пр. 1-в/201/177/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Маріупольської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника відділу № 1 філії «Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 про звільнення від відбування призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника відділу № 4 філії « Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях в суд направлено подання про звільнення від відбування призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 .

В судове засідання представник філії ДУ «Центр пробації» не прибув, його неявка не перешкоджає розгляду подання.

Прокурор проти задоволення подання не заперечив.

Засуджений у судове засідання не прибув, його неявка не перешкоджає розгляду подання.

Суд, дослідивши подання приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25.05.2020 року ОСОБА_5 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1,2,3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України, та призначено покарання, за сукупності злочинів, у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. За сукупності вироків, шляхом часткового приєднання покарання призначених на підставі ч.4 ст. 70 КК України та покарання, призначеного за сукупністю злочинів, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців без конфіскації майна та штрафу в розмірі 850 гривень, який виконується самостійно.

Вказаний вирок набрав законної сили 01.07.2020 року.

Копія вироку та розпоряджейня суду відносно засудженого ОСОБА_5 отримано та прийнято до виконання 10.07.2020 року.

02.02.2021 року до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області направлено подання на підставі ч. 3 ст. 26 КВК України, про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі стосовно засудженого ОСОБА_5

16.06.2021 року до Кальміуського РВ філії ДУ «ЦП» в Донецькій області надійшла ухвала від 02.06.2021 року про відмову у розстрочці виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт чи позбавлення волі.

Згідно інформації стало відомо, що ОСОБА_5 з 10.04.2022 року відбуває покарання у Державній установі «Сокирянська виправна колонія № 67), згідно вироку Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області за ст. 185 ч. 1, 185 ч.2, 185 ч.3, 289 ч.2, 70 ч.1, 4, 71 ч.1, ст 72 ч.3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 06 місяців без конфіскації майна та штрафу на користь держави у розмірі 850 (вісімсот п ятдесят) гривень, виконувати самостійно. Згідно ст. 72 ч.5 КК України зараховано в строк: з 06.02.2020 року по 24.05.2020 рок з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Початок строку 25.05.2020 року. Кінець строку: 25.09.2024 року. 18.07.2023 року до адреси Державної установи « Сокирянська виправна колонія (№67)» було направлено лист щодо сплати суми штрафу за вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25.05.2020 року у відношенні ОСОБА_5 з наданням відповідних реквізитів суду.

24.07.2023 року надійшла відповідь з Державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» та власноруч написана заява засудженого ОСОБА_5 , що на даний час засуджений не працевлаштований та не залучений до праці, тобто не має можливості сплатити суму штрафу призначену за вироком суду.

29.02.2024 р. до Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області направлено подання для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 389 КК України і 24.07.2024 р. отримано повідомлення з Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області про те, що не міститься ознак кримінального правопорушення через те, що ОСОБА_5 на теперішній час відбуває покарання у Державній установі «Сокирянська виправна колонія №67)» та не є працевлаштованим і не має можливості сплатити штраф чи надіслати на адресу уповноваженого органу з питань пробації відповідний документ, а також закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Згідно отриманої відповіді з Державної податкової служби України ОСОБА_5 джерела отримання доходів немає.

Станом на 24.07.2024 р. уповноважений орган з питань пробації не отримував від ОСОБА_5 документа про сплату штрафу.

Інформації про причини невиконання вироку суду уповноважений орган з питань пробації не має.

Оскільки в матеріалах особової: справи відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької о сті від 25.05.2020 р., факт ухилення від відбування покарання не встановлено вироком суду, подання підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для звільнення гр. ОСОБА_5 відбування покарання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ККУ.

Подальше виконання вироку недоцільне, оскільки після спливу вказаного строку і виконання не може мати належного карального і превентивного впливу.

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України передбачено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки - два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст.80КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24.12.2015) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч. 3 ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК.

Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3ст. 80 КК України, суд, тим самим, фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину.

Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дії або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

Таким чином, єдиною та безумовною підставою для визнання особи такою, що ухиляється від виконання покарання, призначеного їй за вироком суду, є лише наявність обвинувального вироку суду, яким особа буде визнана винною саме в ухиленні від відбування покарання.

Таке правозастосування суперечить ч. 1ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про ухилення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності заст.389 КК України, та про вчинення ним нового кримінального правопорушення до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Наявність лише факту несплати засудженим штрафу не свідчить про ухилення від відбування цього покарання.

Відповідно до приписівст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80КК України складається з трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; 3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25.05.2020 року, факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що подання підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст. 80 ч.1 п.1 КК України.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що дане подання відділу №4 філії державної установи «Центр пробації» у Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення засудженого ОСОБА_5 , від відбування призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25.05.2020 року, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 80 КК України, ст. 539 КПК України, ст. 152 КВК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звільнити від покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25.05.2020 року, засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України до покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 850 гривень, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1