа №740/3597/17, провадження № 51-6070кмо19).

Зафіксовані у протоколах слідчих експериментів фактичні дані узгоджуються з показаннями потерпілої та цих свідків наданими безпосередньо суду, щодо механізму нанесення обвинуваченим потерпілій тілесних ушкоджень, часу, місця події та учасників конфлікту, що вказує на їх послідовність та достовірність.

Отже доводи сторони захисту щодо недостовірності зазначених доказів суд вважає необґрунтованими.

Докази у кримінальному провадженні зібрані уповноваженими на те особами, що підтверджується постановою про створення групи дізнавачів та доручення проведення досудового розслідування від 21.09.2023 (а.с. 161).

Свідок захисту ОСОБА_38 суду пояснила, що раніше з ОСОБА_29 , як з сусідкою були дружні відносини. 17.09.2023 вона у мангалі палила туалетний папір, почала телефонувати їй та чоловіку потерпіла і висловлювала претензії що нічим дихати, кричала. Вони з чоловіком її заблокували. 19.09.2023 чоловік з одинадцятирічною донькою поверталися з ОСОБА_39 школи на автомобілі після 17 години, вона відчинила двері гаража щоб заїхали у двір. В цей час ОСОБА_40 поливала клумбу навпроти її будинку, кинулася до них, почала знімати на відео, кричала в адресу чоловіка, ображала його. Вона її чоловік та 2 дітей перебували на подвір`ї будинку. Біля гаража стояло пластикове біле відерце на 5 літрів без ручки. Спочатку чоловік вилив воду з розведеним добривом із білої непрозорої пляшки, відкрутивши кришку. Потім взяв відерце і з нього чоловік почав лити воду на потерпілу через паркан. ОСОБА_23 в цей час перебувала за парканом і ухилялася від води. Їх паркан з двох частин складається з короткої бетонної, через яку добре видно та високої металевої біля гаража. Чоловік воду черпав з бочки поряд, всього набирав разів 10, але не повне відерце, а біля 1 л. В чому саме було одягнута потерпіла не пам`ятає, вроді у платті. Вона становилася між потерпілою і чоловіком та намагалася заспокоїти, але це не вдалося були всі заведені. Потім ОСОБА_41 через паркан кинула каменюкою попала в чоловіка він присів і в нього прихватило серце. Вона з чоловіком зайшли в будинок і викликала швидку. Все тривало 10-15 хвилин. Поліцію того дня не бачила. Швидка забрала чоловіка і з ним у лікарню поїхала одинадцятирічна донька. З лікарні повернулися громадським транспортом. Наступного дня пішли з чоловіком у поліцію писати заяву, вона носила каменюку, але ніхто не забрав. Вона не бачила щоб чоловік ударив потерпілу. Під час спілкування задовго до цих подій ОСОБА_40 демонструвала знімок, що в неї зламаний ніс і говорила про необхідність операції. Вважає, що події спровокувала потерпіла.

Свідок підтвердила факт конфлікту між її чоловіком обвинуваченим та потрепілою, намагання його припинити.

Свідок захисту ОСОБА_42 суду пояснила, що проживає у будинку АДРЕСА_2 , навпроти неї через дорогу будинок Івашини. 19.09.2023 на ОСОБА_43 чудо після 16 -17 години була у палісаднику, почула як голосно розмовляють на підвищених тонах, знаходячись через паркан ОСОБА_44 зі сторони вулиці та ОСОБА_30 зі сторони свого будинку. Про що саме розмовляли і сварилися не чула. Вона бачила ОСОБА_44 зі спини, яка одягнута була у бежеві штани та блузку. Івашина був у футболці чи синій чи сірій, його бачила лише вище поясу. Івашина вилив через паркан на Рєзнікову відро води, та намагалася ухилитися і на місті не стояла, відскочила. Потім бачила як ОСОБА_23 у руці щось тяжке несла схоже на камінь. Як кидала камінь бачила, але куди попала не бачила і звуків не чула його приземлення. Особисто не бачила, щоб потерпіла ставила ноги на паркан Івашини. Між її будинком і Івашини дорога метрів 50. Вона пішла щоб перевдягнутись і вийти на вулицю, а коли повернулась вже стояла швидка, в яку сів ОСОБА_45 приїхала коли на вулиці ще було видно. Все тривало хвилин 15-20. Як швидка поїхала прийшла ОСОБА_46 з сином, з якою вона знайома з дитинства і повідомила, що чоловік з 11 річною Лєрою поїхав у лікарню. ОСОБА_47 розказала про ситуацію, що конфлікт виник через претензії Рєзнікової, що нібито чоловік палить пляшки. Вона особисто жодного запаху не чула. Сказала що чоловік грубо відповів потерпілій, вона його утримувала. Повідомила, що водою потерпілу намагалися трішки заспокоїти. Рєзнікову після цих подій не бачила, з фейсбуку дізналася про те що їй зламали ніс. Того дня на вулиці окрім потерпілої і обвинуваченого нікого не бачила. У ОСОБА_23 зі сторони вулиці паркан з профнастилу. Знайома з дитинства з чоловіком потерпілої. На наступний день після подій ОСОБА_48 їй показувала шматок старої цеглини, якою ОСОБА_23 з її слів попала у ОСОБА_49 . Про те, що ОСОБА_47 в мангалі могла палила туалетний папір вперше чує.

