Житомирський апеляційний суд
Справа №274/6344/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/486/24
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (дистанційно),

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07.08.2024 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичів, Житомирської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03.10.2024 року, з визначенням розміру застави 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 грн.,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою. Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що слідчий суддя дійшов помилкового висновку про доведеність прокурором ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та не врахував, що підозра, яка повідомлена ОСОБА_7 за ч.2 ст.307 КК України, є необгрунтованою, оскільки наміру збуту не доведено. Вказує, що поза увагою слідчого судді залишився той факт, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується позитивно, на протязі 13 років перебуває у фактичному шлюбі, а також має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Стверджує, що прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним прокурором ризикам.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що слідчий СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Обґрунтовуючи подане клопотання слідчий вказав, що СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000777 від 05.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 у невстановлений день, час, місці, але не пізніше 05.08.2024 року, вирішив стати на шлях злочинної діяльності, пов`язаної з правопорушеннями у сфері обігу психотропних речовин.

У зв`язку із чим, ОСОБА_7 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів, з метою збуту психотропних речовин для особистого збагачення у невстановлений слідством час вступив у злочинну змову зі своїм сином ОСОБА_10 з яким домовились про зайняття спільним продажом психотропних речовин, виконуючи роль кур`єрів за грошову винагороду розповсюджувати психотропні речовини.

В подальшому ОСОБА_10 реалізуючи спільний злочинний умисел спрямований на придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, отримав у невстановлений слідством час та місці від невстановленої слідством особи у розфасованому вигляді 120 згортків (закладок) із особливо небезпечною психотропною речовиною PVP, з метою подальшого їх збуту та психотропну речовину амфетамін у нерозфасованому вигляді у зіп-пакеті, яка зберігалась із метою подальшого її збуту у ОСОБА_7

05.08.2024 в період часу з 22 год. 52 хв. по 23 год. 55 хв. працівниками поліції під час проведення особистого обшуку ОСОБА_7 поруч будівлі АДРЕСА_3 , було виявлено та вилучено зіп-пакет із психотропною речовиною, обіг якої обмежено - амфетамін, масою не менше 0,3758 гр., яку останній незаконно придбав та зберігав з метою збуту.

05.08.2024 року ОСОБА_7 було затримано у порядку ст.208 КПК України та 06.08.2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, та доведеність ризиків, передбачених п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про те, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому задовольнив клопотання слідчого та застосував до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави відповідно до вимог п.2 ч.5 ст.182, ч.3 ст.183 КПК України.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 слідчим суддею в повній мірі враховані вимоги ст.ст. 177, 178, 183, 194, 197 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею було встановлено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, підтверджується зібраними доказами, копії яких містяться в матеріалах клопотання слідчого, а саме: протоколом затримання ОСОБА_7 в порядку ст.208 КПК України від 05.08.2024 року (а.п. 7-14), висновком експерта №СЕ-19/106-24/11784-НЗПРАП від 06.08.2024 року (а.п. 15-17), протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 06.08.2024 року (а.п.25-26), протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 07.08.2024 року (а.п.22-24) та іншими матеріалами кримінального провадження.

Наведеним спростовуються доводи захисника щодо необгрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Посилання захисника на те, що не доведено мети збуту і саме тому підозра необгрунтована, колегія суддів вважає передчасними, оскільки правова кваліфікація злочину на даном етапі досудового розслідування є попередньою і може в подальшому змінюватися. Крім того, питання правової кваліфікації злочину вирішується під час судового розгляду і не є предметом розгляду апеляційного суду на даній стадії провадження.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово підтверджував, що «обгрунтована підозра» означає наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано "розумним", залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п. 1 (с) ст. 5. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину. Термін "обґрунтованість" також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень".

Також, слідчим суддею враховано особу підозрюваного ОСОБА_7 , який не працює, міцних соціальних зв`язків не має, не одружений, має зареєстроване місце проживання, раніше не судимий, та доведеність прокурором високого ступеню ризиків, передбачених п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, який буде достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Так, ризик можливого переховування обґрунтований тим, що під тяжкістю можливого покарання підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 офіційно не працює та постійного джерела доходів не має.

За таких обставин, колегія суддів повністю погоджується з висновками слідчого судді про те, що з огляду на тяжкість покарання, передбаченого за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , даних про особу останнього, та доведеність прокурором наявності ризиків, передбачених п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не здатен забезпечити його належної процесуальної поведінки.

Отже, доводи апелянта про те, що прокурором не доведено ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України, прокурором не доведений, що стороною обвинувачення не оспорюється.

Доводи апелянта про те, що до ОСОБА_7 може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання та колегією суддів не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу. Не наведено доводів, які б вказували на належну процесуальну поведінку підозрюваного в разі обрання йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту про який просить сторона захисту, і в апеляційній скарзі.

Вказання апелянта на те, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується позитивно, на протязі 13 років перебуває у фактичних шлюбних відносина, а також має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на думку апеляційного суду, не свідчить про відсутність встановлених ризиків.

Крім того, слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого вже було надано оцінку вказаним доводам апеляційної скарги.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не можуть бути визнані колегією суддів достатніми для скасування оскаржуваного судового рішення, яке є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07.08.2024 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03.10.2024 року, з визначенням розміру застави 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 грн. - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :