Справа № 175/1564/20
Провадження № 1-в/202/420/2024
УХВАЛА

Іменем України

24 жовтня 2024 року м.Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду міста Дніпропетровська подання начальника Індустріального районного відділу Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, про приведення вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2022 року у відношенні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України, у відповідність до ЗУ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності з дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності», -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2022 року за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 було засуджено до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України встановлено іспитовий строк 3 роки.

У поданні, начальник відділу пробації просить суд, вирішити питання про звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного за вироком суду.

Обгрунтовуючи своє подання вказує, що 09.08.2024 року набув чинності ЗУ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності з дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності», яким підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна (ст. ст., 185, 190, 191 КК України), та скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян. А саме, якщо сума спричинених збитків на момент вчинення злочину у 2024 році склала 3028 грн., у 2023 році 2684 грн., у 2022 році 2481 грн., у 2021 році 2270 грн., у 2020 році 2102 грн., то така особа підпадає під дію ч. 2 ст. 74 КК України, та підлягає звільненню від призначеного покарання.

Відповідно до вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2022 року, в рамках даного кримінального провадження, ОСОБА_6 , 17.02.2020 року вчинив злочин, яким спричинив матеріальну шкоду в сумі 1350 грн., що складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян за 2020 рік.

Разом з тим, 14.02.2020 року ОСОБА_6 своїми діями спричинив матеріальну шкоду в розмірі 26 838 грн., та 15.02.2020 року в розмірі 6 560 грн., що складає більше двох неоподаткованих доходів громадян за 2020 рік.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження щодо поставленого перед судом питання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, судом під час виконання вироків, вирішується питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Згідно ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Так, 09 серпня 2024 набрав чинності Закон України №3886-IXвід 18 липня 2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який змінює правила кваліфікації та призначення покарання за дрібну крадіжку, передбачену ст. 51 КУпАП, та посилює відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна згідно КУпАП.

Відповідно до нових змін, відповідальність за ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а відповідальність за ч. 2 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 (двох) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

До набуття чинності даним законом, дрібним вважалося викрадення майна на суму що не перевищує 0.2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

При цьому, слід зауважити, що під час розрахунку вартості викраденого майна та кваліфікації діяння як дрібної крадіжки, береться за основу «неоподаткований мінімум доходів громадян» як 50 % від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який оновлюється щороку і закріплюється у статті 7 ЗУ «Про держбюджет» на поточний рік, з урахуванням, що Неоподатковуваний мінімум містить доходи, які не підлягають оподаткуванню, серед яких і соціальні допомоги та виплати від держави, за умови їх призначення на підставі закону, які визначаються на рівні податкової соціальної пільги, яка відповідно до Податкового кодексу України встановлюється на рівні 50% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, з 09 серпня 2024 року, згідно наведених змін, відповідальність за ст. 185 КК України, як за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) стає кримінально караним діянням, якщо вартість викраденого становить понад 2 (два) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з розрахунку на момент вчинення злочину.

У відповідності висновку об`єднаної палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи № 278/1566/21, від 07.10.2024 року, законом № 3886?IX яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886?IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та підпункту 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Судом встановлено, що на виконанні Індустріального районного відділу Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, перебуває вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2022 року за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України, яким ОСОБА_6 було засуджено до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України встановлено іспитовий строк 3 роки.

За вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2022 року, в рамках кримінального провадження, ОСОБА_6 вчинив серію епізодів крадіжки в період часу з 14 лютого 2020 року по 17 лютого 2020 року, серед яких епізод від 17.02.2020 року за якими було спричинено матеріальну шкоду потерпілій стороні в сумі 1350 грн., яка складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на момент вчинення злочину, коли станом на 2020 рік сума збитків мала складати 2102 грн., що у свою чергу є меншою сумою з якої настає кримінальна відповідальність згідно з новими змінами, які поліпшують становище особи обвинуваченого.

Разом з тим, слід зазначити, що в даному випадку є неможливим звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за вищевказаних підстав тільки за такими епізодами де сума збитків менша від необхідної для кваліфікації діяння, оскільки було вчинено серію аналогічних злочинів в період чітко встановленого часу, зокрема 14.02.2020 року, та 15.02.2020 року де сума збитків перевищує встановлений бар`єр, його дії кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України встановлено іспитовий строк 3 роки.

З урахуванням вищезазначеного, та позиції учасників розгляду, подання не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст., 4, 5, 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні подання начальника Індустріального районного відділу Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, про приведення вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2022 року у відношенні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України, у відповідність до Закону України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи діб з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1