Свідок ОСОБА_42 була очевидцем лише частини конфлікту між обвинуваченим і потерпілою, бачила лише раз як переливалася вода через паркан, нанесення тілесних ушкоджень не бачила.

Показання свідків захисту жодним чином не спростовують показання потерпілої, свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_28 , ОСОБА_24 та інші наведені докази.

Згідно статті 298-1 КПК України процесуальними джерелами доказів у кримінальному провадженні про кримінальні проступки, крім визначених статтею 84 цього Кодексу, також є пояснення осіб, результати медичного освідування, висновок спеціаліста, показання технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

З дослідженого відеозапису наданого стороною захисту встановлено, що між ОСОБА_8 (одягнутого у червону сорочку і джинси) та ОСОБА_10 (одягнута у сіру футболку та темні штани) виник словесний конфлікт під час якого обидві сторони були активні. На відео зафіксовано як потерпіла та обвинувачений перебувають по різні сторони паркану домоволодіння ОСОБА_8 . ОСОБА_10 перебуває зі сторони вулиці, а обвинувачений - зі сторони свого двору і висловлюються нецензурною лайкою один на одного. Відео зі сторони двору знімає дитина обвинуваченого. У дворі поряд з чоловіком перебуває свідок ОСОБА_38 , яка просить припинити і потерпілу, і обвинуваченого. Потерпіла тримає руки на бетонному паркані. Під час словесного конфлікту обвинувачений схопив відро (без ручки) і коли потерпіла відійшла від паркану та відсутня у полі зору камери, двічі поверх паркану з відра вилив рідину. Коли потерпіла рукою постукала у металеві ворота вищі за її зріст ОСОБА_8 знову набрав рідину і вихлюпнув її через металевий паркан. Коли потерпіла була за бетонним парканом, намагалася дістати пусте відро рукою. ОСОБА_8 в цей час замахувався на неї не раз пустим відром.

Запис триває 1 хвилину 21 сек. і за цей час обвинувачений вилив рідину з відра через бетонний паркан 4 рази, металеві ворота 1 раз. Дружина - свідок ОСОБА_38 просили припинити, утримувала чоловіка, а також дитячий голос просив тата припинити. При цьому обвинувачений звертався до дочки і казав знімати відео. Потім відео завершено.

Зазначений доказ підтверджує розвиток конфлікту між обвинуваченим та потерпілою, узгоджується з сукупністю досліджених доказів та є належним.

Доводи сторони захисту про невідповідність часу зазначеного в обвинувальному акті подіям суд вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Під час судового розгляду обвинувачений не заперечував подію та місце конфлікту з потерпілою. Зазначив, що 19.09.2023 о 18-05 забрав доньку з ІТ-школи і о 18-15 був біля будинку. Свідок ОСОБА_38 вказала про повернення чоловіка з дитиною після 17 години. Отже навіть показання родини обвинуваченого в частині часу відрізаються більше ніж на годину. Свідок ОСОБА_42 назвала час 16-17 година.

У показаннях потерпіла, свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_28 зазначали час після 18 години.

Так, дійсно до цивільного позову потерпілою подано копію відповіді начальника УПП в Сумській області від 12.10.2023 (а.с. 52) в якій наявне посилання на повідомлення заявника ОСОБА_50 про те, що 19.09.2023 о 18:10 сусід ОСОБА_34 обливає водою та погрожує спалити будинок.

Зазначену копію листа суд не може взятий до уваги, як доказ на спростування часу події та відсутність у потерпілої за наслідком цієї події тілесних ушкоджень, оскільки він поданий не як доказ у кримінальному провадженні, а як додаток до цивільного позову. Стороною захисту не заявлялось клопотання про перевірку достовірності інформації викладеної в цьому листі.

20.09.2023 у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 20.09.2023, повідомленні на лінію 102 час вчинення потерпілою кримінального правопорушення вказано близько 19 год. 00 хв.

У властивостях наданого стороною захисту відеофайлу зазначено дата кодування UTC 2023-09-19 15:31:45 та UTC 2023-09-19 15:35:08, тривалістю 1 хв. 21 сек. Оскільки базовий час UTC для України в літній час складає + 3 години, то на відео зафіксовано події, що мали місце після 18:31:45.

Підстав не довіряти автоматично зафіксованому часу у суду не має, оскільки він не залежить від суб`єктивного сприйняття учасниками судового розгляду часу події.

При цьому і обвинувачений, і потерпіла не заперечували, що після переривання запису конфлікт продовжився.

Органом досудового розслідування не встановлено точний час нанесення обвинуваченим потерпілій тілесного ушкодження, тому час вказано «близько» 19 год., таке формулювання обвинувачення не свідчить, що саме о 19 год. обвинувачений наніс потерпілій тілесне ушкодження.

Сукупність досліджених доказів вказує на те, що судом визнано доведеним вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 19.09.2023 близько 19 години 00 хвилин, що вказано у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Оцінивши вищенаведені документи, висновки експерта суд вважає належними, допустимими і достовірними доказами, які у взаємозв`язку з показаннями потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_28 , ОСОБА_24 є достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України за обставин, встановлених судом.

Щодо доводів захисника про недоведеність у діях ОСОБА_8 умислу на заподіяння легких тілесних ушкоджень, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 125 КК України встановлено відповідальність за легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується умисною формою вини. Умисел може бути як прямим, так і непрямим, та необережність щодо наслідків. Відповідальність за цією статтею настає і в тих випадках, коли умисел винного було спрямовано на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю, якщо фактично було заподіяно легкого тілесного ушкодження.

Показання обвинуваченого про те, що він не наносив умисно удару потерпілій спростовуються висновками експертів, згідно яких характер та локалізація тілесних ушкоджень в ділянці обличчя у ОСОБА_10 може відповідати механізму виникнення продемонстрованому потерпілою та свідками - правою рукою в якій знаходилося відро середнього розміру через паркан наніс удар в ділянку голови. Між обвинуваченим і потерпілою з 17.09.2023 тривав конфлікт, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення 19.09.2023, причини поведінки винного і потерпілої, що передували події, суд вважає безпідставними доводи захисника в цій частині.

Під час судового розгляду прокурором подавалось клопотання про проведення слідчої дії (а.с. 162-163), яке у подальшому нею не підтримано. До клопотання прокурором подано копії Протоколів допиту підозрюваного від 21.12.2023, 22.12.2023 (а.с. 164-170).

Оскільки суд досліджує докази безпосередньо і вказані протоколи допиту долучені до клопотання, яке у подальшому прокурор не підтримала, суд не надає їм оцінку як доказам у кримінальному провадженні з точки зору належності, допустимості, достовірності та у сукупності з іншими доказами.

Також потерпілою 18.04.2024 подано фотозображення території домоволодіння свого та обвинуваченого на підтвердження розташування у паркані щілини (а.с. 172-178). Суд не може взяти їх до уваги як належні докази, оскільки фото не містять часу їх здійснення, а наявність на зображеннях снігу вказує на те що вони зроблені не в час події - 19.09.2023 і не на момент їх подання у квітні 2024 року. При цьому як стверджували учасники судового розгляду після 19.09.2023 відбулася певна зміна обстановки, тому чи мали місце зображенні обставини станом на 19.09.2023 з фото встановити не можливо.

Всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку суд дійшов висновку, що встановлена під час судового розгляду сукупність обставин, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка була предметом судового розгляду, крім того, що кримінальний проступок передбачений частиною 2 статті 125 КК України вчинений і обвинувачений є винним у його вчинені.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_8 відсутні.

Мотиви призначення покарання.

У відповідності до частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Згідно вимог частини 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

ОСОБА_8 вчинив кримінальний проступок, вперше притягується до кримінальної відповідальності, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, має постійне місце роботи (а.с.233-235).

