Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/661/21
Провадження № 1-в/490/80/2024
У Х В А Л А

14 жовтня 2024 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

представника органу

виконання покарання - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві подання начальника Центрального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення від покарання. призначеного вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 22 лютого 2021 року

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку

В С Т А Н О В И В :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1. У квітні 2024 року начальника Центрального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях звернувся до суду із поданням, у якому просив про звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 22 лютого 2021 року покарання у вигляді громадських робіт.

В обґрунтування послалась про те, що строк виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_6 сплинув, а факт ухилення засудженим від відбуття цього покарання не є підтвердженим у встановленому законом порядку.

Під час судового розгляду представник органу виконання покарання клопотання підтримала.

Вона підтримала аргументи, викладені в клопотанні, додавши, що вважає, що строк давності виконання обвинувального вироку обчислюється з моменту набрання вироку законної сили незалежно від того, чи був цей вироку приведеним до виконання та обставин його виконання.

2. Прокурор під час судового розгляду вважала заявлене клопотання таким, що підлягає задоволенню.

3. Засуджений у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Керуючись абзацом 2 частини 5 статті 539 Кримінального Процесуального Кодексу України клопотання розглянуте за відсутність засудженого.

Встановлені судом обставин із посиланням на докази

1. Вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 22 лютого 2021 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 186 Кримінального Кодексу України, та йому призначене покарання у вигляді громадських робіт строком на 200 годин.

2. 31 березня 2021 року цей вирок Центральним районним судом міста Миколаєва був звернутим до виконання.

3. 12 квітня 2021 року розпорядження про виконання вироку було отриманим органом пробації та прийнятий цим органом до виконання.

4. Починаючи з цього часу, органи пробації вживали заходи щодо виконання вироку; внаслідок вжитих заходів на теперішній час засуджений відпрацював 156 годин; залишились невідпрацьованими 44 години.

Положення закону, яким керувався суд при постановленні ухвали.

1. Відповідно до статті 533 Кримінального Процесуального Кодексу України

Вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

2. Відповідно до статті 80 Кримінального Кодексу України

Особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки:

1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі

…

5) п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

/частина 1/.

…

Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються

/частина 3/

…

Питання про застосування давності до особи, засудженої до довічного позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі заміняється позбавленням волі.

/частина 5/

3. Відповідно до статті 36 Кримінально- виконавчого Кодексу України

Покарання у виді громадських робіт відбувається за місцем проживання засудженого. Громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від основної роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

/частина 1/

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

1. Наведені приписи діючого законодавства та положення доктрини кримінального права вказують про те, що під давністю виконання обвинувального вироку треба розуміти закінчення встановлених у законі строків з дня набрання обвинувальним вироком законної сили, впродовж якого покарання не було застосоване до засудженого і вирок залишився невиконаним.

Отже, «виконання вироку», про яке йдеться у статті 80 Кримінального Кодексу України, полягає в реалізації покарання.

Якщо ж пристати на іншу точку зору, зокрема виходити з того, що під «виконанням вироку» у цій статті слід розуміти повне відбуття засудженим призначеного покарання /про що посилається представник органу виконання покарань в межах цього кримінального провадження/, тоді слід дійти висновку про те, що покарання у вигляді довічного позбавлення волі взагалі ніколи не може бути виконаним бодай теоретично, адже за спливом п`ятнадцятирічного строку підлягає заміні на покарання у вигляді позбавлення волі на строк, не більший за 15 років.

Проте, таке вочевидь не відповідає здоровому глузду, адже вочевидь позбавляє законодавче запровадження покарання у вигляді довічного позбавлення волі будь-якого сенсу.

2. З огляду на таке суд, повертаючись до обставин цієї справи, відзначає, що матеріали справи поза розумним сумнівом доводять, що в цьому випадку призначене ОСОБА_6 покарання є реалізованим, адже він почав його відбувати в межах строків, передбачених у статті 80 Кримінального Кодексу України.

Отже, фактичні підстави стверджувати про те, що строк давності виконання обвинувального вироку відносно нього сплинув та цей вирок не має виконуватись, вочевидь є відсутніми.

3. Питання про те, чи ухилявся ОСОБА_6 від відбування покарання, судом не обговорюється, адже в обставинах цієї справи жодного значення для вирішення заявленого клопотання воно не має.

Наведене доводить, що у задоволенні заявленого клопотання слід відмовити за відсутності фактичних підстав для його задоволення.

Керуючись ст.ст. 369-372; 376 Кримінального Процесуального Кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання начальника Центрального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про вирішення питання про звільнення від покарання ОСОБА_7 відмовити.

Ухвала може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 7 днів.

Головуючий суддя = ОСОБА_8 =