Справа № 135/1308/24
Провадження № 1-в/135/154/24
УХВАЛА

Іменем України

13.11.2024 м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області в складі: судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника Ладижинської ВК №39 ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин подання адміністрації державної установи «Ладижинська виправна колонія (№39)» про приведення вироку у відповідність до вимог Закону відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлоград Дніпропетровської області,

ВСТАНОВИВ:

До Ладижинського міського суду Вінницької області надійшло подання начальника державної установи «Ладижинська виправна колонія (№39)» про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» вироку відносно засудженого ОСОБА_5 .

У поданні посилається на те, що ОСОБА_5 засуджений, зокрема, за ч. 2 ст. 185, КК України за вчинення в 2019 році крадіжки, при цьому сума спричиненої шкоди 273 грн. 33 коп. є такою, що підпадає під ознаки ст. 51 КУпАП, а тому його дії у вчиненні крадіжки не є кримінально караним.

В судовому засіданні представник Ладижинської ВК (№39) подання підтримав.

Прокурор вважав подання таким, що підлягає задоволенню.

Засуджений та захисник просили задовольнити подання.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши клопотання та матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.

09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції та визначено граничну вартість викраденого чужого майна, яка може підпадати під кваліфікацію дій особи за відповідною частиною статті 51 КУпАП, а саме: до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до декриміналізації діяння, дія Закону має зворотну дію у часі, скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону, та поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі осіб, які відбувають покарання.

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Згідно із п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 1 січня 2019 року складав 960,5 грн. ( 1921 грн. - розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2019 х на 50 %). Тобто, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 1921 грн.

Судом встановлено, що згідно вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.10.2019 у справі № 185/8153/19 ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік, з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Згідно вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.12.2020 у справі №183/3458/20 ОСОБА_5 засуджено за ч.3 ст.187 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією у власність держави всього майна яке є його власністю. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.10.2019 та остаточно визначено покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією у власність держави всього майна яке є його власністю..

При цьому, згідно мотивувальної частини вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.10.2019 видно, що ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України засуджений за те, що вчинив крадіжку у серпні 2019 року майна на загальну суму 273,33 грн.

Таким чином, оскільки вартість викраденого майна є меншою ніж 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що застосовувався у 2019 році, тобто менше 1921 грн., це діяння на даний час не підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК.

Відтак, на засудженого розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати на суму, що є меншою за 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 за вироком суду вчинив викрадення майна на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки майна, тобто, вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність привести вищевказаний вирок у відповідність до вимог вказаного Закону, звільнивши засудженого від призначеного покарання за ч. 2 ст. 185 КК України на підставі ч.2 ст. 74 КК України.

Покарання, призначене вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.12.2020 за ч. 3 ст. 187 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, підлягає залишенню без змін.

При цьому, оскільки за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.07.2005 на даний час засуджений підлягає звільненню від призначеного покарання, тому відповідно, відсутні підстави для призначення за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.12.2020 остаточного покарання за ст. 71 КК України за сукупністю вироків.

За таких обставин, подання адміністрації державної установи «Ладижинська виправна колонія (№39)» про приведення вироку у відповідність до вимог закону є таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Подання задовольнити.

Привести вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.12.2020 у справі №183/3458/20 у відповідність до вимог чинного Кримінального кодексу України.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від покарання, призначеного за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.10.2019, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_5 засудженим за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.12.2020 за ч. 3 ст. 187 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією у власність держави всього майна яке є його власністю.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя