У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 23 липня 2024 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.357 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 23 липня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 20 вересня 2024 року включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обвинувачений вважає, що суд необґрунтовано продовжив йому строк тримання під вартою.

Окрім того, апелянт зазначає, що прокурором не доведені ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Зазначив, що тривалий час перебуває під вартою.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

На розгляді у Жовтневому районному суді Миколаївської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 357 КК України.

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість ухилення обвинуваченого від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Задовольняючи клопотання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зазначив, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу не зменшились, завершити розгляд справи до завершення строку дії обраного запобіжного заходу не є можливим.

Також суд зазначив, що з огляду на вимоги ст. 616 КПК України неможливо скасувати запобіжний захід для проходження обвинуваченим військової служби, про що просив ОСОБА_6 , оскільки останній обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема, ст. 115 та ст. 187 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Захисник ОСОБА_7 надіслав клопотання про здійснення апеляційного розгляду без його участі.

Прокурор ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила ухвалу суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався. Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає.

Розглядаючи питання про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, суд враховує положення ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Частиною 4 статті 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

З наданих судом першої інстанції матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.357 КК України.

Прокурором подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою. В обґрунтування клопотання прокурор послався на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Суд першої інстанції достатньо мотивував рішення в частині наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України встановлюють, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду першої інстанції: 1) ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; 2) клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши клопотання про продовження строку тримання під вартою, ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу, а також, в деяких випадках, копію обвинувального акту та журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів, що можуть бути підставою для продовження або застосування запобіжного заходу у судовому засіданні.

Вивчивши надані апеляційному суду матеріали, які стали підставою для продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, суд першої інстанції достатньо врахував обставини інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, одне з яких, є кримінальним проступком, а два особливо тяжкими злочинами, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, а за ч.2 ст. 115 КК України передбачено також покарання у виді довічного позбавлення волі.

Окрім того, матеріали провадження свідчать про те, що ОСОБА_6 немає постійного та стабільного джерела прибутку, міцних соціальних зв`язків, проживав не за місцем реєстрації, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного вбивства та викрадення чужого майна.

Колегія суддів вважає, що на підставі наданих апеляційному суду матеріалів, а також з урахуванням обставин та характеру інкримінованих обвинуваченому злочинів, судом першої інстанції прийняте законне, вмотивоване та обґрунтоване рішення, а щодо ОСОБА_6 на теперішній час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

За таких обставин, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 318 КПК України, судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку.

З огляду на доводи обвинуваченого щодо тривалого утримання його під вартою, враховуючи вимоги ст. 318 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на необхідність вжиття невідкладних заходів щодо дотримання розумних строків розгляду зазначеного кримінального провадження.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 23 липня 2024 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_8 ОСОБА_3