У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі подання начальника Державної установи «Житомирська виправна колонія № 4» про приведення вироку суду відносно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, до арешту проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до арешту проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, у відповідність до чинного законодавства,

В С Т А Н О В И В :

Начальник Державної установи «Житомирська виправна колонія № 4» звернувся до суду з поданням в порядку п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України про приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 (далі - Закон № 3886-ІХ) відносно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник установи подав заяву про розгляд справи без його участі, подання підтримує.

Засуджений згоден на розгляд справи без його участі, подання установи підтримує.

Прокурор подання підтримав.

Дослідивши зміст подання, матеріали особової справи засудженого, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання, зокрема, про звільнення від покарання у випадку, передбаченому частиною 2 ст. 74 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», статтю 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено у новій редакції, відповідно до якої викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Таким чином, внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вартість якого не перевищує розміру двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення кримінального правопорушення, перестало бути кримінально караним діянням.

За загальним правилом, закріпленим у частині 2 статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже, внесені Законом № 3886-ІХ зміни мають зворотну дію у часі, тобто поширюється на діяння, які вчинені до 09.08.2024, тому скасовують кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином шкоди меншого розміру, ніж установлено нормою закону.

Судом установлено, що ОСОБА_3 раніше судимий:

- 16.06.2020 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу 850 грн.

Згідно з даним вироком ОСОБА_3 вчинив один епізод замаху на таємне викрадення майна, а саме: 01.12.2019 на суму 342,86 грн, за вчинення якого особа підлягає звільненню від покарання, оскільки сума майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала розміру 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому не є кримінально караним діянням.

- 02.02.2023 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309, ст. ст. 75, 76 КК України до покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно з даним вироком ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке є кримінально караними.

- 13.02.2023 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309, ст. ст. 75, 76 КК України до покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно з даним вироком ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке є кримінально караними.

- Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 21.07.2023 за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років 06 (шести) місяців позбавлення волі. Зазначено, що на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням положень ст. 72 КК України, вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 13.02.2023 виконувати самостійно. На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 16.06.2020 у виді штрафу виконувати самостійно.

Згідно з даним вироком ОСОБА_3 вчинив декілька епізодів крадіжки майна, а саме: 23.12.2022 на суму 5 700 грн, 23.01.2023 на суму 633,33 грн, 29.01.2023 на суми 2 187,40 грн та 2 902,90 грн, 01.02.2023 на суму 3 859,86 грн, 03.02.2023 на суму 1 644,43 грн, 04.02.2023 на суму 1246,79 грн, 10.08.2022 на суму 2 000 грн.

Відповідно декриміналізації підлягають лише декілька епізодів за 23.01.2023 на суму 633,33 грн, 29.01.2023 на суму 2 187,40 грн, 03.02.2023 на суму 1 644,43 грн., 04.02.2023 на суму на суму 1246,79 грн та 10.08.2022 на суму 2 000 грн, за вчинення яких особа підлягає звільненню від покарання, оскільки сума викраденого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала розміру 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому не є кримінально караним діянням.

Решта епізодів не підлягають декриміналізації, оскільки сума викраденого майна на момент вчинення правопорушення перевищувала розмір 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому вони є кримінально караними діяннями.

- Вироком Подільського районного суду м. Києва від 14.12.2023 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 5 (п`ять) років 06 (шість) місяців. Зазначено, що на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням положень ст. 72 КК України, призначене вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 13.02.2023 виконувати самостійно. На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 16.06.2020 виконувати самостійно. Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 02.07.2023 виконувати самостійно. На підставі ст. 72 ч. 5 КК України ОСОБА_3 зарахувано термін попереднього ув`язнення з 10.02.2020 по 12.02.2020.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03.04.2024 вирок Подільського районного суду м. Києва від 14.12.2023 у частині призначеного покарання змінено, шляхом виключення посилання на положення ч. 1 ст. 71 КК України при призначенні покарання за сукупністю вироків із вироком Деснянського районного суду м. Києва від 16.06.2020.

В порядку ст. 404 КПК України вирок Подільського районного суду м. Києва від 14.12.2023 змінено. Виключено з вироку посилання на ч. 4 ст. 70 КК України при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 13.02.2023. Вважати ОСОБА_3 засудженим за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання на 5 (п`яти) років 06 (шести) місяців позбавлення волі. Вироки Деснянського районного суду м. Києва від 16.06.2020, Святошинського районного суду м. Києва від 02.02.2023 року, Солом`янського районного суду м. Києва від 13.02.2023 виконувати самостійно. У решті вирок залишено без змін.

Згідно з вироком Подільського районного суду м. Києва від 14.12.2023, ОСОБА_3 вчинив один епізод замаху на таємне викрадення майна, а саме: 10.02.2020 на суму 683,82 грн, за вчинення якого особа підлягає звільненню від покарання, оскільки сума викраденого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала розміру 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому не є кримінально караним діянням.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18.07.2024 № 3886-ІХ, яким внесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Таким чином, зміна розміру дрібного викрадення чужого майна є по суті зміною кримінального закону в частині кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, оскільки у КК України цей розмір не визначений, він указаний у ст. 51 КУпАП.

За таких обставин вчинені засудженим окремі діяння (замахи на крадіжку) на даний час відноситься до адміністративних правопорушень та не є кримінально - караними. Попри відсутність прямих законодавчих змін до КК України, діючі норми КУпАП дають підстави для висновку про декриміналізацію таких діянь засудженого, враховуючи наступне.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» у 2019 році встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2019 у розмірі 1 921 грн.

Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» у 2022 році встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2022 у розмірі 2 481 грн.

Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік» у 2023 році встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2023 у розмірі 2 684 грн.

З огляду на наведене, оскільки за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 16.06.2020, за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 21.07.2023 (за окремими епізодами за 23.01.2023 на суму 633,33 грн, 29.01.2023 на суми 2187,40 грн, 03.02.2023 на суму 1 644,43 грн, 04.02.2023 на суму 1246,79 грн, 10.08.2022 на суму 2 000 грн) та за вироком Подільського районного суду м. Києва від 14.12.2023 ОСОБА_3 здійснив замахи на таємне викрадення чужого майна та крадіжки майна на суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення кримінальних правопорушень, що відповідно до Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними діяннями на даний час, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для звільнення засудженого від призначених за цими вироками покараннь на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

З урахуванням вищенаведеного, ОСОБА_3 слід вважати засудженим за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 21.07.2023 за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років 06 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України № 3886-ІХ, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Подання ДУ «Житомирська виправна колонія (№ 4)» - задовольнити.

Привести вирок Деснянського районного суду м. Києва від 16.06.2020, вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 21.07.2023, вирок Подільського районного суду м. Києва від 14.12.2023 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-ІХ.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного вироком Деснянського районного суду м. Києва від 16.06.2020 за ч. 2 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, за які особу засуджено.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 21.07.2023 (за епізодами за 23.01.2023 на суму 633,33 грн, 29.01.2023 на суму 2 187,40 грн, 03.02.2023 на суму 1 644,43 грн, 04.02.2023 на суму 1246,79 грн, 10.08.2022 на суму 2 000 грн), у зв`язку з усуненням караності діяння, за яке його засуджено.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного вироком Подільського районного суду м. Києва від 14.12.2023 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, за які особу засуджено.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати засудженим за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 21.07.2023 за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років 06 (шести) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати відповідно до вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 21.07.2023.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 7 днів з дня її постановлення, а засудженому у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя