Єдиний унікальний номер 448/943/24
Провадження № 1-кп/448/166/24
У Х В А Л А

Іменем України

(повний текст)

13.11.2024 року Мостиський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4

та обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні залу суду в м.Мостиська матеріали кримінального провадження №0000117 від 03.05.2024 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Волиця Мостиського району Львівської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, військовослужбовця, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Мостиського районного суду Львівської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000117 від 03.05.2024 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

З обвинувального акту вбачається, що 02 травня 2024 року приблизно о 00 год. 05 хв., ОСОБА_5 , достовірно знаючи та усвідомлюючи, що на території України, згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року, введено воєнний стан та Указом Президента України №49/2024 від 05.02.2024 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №3564-ІХ від 06.02.2024 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, перебуваючи на території кафе-бару «Сабір», що за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, керуючись прямим умислом спрямованим на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, шляхом пошкодження склопакета металопластикового вікна, проник в приміщення кафе-бару «Сабір», звідки умисно, таємно викрав чотири пляшки алкогольного напою коньяк торгової марки «Adjari», ємністю 0,5 літра, вартістю 144 грн. 50 коп., кожна, одну пляшку горілки торгової марки «Древньо Київська Традиційна», ємністю 0,5 літра, вартістю 105 грн. 90 коп., одну пляшку горілки торгової марки «Green Day», ємністю 0,5 літра, вартістю 81 грн. 25 коп. та дві упаковки соку торгової марки «Sandora», ємністю 0,95 літра, вартістю 50 грн. 20 коп., кожна, після чого, утримуючи вищевказане майно при собі, місце вчинення кримінального правопорушення залишив та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 865 грн. 55 коп.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.4 ст.185 КК України, у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з тим, що 09.08.2024 року набрав чинності Закон України, яким крадіжки на суму, що не перевищує 3028 грн., віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував проти закриття провадження у справі у зв`язку з декриміналізацією закону, який встановлював відповідальність за вчинення крадіжки.

При цьому обвинуваченому роз`яснено, що вказана підстава для закриття провадження у справі є нереабілітуючою, тому він має право на продовження судового розгляду у загальному порядку. Обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що не бажає продовжувати судовий розгляд та просив закрити провадження.

Потерпілий ОСОБА_7 не заперечував проти клопотання прокурора.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши доводи заявленого стороною обвинувачення усного клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до таких висновків.

Європейський суд з прав людини вважає, що стаття 7 Конвенції (nullum crimen, nulla poena sine lege) є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, заява № 10249/03).

Законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права (ч.1 ст.3 КК України).

Відповідно до ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.3 ст.3, ч.2 ст.4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч.1 ст.5 КК України).

Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Скасування злочинності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: а) скасування норм Особливої частини КК; б) внесення змін до норм Особливої частини КК - включення до диспозицій додаткових ознак або виключення ознак, які були у попередній редакції норми; в) внесення змін до норм Загальної частини КК (наприклад, доповнення КК додатковою обставиною, що виключає злочинність діяння); г) нового офіційного тлумачення кримінально-правової норми, яке змінює обсяг забороненої цією нормою поведінки без зміни її змісту (без зміни "букви" закону).

Закон, який має зворотну дію в часі, поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання цим законом чинності та: а) не були притягнуті до кримінальної відповідальності (у цьому випадку кримінальна справа не може бути порушена у зв`язку з відсутністю події злочину); б) котрим пред`явлене обвинувачення у вчиненні злочину (кримінальна справа підлягає закриттю за відсутністю події злочину); в) засуджені обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, і відбувають покарання; г) відбули покарання, але мають непогашену чи не зняту судимість

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Так, 09.08.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було посилено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна та змінено поріг щодо його вартості для притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини другої статті 51 КУпАП (в новій редакції) адміністративна відповідальність настає за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином, викрадення чужого майна стане кримінально караним діянням, якщо його вартість становитиме більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ця сума в 2024 році становить 3028 грн., оскільки пункт 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України передбачає, що «Якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваних мінімумів встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1 пункту 169,1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року».

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, розглянувши справу № 278/1566/21, у постанові від 07.10.2024 року зробила висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки, зазначивши, що Закон України від 18.07. 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак, після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 інкримінується, що він 02 травня 2024 року приблизно о 00 год. 05 хв., ОСОБА_5 , достовірно знаючи та усвідомлюючи, що на території України, згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року, введено воєнний стан та Указом Президента України №49/2024 від 05.02.2024 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №3564-ІХ від 06.02.2024 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, перебуваючи на території кафе-бару «Сабір», що за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, керуючись прямим умислом спрямованим на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, шляхом пошкодження склопакета металопластикового вікна, проник в приміщення кафе-бару «Сабір», звідки умисно, таємно викрав чотири пляшки алкогольного напою коньяк торгової марки «Adjari», ємністю 0,5 літра, вартістю 144 грн. 50 коп., кожна, одну пляшку горілки торгової марки «Древньо Київська Традиційна», ємністю 0,5 літра, вартістю 105 грн. 90 коп., одну пляшку горілки торгової марки «Green Day», ємністю 0,5 літра, вартістю 81 грн. 25 коп. та дві упаковки соку торгової марки «Sandora», ємністю 0,95 літра, вартістю 50 грн. 20 коп., кожна, після чого, утримуючи вищевказане майно при собі, місце вчинення кримінального правопорушення залишив та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 865 грн. 55 коп.

Слід зазначити те, що ОСОБА_5 , вчинив такі дії під час дії воєнного стану в Україні у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, який продовжений Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23 липня 2024 року № 469/2024.

Вищевказані дії ОСОБА_5 кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

З 09.08.2024 року таємне викрадення чужого майна (крадіжка) стає кримінально караним діянням, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2024 році становить 3028 грн.

Наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.

Оскільки згідно обвинувального акту сума викраденого ОСОБА_5 майна становить 865,55 грн., то вказані дії за ознакою об`єктивної сторони, з урахуванням законодавчих змін, не є кримінально-караними, та такі дії з 09.08.2024 року необхідно кваліфікувати за відповідними частинами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Виходячи з положень рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року №1-зп/1997 щодо офіційного тлумачення ст.58 Конституції України, конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному, загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

У абзаці 3 пункті 2, абзаці 4 п. 3 мотивувальної частини рішення, Конституційний Суд України № 6-рп/2000 від 19.04.2000 року офіційно розтлумачив положення ст.58 Конституції України саме щодо зворотної дії в часі кримінально-правової норми, котра пом`якшує або скасовує відповідальність особи, вказавши, що це, зокрема, стосується випадків, коли в диспозиції норми зменшено коло предметів посягання; виключено із складу злочину якісь альтернативні суспільно-небезпечні наслідки; обмежено відповідальність особи шляхом конкретизації в бік звуження способу вчинення злочину; звужено зміст кваліфікуючих ознак тощо.

Згідно із п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Частина 4 статті 284 КПК України передбачає, що закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, здійснюється прокурором, якщо підозрюваний проти цього не заперечує. За відсутності згоди підозрюваного кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених главою 361 цього Кодексу.

Ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу, якою в ч.3 визначено наступне: «Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує».

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 надав згоду на закриття кримінального провадження щодо нього з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Враховуючи наведене та те, що під час проведення судового розгляду провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом щодо ОСОБА_5 , втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність інкримінованих обвинуваченому діянь, водночас останній обвинувачується у таємному викраденні чужого майна на суму, яка є меншою, ніж 3028 грн., у зв`язку з чим на даний час інкриміноване йому діяння із врахуванням положень ст.5 КК України не є кримінально караним, і обвинувачений ОСОБА_5 не заперечує проти закриття кримінального провадження по обвинуваченню його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України, суд вбачає наявність правових підстав для закриття кримінального провадження на підставі пункту 4-1 частини першої статті 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Водночас суд враховує, що скасовано кримінальну протиправність діянь за вказаним вище кримінальним правопорушенням, за яким обвинувачуються ОСОБА_5 , але не скасовано його протиправність взагалі.

Цивільний позов по справі не заявлено, процесуальні витрати в межах кримінального провадження відсутні.

Згідно з ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне речові докази, а саме: фрагмент каменя та порожня пляшка з під коньяку торгової марки «Adjari» - знищити; - оптичний диск формату CD-R, на якому містяться 2 файли із відеозаписом подій залишити при матеріалах кримінального провадження; - одяг обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме кофта чоловіча матерчата з капюшоном, жовтого кольору із наскрізною кишенею та кофта чоловіча матерчата, чорного кольору із рукавами сірого кольору із манжетами на шиї, які повернуто на зберігання ОСОБА_5 вважати такому повернутими.

Ухвалою слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області від 13.05.2024 року до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці. Після закінчення цього строку, прокурор з клопотанням про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 до суду не звертався, а тому, як вважає суд, вказаний запобіжний захід припинив свою дію і вважається скасованим. Клопотань стороною обвинувачення щодо обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу до набрання ухвалою законної сили заявлено не було та підстав для обрання такого суд не вбачає.

Враховуючи наведене та керуючись п.4-1 ч.1 ст.284, ст.ст.285, 286, 369-372, 479-2 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000117 від 03 травня 2024, про обвинувачення ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, - закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази: - фрагмент каменя та порожня пляшка з під коньяку торгової марки «Adjari» - знищити; - оптичний диск формату CD-R, на якому містяться 2 файли із відеозаписом подій залишити при матеріалах кримінального провадження; - одяг обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме кофта чоловіча матерчата з капюшоном, жовтого кольору із наскрізною кишенею та кофта чоловіча матерчата, чорного кольору із рукавами сірого кольору із манжетами на шиї, які повернуто на зберігання ОСОБА_5 вважати такому повернутими.

Копію даної ухвали направити до Відділення поліції №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст.51 КУпАП, за вчинення діяння, кримінальне провадження щодо якого закрито на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складено 18 листопада 2024 року.

Суддя ОСОБА_1