ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 646/4902/21

провадження № 51-4798 км 21

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу особи, щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру - ОСОБА_7 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 18 квітня 2024 року про повернення апеляційної скарги у кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №№ 000283, 0000278, 000234, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Грабарівка Піщанського району Вінницької області та жителя АДРЕСА_1 ),

у вчиненні ним суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 259, ч. 1 ст.125 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2023 року задоволено клопотання прокурора та застосовано до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги за вчинення ним суспільно-небезпечних діянь, що мають ознаки кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 259, ч. 1 ст. 125 КК України.

Вирішено питання речових доказів в провадженні.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2023 року про застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 18 квітня 2024 року повернуто апеляційну скаргу особі, щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру - ОСОБА_7 на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, а апеляційне провадження закрито.

Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу апеляційного суду про повернення його апеляційної скарги у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у цьому ж суді. Вважає висновки суду про те, що апеляційну скаргу подано особою, яка немає такого права є неправильними. При цьому, на думку ОСОБА_7 , повернення його апеляційної скарги порушує його право на справедливий суд та доступ до правосуддя, оскільки право на оскарження має не лише законний представник або захисник. Вважає висновок судово-психіатричної експертизи № 421 від 09 серпня 2021 року неправильним.

Під час касаційного розгляду захисник підтримав подану касаційну скаргу ОСОБА_7 і просив її задовольнити з підстав зазначених в ній.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор, посилаючись на обґрунтованість наведених у касаційній скарзі ОСОБА_7 . доводів, вважав, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване судове рішення слід скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Мотиви Суду

Згідно зі ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Щодо доводів наведених у касаційній скарзі ОСОБА_7 про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону при поверненні його апеляційної скарги, то вони є слушними.

Відповідно до матеріалів провадження, рішення суду апеляційної інстанції від 18 квітня 2024 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_7 було прийнято на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, оскільки апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга подана особою, яка не наділена правом на апеляційне оскарження.

Однак Суд не погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції.

Статтею 10 КПК України визначено, що не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом, за ознаками раси, кольру шкіри, політичних релігійних чи інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, громадянства, освіти, роду занять, а також за мовними або іншими ознаками. У випадку і порядку, передбачених цим Кодексом, певні категорії осіб (неповнолітні, іноземці, особи з розумовими і фізичними вадами тощо) під час кримінального провадження користуються додатковими гарантіями.

Згідно з положенням ст. 3 КПК України особа, стосовно якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру, та його законний представник є сторонами кримінального провадження.

Кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру відбувається в особливому порядку, який викладено в главі 39 чинного кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 506 КПК України особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, користується правами підозрюваного та обвинуваченого в обсязі, який визначається характером розладу психічної діяльності чи психічного захворювання відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи, та здійснює їх через законного представника та захисника.

Стаття 516 КПК України передбачає, що ухвала суду, постановлена в межах такого провадження, може бути оскаржена в порядку, передбаченому КПК України.

При цьому норми кримінального процесуального закону не обмежують громадянина в його процесуальних правах і не забороняють йому реалізовувати їх безпосередньо.

Крім того, право кожної особи на доступ до суду гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене колегія суддів касаційного суду дійшла висновку про те, що ОСОБА_7 , як особа, щодо якої вирішувалось питання про застосування примусових заходів медичного характеру, не позбавлена права подавати апеляційну скаргу на судове рішення, ухвалене в порядку, передбаченому главою 39 КПК України.

Із зазначеного питання Верховний Суд уже неодноразово висловлював аналогічну позицію в постановах від 31 липня 2018 року (провадження № 51-2385км18), 28 березня 2019 року (провадження № 51-358км19).

Крім того, така позиція узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 29 вересня 2016 року по справі № 5-246кс(15)16, а також з практикою Європейського суду з прав людини, відображеною, зокрема в рішеннях у справах «Плахтєєв та Плахтєєва проти України», «Наталія Михайленко проти України», «Анатолій Руденко проти України».

За таких обставин суд апеляційної інстанції, повертаючи ОСОБА_7 його апеляційну скаргу, діяв усупереч вимогам чинного кримінального процесуального закону та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

Колегія суддів вважає, що постановлена за результатами розгляду апеляційної скарги особи, щодо якої застосовані примусові заходи медичного характеру, ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Що стосується інших доводів касаційної скарги ОСОБА_7 , то вони, з огляду на зазначені вище істотні порушення кримінального процесуального закону апеляційним судом, не є предметом розгляду під час даного касаційного розгляду.

З огляду на вищезазначене касаційна скарга ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а ухвала апеляційного суду - скасуванню із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого суду слід ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436-438, 441, 442 КПК України, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Харківського апеляційного суду від 18 квітня 2024 року про повернення апеляційної скарги особи, щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру - ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_8