Провадження № 11-кп/824/2838/2024 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

19 листопада 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 грудня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком у кримінальному провадженні №0000488 обвинуваченого:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Тарасівка Фастівського району Київської області, українця, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не одружений, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , засуджений вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 жовтня 2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1, ч. 4 ст. 358 КК України і призначено покарання за:

- ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн в дохід держави;

- ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн в дохід держави.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_9 покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн в дохід держави.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 жовтня 2023 року, згідно з яким ОСОБА_9 визнано винуватим за ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. ухвалено виконувати самостійно.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.

Вироком суду ОСОБА_9 визнано винним в тому, що він на початку 2023 року, в денний час доби, перебуваючи у м. Боярка Фастівського району Київської області, точного часу та місця досудовим розслідуванням не встановлено, знайшов службове посвідчення Національної гвардії України серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в/ч НОМЕР_2 , дата видачі 28.10.2014, яке залишив собі.

Після чого, ОСОБА_9 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи прямий умисел на вчинення кримінального правопорушення, шляхом підчистки штрихів змінив у службовому посвідченні ІНФОРМАЦІЯ_3 рік народження, зазначений у вказаному посвідченні та видалив існуюче фото службового посвідчення, вклеївши фото зі своїм зображенням, для подальшого використання у власних цілях на посвідчення особи, як військовослужбовця.

Крім того, 30 серпня 2023 року, ОСОБА_9 , рухаючись поблизу кладовища в с. Білогородка Бучанського району Київської області, о 14:16 год. був зупинений працівниками поліції та на вимогу поліцейського пред`явити документи, які засвідчують його особу, ОСОБА_9 маючи прямий умисел на використання завідомо підробленого офіційного документу, реалізуючи свої кримінально протиправні наміри, діючи умисно, для посвідчення своєї особи та спеціального статусу у частині підтвердження особи військовослужбовця, надав завідомо підроблений документ, а саме: посвідчення Національної гвардії України серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в/ч НОМЕР_2 , дата видачі 28.10.2014, у якому раніше змінив рік народження та вклеїв фото зі своїм зображенням, тим самим використавши його.

Вказаними діями, ОСОБА_9 підробив посвідчення та використав завідомо підроблений документ, тобто вчинив кримінальні проступки, передбачені ч. 1 та ч. 4 ст. 358 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду щодо ОСОБА_9 змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, визначити ОСОБА_9 покарання:

- ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. в дохід держави;

- ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн. в дохід держави.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_9 покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн. в дохід держави.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком, більш суворим покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.10.2023, визначити остаточне покарання у виді 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. в решті вирок залишити без змін.

Вказує, що вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.10.2023 ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, та призначено основне покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. Кримінальні правопорушення, за які оскаржуваним вироком ОСОБА_9 визнано винним та призначено основні покарання у виді штрафів (за ч.1 ст. 358 КК України у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700, за ч.4 ст. 358 КК України у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.), тобто до всіх кримінальних правопорушень, вчинених ОСОБА_9 , як за вироком від 25.10.2023, так і за вироком від 05.12.2023 було застосовано основне покарання у виді штрафу.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції не застосовано вимоги ч. 4 ст. 70 КК України, а саме принцип поглинення, часткового або повного складання покарань, тобто не застосовано закон, який підлягає застосуванню, натомість помилково застосовано положення ч.3 ст. 72 КК України, тобто застосовано закон, який не підлягає застосуванню, а отже невірно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, за обставин, викладених у вироку суду та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, не є предметом апеляційного розгляду.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_9 та на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Водночас, доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, на думку колегії суддів, є слушними.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом; ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України; в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 3, ч. 1 ст. 413 КПК України, підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, тягне за собою зміну судового рішення.

Як вбачається з матеріалів провадження, за оскаржуваним вироком ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, які він вчинив у період з початку 2023 року по 30 серпня 2023 року.

Після вчинення вказаних злочинів ОСОБА_9 засуджено вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 жовтня 2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень. Дане покарання ОСОБА_9 не відбуто.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в ч. ч. 1-3 цієї статті призначається покарання, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком за правилами передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Ці вимоги закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Однак в порушення вказаної норми, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_9 не застосував правила ч. 4 ст. 70 КК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, вважається неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок щодо ОСОБА_9 в частині призначення покарання - зміні.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 грудня 2023 року щодо ОСОБА_9 - змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_9 засудженим до покарання:

- за ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн. в дохід держави;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. в дохід держави.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати ОСОБА_9 засудженим до покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн. в дохід держави.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком, більш суворим покаранням за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.10.2023 року призначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. в дохід держави.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя