Справа № 641/2635/20
Провадження № 1-кп/553/335/2024
У Х В А Л А

Іменем України

22.11.2024м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000466 від 05.03.2020 за обвинуваченням,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Томськ, Російської Федерації, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Відповідно до обвинувального акту, 16 лютого 2020 року приблизно о 10.30 годині, ОСОБА_3 , знаходячись на третьому поверсі багатоповерхового будинку в тамбурному приміщенні, розташованого біля квартир АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання завдав ОСОБА_6 1 (один) удар металевою палицею в область лівого ока, чим спричинив останньому забиті рани в ділянці нижньої повіки лівого ока на відстані 1 см. від внутрішнього кута ока, на верхній повіці лівого ока біля внутрішнього кута, на шкірі лівої щоки на відстані 1,5 см. від лівого крила носа, що за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня), а також синець на верхній повіці лівого ока та крововилив під сполучною оболонкою лівого ока до зовні від райдужної оболонки, що за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Зазначені дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні надали клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження №0000466 від 05.03.2020 на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив звільнити його від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Свою вину в інкримінованому правопорушенні визнав та вважав за можливе закрити кримінальне провадження на підставі ст. 49 КК України, усвідомлюючи наслідки застосування щодо нього вказаної норми.

Захисник ОСОБА_4 підтримала позицію обвинуваченого.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження №0000466 від 05.03.2020 на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи міститься заява, у якій останній просив судовий розгляд кримінального провадження проводити без його участі.

Заслухавши клопотання обвинуваченого, думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Пункт 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, передбачає, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Однією з підстав звільнення від кримінальної відповідальності є закінчення строків давності, відповідно до ст. 49 КК України.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Станом на час розгляду справи, санкція ч. 2 ст. 125 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до одного року, або пробаційного нагляду на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк.

Частиною другою ст. 12 КК України встановлено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Отже, кримінальне правопорушення, у закінченому замаху на вчинення якого обвинувачується ОСОБА_3 є кримінальним проступком.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи, що Закон про кримінальну відповідальність, якій діє на час розгляду справи, пом`якшує кримінальну відповідальність та поліпшує становище особи необхідно застосовувати редакцію Закону, що діє на час розгляду справи.

З положень ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Згідно до ч. 1 ст. 369 КПК України, судове рішення, в якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається в формі вироку. У відповідності до ч. 2 ст. 369 КПК України, судове рішення, у якому суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали.

У постанові від 26.03.2020 у справі № 730/67/16-к Верховний Суд зазначив, що визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.

Крім того, у постанові від 11.11.2020 у справі № 455/229/17 Верховний Суд зазначив, що дотримання умов, передбачених частинами 1 - 3 ст. 49 КК України є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, у випадку подання клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

За наведених вище підстав, суд вважає необхідним вирішити клопотання обвинуваченого та його захисника відповідно до вимог ст. 286 КПК України.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні 16.02.2020 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України (в редакції станом на час розгляду справи), відноситься до категорії кримінальних проступків, санкція вказаної правової норми передбачає покарання в вигляді обмеження волі до двох років.

Оскільки з часу вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України минуло більше 4 років, ОСОБА_3 висловив згоду щодо звільнення його від кримінальної відповідальності на підставах ст. 49 КК України (підстави звільнення від кримінальної відповідальності та наслідки такого звільнення обвинуваченому роз`яснені та є зрозумілими), звільнення від кримінальної відповідальності в даному випадку є обов`язком суду, тому суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності. Перешкод, передбачених ч. ч. 2 - 6 ст. 49 КК України, щодо звільнення від кримінальної відповідальності, судом не встановлено.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 122 КПК витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом

У висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20), зазначено, що суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до висновку об`єднаної палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 12 вересня 2022 року (справа № 203/241/17, провадження № 51-4251кмо21), якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Витрати, пов`язані із проведенням експертиз, відсутні.

Цивільні позови не заявлені.

Питання щодо речових доказів вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КК України, ст. ст. 100, 122, 284 - 288, 314, 369 - 372, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за , №0000466 від 05.03.2020 на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження № 0000466 від 05.03.2020 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Арешт накладений ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31.03.2020 скасувати.

Речові докази: консультативний висновок лікаря спеціаліста №10/1297 від 16.02.2020, висновок фахівця з питань судово-медичної експертизи № 172-2020 від 26.02.2020, DVD-R-диски із відеозаписами за 16.02.2020 залишити у матеріалах справи.

-залізну палицю, сірого кольору, довжиною 70 см., яка має отвори з обох кінців, приблизними діаметрами 1,5 см. кожна, яка зберігається в камері зберігання речових доказів Слобідського ВП ГУНП в Харківській області знищити.

Ухвалу може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1