Справа №211/6134/24
Провадження № 1-кп/211/639/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 р. м. Кривий Ріг

Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 23 в місті Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001126 від 17.09.2024, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу, Криворізького району Дніпропетровської області, громадянки України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, не одруженої, яка на утриманні має неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючу та зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи те, що з 24.02.2022 Указом Президента України за № 64/2022 введено на території України воєнний стан, вчинила корисливе кримінальне правопорушення проти власності в умовах воєнного стану за таких обставин.

30 серпня 2024 року приблизно об 21:00 ОСОБА_4 , перебуваючи на відкритій ділянці місцевості, розташованої біля 1-го підїзду буд. АДРЕСА_2 , разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 та раніше незнайомим їй потерпілим ОСОБА_7 . В той час, як останні збирались піти в магазин ОСОБА_4 побачила як з задньої кишені штанів потерпілого випав мобільний телефон. У цьому місці та у цей час, у неї виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, в умовах воєнного стану, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, переконавшись у відсутності уваги з боку свідків та потерпілого, шляхом вільного доступу викрала мобільний телефон чорного кольору марки «Redmi 13 C», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , SN: НОМЕР_3 , вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №4482/24 від 20.09.2024, становить 5878,60 грн. Після цього, покинула місце скоєння кримінального правопорушення, утримуючи при собі це майно, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обернувши його на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 5878,60 грн.

Таким чином, дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, які полягають у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.

Обвинувачена ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у судовому засіданні вину визнала в повному обсязі, щиро розкаялась у вчиненому, просила суворо не карати. Підтвердила, що кримінальне правопорушення вчинила за обставин, наведених у обвинувальному акті та показання дає добровільно, заяв про застосування заборонених методів зі сторони обвинувачення від неї не надходило.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду повідомлений належним чином, подав заяву про здійснення провадження без його участі.

Прокурор заявила клопотання про застосування положень частини 3 статті 349 КПК України та просила не досліджувати обставини справи, оскільки обвинувачений фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення визнає повністю.

Обвинувачена дане клопотання підтримала.

Приймаючи до уваги, що обвинувачена винною себе у пред`явленому обвинуваченні визнає повністю та беззаперечно, її показання відповідають суті обвинувачення, фактичні обставини не оспорюються, суд за згодою обвинуваченої та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння кримінального правопорушення, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив кримінального правопорушення, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності; обставини, які характеризують особу обвинувачуваної, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за доцільне не досліджувати у повному обсязі докази відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачуваної, а також вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченої, без проведення допиту свідків та без дослідження письмових матеріалів провадження в повному обсязі.

Судом встановлено, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст такого порядку та у суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін, обвинувачена правильно розуміє зміст фактичних обставин, які нею не оспорюються, усвідомлює обмеження у подальшому оскарженні цих обставин в апеляційному порядку.

Обвинувачена ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надала показання, згідно з якими не заперечувала, що наприкінці літа 2024 року увечері біля 1-го підїзду буд. АДРЕСА_2 перебувала разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , де вживали разом алкогольні напої. Потім побачила як з задньої кишені штанів ОСОБА_7 випав мобільний телефон, який вирішила вкрасти, щоб продати та розпорядитися коштами для особистих потреб. Про вчинене шкодує.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, безпосередньо допитавши у судовому засідання обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності та їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку про те, що ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану.

При вирішенні питання відносно призначення покарання, суд керується статтями 50, 65 КК України в частині законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання та досягнення мети його призначення.

При призначенні покарання суд виходить з вимог закону щодо достатності покарання для виправлення особи, запобігання скоєнню ним нових кримінальних правопорушень, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України вчинене ОСОБА_4 , кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України віднесено до тяжких злочинів.

Дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_4 , суд установив, що вона раніше не судима (а.п. 56), характеризується за місцем проживання посередньо, скарг від сусідив не надходило (а.п. 61), наобліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не зверталася (а.п. 57, 58), на утриманні має малолітню догьку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.п. 59), офіційно не працює, іншою суспільно корисною працею не займається.

Згідно з досудовою доповіддю, складеною Довгинцівським РВ філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , характеризується посередньо, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній. Орган з питань пробації вважає, що виправлення особи можливе без позбавлення чи обмеження волі, при звільненні обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням, вважає доречним покласти додаткові обов`язки, а саме: виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому на підставі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання на підставі ст. 67 КК України, не встановлено.

Підстав для застосування ст. 69 КК України не встановлено.

З огляду на наведене, ураховуючи всі зазначені вище обставини в їх сукупності, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 і запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень, останній необхідно призначити покарання в межах санкцій ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі із можливістю застосування ст. 75 КК України з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Витрати, пов`язані із залученням експертів, відсутні.

Речові докази відсутні.

Цивільний позов не заявлено, майнові збитки не відшкодовано.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої у даному кримінальному провадженні було обрано у виді особистого зобов`язання до 23 листопада 2024 року, продовжений не був.

Керуючись ст.ст. 368-371, 374, 394 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Згідно зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід у виді осбистого зобов`язання не продовжувався.

Матеріали кримінального провадження №0001126 від 17.09.2024 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №211/6134/24, провадження №1-кп/211/639/24.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою статті 394 КПК України.

Відповідно до частини другої статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вступна та резолютивна частина вироку проголошена 26 листопада 2024 року відповідно до ч.15 ст.615 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1