Провадження №1-в/751/405/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2024 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Чернігові подання Чернігівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області про приведення вироку Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 серпня 2022 року щодо ОСОБА_3 у відповідність до закону, -

ВСТАНОВИВ:

11 листопада 2024 року до Новозаводського районного суду міста Чернігова надійшло подання провідного інспектора Чернігівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_4 про приведення вироку Чернігівського районного суду Чернігівської області від

11 серпня 2022 року щодо ОСОБА_3 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IХ.

Представник Чернігівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_4 в судове засідання не прибула, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд подання без її участі, подання підтримує та просить його задовольнити.

У судове засідання засуджений не прибув, про час і місце розгляду подання повідомлявся у встановленому законом порядку, подав до суду заяву про розгляд зазначеного подання органу з питань пробації без його участі та просить його задовольнити.

Прокурор Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_5 не заперечує проти часткового задоволення зазначеного подання органу з питань пробації.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши матеріали зазначеного провадження та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_3 , суд дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Чернігівський районний суд Чернігівської області вироком від 11 серпня 2022 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнав винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 серпня 2020 року і ОСОБА_3 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці.

Бориспільський міськрайонний суд Київської області ухвалою від 19 липня 2024 року за клопотанням начальника Державної установи «Бориспільська виправна колонія (№119)» засудженому ОСОБА_3 замінив невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким у вигляді пробаційного нагляду на строк 3 роки 1 місяць 24 дні та покладено на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 2, п.п. 3, 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

З 24 жовтня 2024 року ОСОБА_3 перебуває на обліку в Чернігівському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області.

Попереднім вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 серпня 2020 року ОСОБА_3 було засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 було звільнено від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема до ст. 51 КУпАП, якими змінено в бік збільшення (до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) поріг відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати. Вказаний Закон № 3886-IX набрав чинності 09 серпня 2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

У постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року в справі № 278/1566/21 міститься висновок про застосування норми права, відповідно до якого Закон № 3886 IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886 IX, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886 IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Сума неоподатковуваного мінімуму доходів громадян в частині кваліфікації кримінальних правопорушень, у тому числі передбачених ст. 185 КК, встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України для відповідного року (пункт 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 Податкового кодексу України соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно з вироком ОСОБА_3 визнано винуватим і засуджено за вчинення у період часу з 06 жовтня 2021 року по 18 жовтня 2021 року повторного таємного викрадення майна ОСОБА_6 , поєднаного з проникненням в інше приміщення, на загальну суму 1 436 гривень.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 270 гривень, а 50 відсотків від його розміру дорівнювали 1 135 гривень. Відповідно неоподатковуваний мінімум доходів громадян на рівні податкової соціальної пільги станом на 01 січня 2021 року складав 1 135 гривень.

Отже, відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України вартість викраденого майна ОСОБА_3 станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - менше 2 270 гривні, з якої настає кримінальна відповідальність.

На переконання суду, внесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями, які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.

Таким чином, діяння, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, за вчинення якого ОСОБА_3 засуджено вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 серпня 2022 року, наразі не може вважатися кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за таємне викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, з якої настає кримінальна відповідальність, а саме два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, тобто ОСОБА_3 відбуває покарання за вчинення діяння, кримінальна караність якого усунена, а тому він підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання за ч. 3 ст. 185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

При цьому суд не вирішує питання наявності/відсутності в діях ОСОБА_3 за вказаним фактом складу інших кримінальних правопорушень, у тому числі, передбаченого ст. 162 КК України, оскільки це виходить за межі судового розгляду в порядку статей 537, 539 КПК України.

У зв`язку з наведеним з вироку Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 серпня 2022 року також підлягає виключенню рішення про призначення ОСОБА_3 остаточного покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків.

Враховуючи те, що підставою для призначення ОСОБА_3 остаточного покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, було вчинення в період іспитового строку діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, кримінальна караність якого усунена, ОСОБА_3 має повернутися в попередній стан, визначений вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 серпня 2020 року.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що подання Чернігівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 2 ст. 74 КК України, статтями 533, 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання Чернігівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області про приведення вироку Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 серпня 2022 року щодо ОСОБА_3 у відповідність до закону - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання, призначеного вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 серпня 2022 року за вчинення діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, караність якого усунена.

Вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 серпня 2020 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та звільненим на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки і покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1