При призначенні обвинуваченому покарання, на підставі статті 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, особу винного, який має сталі соціальні зв`язки, наявність утриманців, постійного місця роботи, відсутність обтяжуючих і пом`якшуючих покарання обставин та приходить до висновку, що йому слід призначити покарання передбачене санкцією частини 2 статті 125 КК України у виді штрафу у максимальному розмірі.

Суд вважає, що покарання у виді штрафу у визначеному розмірі, відповідатиме вимогам статей 50, 65 КК України та принципу індивідуалізації призначеного покарання, буде достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення нових кримінальних порушень та є справедливим.

Цивільний позов.

Потерпілою ОСОБА_10 заявлено цивільний позов, згідно якого просить стягнути з ОСОБА_8 100000 грн. у відшкодування моральної шкоди, 2940 грн. 80 коп. у відшкодування матеріальної шкоди.

Позов мотивовано тим, що внаслідок вчинення кримінального проступку ОСОБА_8 зазнала травму у вигляді перелому кісток носа, синців, знаходилася на лікуванні, перенесла оперативне втручання, що потягло матеріальні витрати на лікування у розмірі 2940,80 грн. на придбання медичних засобів.

Вона зазнала емоційний стрес, який супроводжувався почуттям образи, тривоги, страху, нервозністю, невпевненістю у собі, побоюванням щодо стану здоров`я в майбутньому, непоправна деформація форми носу. Була змушена носити спеціальні пов`язки та гіпс, була позбавлена можливості працювати, проходила реабілітацію, не могла в повній мірі займатися домашнім господарством. Її ніс змінив форму і досі відчуває біль, змушена приймати знеболюючі препарати. Травма унеможливила носити окуляри, які їй необхідні у зв`язку з проблемами із зором, що спричинило дискомфорт. На її утриманні двоє дітей, зокрема неповнолітня донька, чоловік знаходить в зоні активних бойових дій в лавах Збройних Сил України. Була змушена шукати свідків події через соціальні мережі, що потягло публічний розголос події, завдало сильних душевних страждань. У важкий період перебування чоловіка в зоні активних бойових дій обвинувачений наніс тілесні ушкодження, скориставшись її безпорадним станом, що збільшило в рази душевні страждання та потягло необхідність звертатися до психолога.

Від удару в голову і травми носа призвели до того, що їй ставало важко дихати, аж до втрати свідомості, що спричинило суттєве підняття рівня цукру в крові та швидку втому.

04.10.2023 її чоловік отримав бойову травму, вона не змогла допомагати йому проходити лікування і реабілітацію, вона не змогла поїхати та підтримати свого чоловіка.

Спричинену внаслідок кримінального правопорушення моральну шкоду оцінює у розмірі 100000 грн.

ОСОБА_8 позов не визнав.

Статтями 127, 128 КПК України передбачено право особи на відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, шляхом її стягнення за судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з пункту 3 частини 1 статті 91 КПК України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Вказані обставини можуть бути елементами складу відповідних злочинів, а також впливати на визначення міри відповідальності винної особи.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 1,2 ст. 1166 ЦК України).

Потерпілою ОСОБА_10 на підтвердження позовних вимог надано виписку № НОМЕР_2 із медичної карти стаціонарного хворого КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня» згідно якої ОСОБА_10 у період з 25.09.2023 по 03.01.2023 перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом перелом кісток носу зі зміщенням. У виписці зазначено, що зі слів хворої 19.09.2023 за місцем проживання на вулиці сусід ОСОБА_34 наніс удар відром по обличчю. 26.09.2023 редресація кісток носу. Листок непрацездатності з 25.09.2023, до роботи 04.10.2023 (а.с. 48).

Потерпілою надано фіскальні чеки за 25-27.09.2024, що підтверджують витрати на придбання медичних препаратів у розмірі 3238 грн. 70 коп. (а.с. 49-50). Зазначені чеки узгоджуються з періодом перебування потерпілої на стаціонарному лікуванні, місцем розташування аптек і медичних установ, тому суд вважає належними та допустимими доказами на підтвердження розміру матеріальної шкоди.

Обвинувачений та його захисник зазначені докази та розмір витрат не спростовували.

Отже з ОСОБА_8 на користь потерпілої підлягає стягненню матеріальна шкода у заявленому розмірі - 2940,80 грн.

Статтею 23 ЦК України, передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Відповідно до положень статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Сталою судовою практикою визначено, що, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи й не повинен призводити до її безпідставного збагачення (постанова КЦС ВС від 23.06.2022 року у справі №607/4341/20).

Судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_10 зазнала фізичного болю та страждань у зв`язку з ушкодженням здоров`я та душевних страждань - у зв`язку з винними протиправними діями обвинуваченого щодо неї, чим їй завдано моральної шкоди.

При цьому ОСОБА_51 , будучи фізичною особою підприємцем перебувала на стаціонарному лікуванні з 25.09.2023 по 04.10.2023, тобто 9 днів.

Разом з тим, надані до позову докази посвідчення УБД на ім`я ОСОБА_52 , військовий квиток на його ім`я, Довідка про обставини травми (поранення) солдата ОСОБА_52 , згідно якої травма останнього мала місце 04.09.2024 суд не може взяти до уваги як належні докази на підтвердження розміру моральної шкоди, оскільки поранення мало місце за два тижні до подій 19.09.2023, при цьому доказів на підтвердження того, що потерпіла на момент нанесення тілесних ушкоджень мала намір їхати до чоловіка, а отримане тілесне ушкодження їй завадило суду не надано (а.с. 37-41,46).

Також суд не бере до уваги як докази на підтвердження моральної шкоди скріншоти, оскільки не зрозуміло з якого месенджеру зроблено, ким, хто власник сторінки, автори, дати листування 24.11.2023, тобто більше ніж через 2 місяця після 19.09.2023 і з приводу яких подій мало місце обговорення (а.с. 43-45).

Враховуючи характер та обсяг страждань ОСОБА_50 , тривалість вимушених змін у її життєвих стосунках, яка будучи фізичною особою підприємцем перебувала на стаціонарному лікуванні з 25.09.2023 по 04.10.2023, тобто 9 днів і не отримувала доходу, що унеможливлювало ведення повноцінного способу життя, що підтверджується фото, а також ступінь впливу наслідків отриманого тілесного ушкодження на працездатність (а.с. 62-70).

Внаслідок саме спричиненого ОСОБА_8 тілесного ушкодження змінився її звичайний уклад та спосіб життя, виникла необхідність докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав, суд визначає розмір моральної шкоди у сумі 30000 грн., що відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості за обставин цього провадження.

Суд вважає такий розмір морального відшкодування співмірним характеру скоєного протиправного діяння та моральним стражданням потерпілої.

Відтак позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються при ухваленні вироку.

Відповідно до вимог частини 1 статті 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. Такі витрати складаються, у тому числі, із витрат на правову допомогу (пункт 1 частини 1 статті 118 КПК України).

Потерпілою ОСОБА_10 заявлено про відшкодування 15000 грн. процесуальних витрат, під час судового розгляду підтримано на 6000 грн.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значення справи для сторони (постанова КЦС ВС від 23.06.2022 у справі 607/4341/20).

На підтвердження витрат на правову допомогу потерпілою надано: Договір про участь адвоката у кримінальному процесі (надання правничої допомоги), укладений 03.10.2023 між ОСОБА_10 та адвокатом ОСОБА_37 у якому розмір гонорару визначено 5000 грн. за надання правничої допомоги на стадії досудового розслідування та складання цивільного позову у кримінальному провадженні, довідку про отримання коштів (а.с. 60-61).

Адвокат ОСОБА_37 брала участь під час досудового розслідування, як представник потерпілої, що підтверджується її клопотаннями органу дізнання (а.с. 51,55-57). Під час судового розгляду адвокат ОСОБА_37 брала участь у судовому засіданні 07.03.2024, яке тривало 1 год. 21 хв.

Повноваження адвоката підтверджуються Договором про участь адвоката у кримінальному процесі (надання правничої допомоги) від 05.03.2024. Пунктом 5.1 Договору передбачено розмір гонорару 1000 грн. за участь в одному судовому засіданні. Потерпілою сплачено гонорар у вказаному розмірі, 31.03.2024 договір розірвано (а.с. 94 95, 223-227, 232).

На підставі частини 2 статті 120 та частини 1 статті 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілої всі здійснені нею документально підтверджені процесуальні витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн., оскільки стороною захисту не співмірність витрат не доведено.

Підстави для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись статтями 373 і 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_8 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід до ОСОБА_8 не застосовувати.

Цивільний позов ОСОБА_10 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 у відшкодування: матеріальної шкоди - 2940 (дві тисячі дев`ятсот сорок) грн. 80 коп., моральної шкоди - 30000 (тридцять тисяч) грн., витрат на правову допомогу - 6000 (шість тисяч) грн.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд міста Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1