УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

провідного інспектора Рівненського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання провідного інспектора Рівненського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області ОСОБА_5 від 04.10.2024 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Рівне, жителя АДРЕСА_1 , засудженого 29.02.2024 року Костопільським районним судом Рівненської області за ч.2 ст.190, ч.5 ст.27, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, на підставі ст.75 КК України, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік

про приведення судового рішення у відповідність до вимог Кримінального кодексу України та змін, внесених Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», -

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського міського суду Рівненської області надійшло подання провідного інспектора Рівненського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області ОСОБА_4 про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону стосовно засудженого ОСОБА_6 .

В обґрунтування подання зазначено, що вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 29.02.2024 року ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.190, ч.5 ст.27, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком: за ч. 2 ст. 190 КК України 1 (один) рік 6 (шість) місяців; за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 190 КК України 1 (один) рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарння більш суворим, визначити остаточну міру покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців. На підставі ст.75 КК України, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. В мотивувальній частині вироку зазначено, що за епізодами від: 11.12.2022 року ОСОБА_6 незаконно заволодів грошовими коштами загальною вартістю 1500 грн.; 12.12.2022 року ОСОБА_6 незаконно заволодів грошовими коштами загальною вартістю 2000 грн.; 12.12.2022 року ОСОБА_6 незаконно заволодів грошовими коштами загальною вартістю 2000 грн.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», згідно якого ст.51 КУпАП викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення подання.

Представник Рівненського РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» у Рівненській області ОСОБА_4 в судовому засіданні подання підтримав та просив його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, належним чином був повідемлений про дату, час та місце розгляду подання.

Заслухавши учасників судового процесу, розглянувши подання, судом встановлено наступне.

Вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 29.02.2024 року ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.190, ч.5 ст.27, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком: за ч. 2 ст. 190 КК України 1 (один) рік 6 (шість) місяців; за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 190 КК України 1 (один) рік. На підставі

ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарння більш суворим, визначено остаточну міру покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців. На підставі ст.75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

З даного вироку вбачається, що ОСОБА_6 незаконно заволодів грошовими коштами загальною вартістю 1500 грн., 2000 грн., 2000 грн.

Встановивши наведені обставини, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений

ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2 і 3 ст. 74 КК України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини 3 ст. 57, ч.1 ст. 58, ч.1 ст. 62 КК України), 11, 13, 13-2 ч.1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09.08.2024 року набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 1 ст. 5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, Якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» у 2022 році прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць з 1 січня 2022 року становив 2481,00 грн.

З огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, розмір вартості майна, за яке настає кримінальна відповідальність у 2022 році за ст. 185 КК України, відтепер становить 2481,00 грн. (1240,5*2=2481).

З вироку Костопільського районного суду Рівненської області від 29.02.2024 року вбачається, що ОСОБА_6 незаконно заволодів грошовими коштами 11.12.2022 року загальною вартістю 1500 грн.; 12.12.2022 року - 2000 грн. та 2000 грн.

Таким чином, виходячи з розміру вартості викраденого засудженим майна, суд приходить до висновку щодо усунення кримінальної караності вчинених ОСОБА_6 наведених вище діянь на підставі Закону № 3886-IX.

З огляду на наведене, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_6 були вчинені діяння, кримінальна караність яких частково усунена законом, суд дійшов висновку, що подання підлягає задоволенню.

Таким чином, суд, на підставі ст. 58 Конституції України, ст. 5, ч.2 ст. 74 КК України, Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та керуючись ст.ст. 336, 537, 539 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Подання провідного інспектора Рівненського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області ОСОБА_4 - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Рівне, жителя АДРЕСА_1 , від покарання, призначеного вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 29.02.2024 року за ч.2 ст.190, ч.5 ст.27, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Виключити із резолютивної частини вироку Костопільського районного суду Рівненської області від 29.02.2024 року стосовно ОСОБА_6 посилання на призначення покарання на підставі ч. 1 ст.70 КК України.

Вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 29.02.2024 року за

ч.2 ст.190, ч.5 ст.27, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України, з урахуванням ухвали Костопільського районного суду Рівненської області від 25.03.2024 року відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , залишається незмінним.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Рівненський міський суд Рівненської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 04 грудня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1