У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6 (в режимі ВКЗ)

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_7 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 вересня 2024 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чапаєвка Котовського району Одеської області, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

востаннє вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 09.09.2022 за ч. 3 ст. 185 КК України з урахуванням ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, відбуває покарання у Державній установі «Вознесенська виправна колонія (№72)»,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 вересня 2024 року звільнено засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання за вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 09.09.2022, у зв`язку набуттям чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор ОСОБА_7 вважає ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначив, що суд першої інстанції не надав правової оцінки та не дослідив в судовому засіданні наявність або відсутність правових підстав для звільнення від покарання за злочин, вчинений ОСОБА_6 до постановлення вироку Котовського міськрайонного суду Одеської області від 09.09.2022.

Вказаним вироком був врахований вирок Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12.04.2021 та відповідно до положень ст. 71 КК України, до покарання призначеного за вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 09.09.2022, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12.04.2021.

Вказав, що судом не досліджувався вирок Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12.04.2021 та призначене за цим вироком покарання, а засудженого ОСОБА_6 звільнено від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 09.09.2022 за одним епізодом крадіжки, хоча цим вироком покарання засудженому ОСОБА_6 було призначено з урахуванням покарання, призначеного вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12.04.2021 із застосуванням ст. 71 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Начальник Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)» звернувся до суду з поданням про звільнення від відбування покарання за вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з набуттям чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024, який набув чинності 09.08.2024, щодо засудженого ОСОБА_6 , який відбуває покарання в Державній установі «Вознесенська виправна колонія (№72)».

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 09.09.2022, ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12.04.2021, та остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 26.01.2022 вчинив таємне викрадення майна (крадіжку), чим заподіяв майнову шкоду на загальну суму 991,28 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_6 26.01.2022 вчинив таємне викрадення майна (крадіжку), чим заподіяв шкоду на загальну суму 991,28 грн., що на момент вчинення діяння мало ознаки кримінального правопорушення, у зв`язку з набуттям чинності Закону України № 3886-IX, дії ОСОБА_6 підпадають під дію цього Закону, і вчинене останнім правопорушення кваліфікується як дрібне викрадення чужого майна і відноситься до адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Тому суд першої інстанції вважав, що ОСОБА_6 підлягає звільненню з ДУ «Вознесенська ВК №72», де відбуває покарання за вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області, у зв`язку з набуттям чинності Закону України № 3886-IX.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Засуджений ОСОБА_6 вважав ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, просить залишити її без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційні скарзі прокурора доводи, суд дійшов таких висновків.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте, зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 КК України, звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України № 3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна) та передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

У зв`язку з вказаними змінами у законодавстві, начальник ДУ «Вознесенська виправна колонія (№ 72)» звернувся до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області з поданням про звільнення засудженого ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, останні рази:

-вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12.04.2021 за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

-вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 09.09.2022, за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12.04.2021, та остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

На даний час ОСОБА_6 відбуває покарання в Державній установі «Вознесенська виправна колонія (№ 72)» за вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 09 вересня 2022 року.

Як убачається з копії вироку Котовського міськрайонного суду Одеської області від 09.09.2022, покарання ОСОБА_6 призначено з урахуванням ч. 1 ст. 71 КК України, оскільки останній вчинив злочин 25.01.2022 в період іспитового строку, призначеного вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12.04.2021.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 481 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1 240,50 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2 481 грн (1 240,50х2=2 481).

Як убачається вироку Котовського міськрайонного суду Одеської області від 09.09.2022, діями ОСОБА_6 було заподіяно майнову шкоду потерпілій ОСОБА_8 у розмірі 991,28 грн. Тобто ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України, настає кримінальна відповідальність. У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_6 25.01.2022 вчинив таємне викрадення майна (крадіжку), чим заподіяв потерпілій майнову шкоду на загальну суму 991,28 грн., що на момент вчинення діяння мало ознаки кримінального правопорушення, у зв`язку з набуттям чинності Закону України № 3886-IX, дії ОСОБА_6 підпадають під дію цього Закону, і вчинене останнім правопорушення кваліфікується як дрібне викрадення чужого майна і відноситься до адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП.

Тому суд першої інстанції вважав, що ОСОБА_6 підлягає звільненню з ДУ «Вознесенська ВК №72», де відбуває покарання за вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 09.09.2022, у зв`язку з набуттям чинності Закону України № 3886-IX.

Разом з тим, суд першої інстанції не надав правової оцінки та не дослідив в судовому засіданні наявність або відсутність правових підстав для звільнення засудженого від покарання за злочин, вчинений ОСОБА_6 до постановлення вироку Котовського міськрайонного суду Одеської області від 09.09.2022, оскільки вказаним вироком був врахований вирок Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12.04.2021 та відповідно до положень ст. 71 КК України, до покарання призначеного за вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 09.09.2022 було частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12.04.2021.

Судом першої інстанції не досліджувався вирок Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12.04.2021 (в матеріалах справи копія цього вироку відсутня).

Проте, засудженого ОСОБА_6 звільнено від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 09.09.2022 за одним епізодом крадіжки, хоча цим вироком покарання засудженому ОСОБА_6 призначено з урахуванням покарання, призначеного вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12.04.2021 із застосуванням ст. 71 КК України, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, оскільки постановлена із порушенням загальних засад кримінального провадження законності.

Зазначене вище свідчить, що ухвала суду першої інстанції за змістом та формою не відповідає вимогам ст. 370 КПК України та загальним засадам кримінального провадження, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, відповідно до приписів ч. 1 ст. 412 КПК України, а тому підлягає скасуванню.

Згідно вимогам п. 1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені п. п. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч.2 ст. 412 КПК України.

Як передбачено ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Оскільки судом першої інстанції при розгляді подання порушені загальні засади кримінального провадження, зокрема законність, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, то ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового судового розгляду.

Під час нового судового розгляду, з урахуванням доводів апеляційної скарги, необхідно усунути вказані в ухвалі порушення, та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

З огляду на наведене, подана апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 410, 412, 413, 417, 419, 424 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 вересня 2024 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3