461/1469/21
1-в/465/613/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника КНП ЛОР «ЛОКПЛ» ОСОБА_4

особи, стосовно якої подано заяву ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні у м. Львові заяву Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом на застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Стебник Дрогобицького району Львівської області, який проживає у АДРЕСА_1 , та скоїв суспільно небезпечні діяння, передбачені ч.4 ст.152, ч.1 ст.155, ч.ч.1, 2 ст.156 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Франківського районного суду м.Львова надійшла заява голови лікарсько-психіатричної комісії Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня ОСОБА_7 та лікуючого лікаря-психіатра ОСОБА_4 про зміну застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом на застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом стосовно ОСОБА_5 .

В обґрунтування заяви покликаються на те, що 12.08.2021 ОСОБА_5 доставлений у КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» на виконання ухвали Галицького районного суду м.Львова від 04.08.2021 про застосування запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи, а ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 02.11.2022 застосовано до ОСОБА_5 примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом. В подальшому, застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 неодноразово продовжувались ухвалами Франківського районного суду м.Львова. На виконання ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ОСОБА_5 оглянутий комісією лікарів-психіатрів КНП ЛОР ЛОКПЛ 07.10.2024, яка прийшла до висновку, що на даний час за своїм психічним станом потребує зміни застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом на застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. Враховуючи вищевикладене, просять заяву задоволити.

В судовому засіданні представник заявника лікар-психіатр ОСОБА_4 заяву підтримала з мотивів, зазначених у заяві, та зазначила, що хворий ОСОБА_5 на даний час потребує зміни застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом на застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. Зазначила, що поведінка та стан ОСОБА_5 у даному судовому засіданні зумовлений тим, що він розхвилювався, а також вказала, що психічний стан хворого міг погіршитись вже після подання заяви про зміну застосування примусових заходів медичного характеру, оскільки досягти повноцінного стану ремісії не вдалось.

Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо задоволення заяви, просив відмовити у такій у зв`язку з передчасністю заяви психіатричного закладу.

ОСОБА_5 в судовому засіданні не надавав чітких відповідей на поставлені судом та учасниками справи запитання, не зміг назвати своїх анкетних даних та зазначив, що не пам`ятає у зв`язку з вчиненням яких діянь він знаходиться на примусовому лікуванні у КНП ЛОР Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня. Разом з тим, зазначив, що бажає, щоб його лікував лікар з іншого відділення психіатричної лікарні.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 підтримала заяву про зміну застосування ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру та просила таку задоволити.

Заслухавши думку прокурора, захисника, лікуючого лікаря-психіатра - представника КНП ЛОР «ЛОКПЛ», хворого ОСОБА_5 , дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з такого.

Згідно з ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати, крім іншого, таким загальним засадам кримінального провадження, як законність (п.2) та диспозитивність (п.19).

Згідно зі ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що питання про продовження, зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу та виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру чи якщо особа видужала. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру може здійснюватися судом також за заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи іншого законного представника, у разі якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.

Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення, продовження або про зміну застосування таких заходів. Після проведення огляду представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі психіатричну допомогу, направляє до суду за місцезнаходженням закладу з надання психіатричної допомоги заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що містить обґрунтування необхідності продовження зміни або припинення застосування примусового заходу медичного характеру відповідно. У подальшому продовження застосування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, що не перевищує 6 місяців.

Відповідно до ст. 95 КК України, ст.19 ЗУ «Про психіатричну допомогу» зміна примусового заходу медичного характеру може полягати лише в його пом`якшенні у зв`язку з поліпшенням психічного стану особи (наприклад, у переведенні її з психіатричного закладу з посиленим наглядом до закладу зі звичайним наглядом) чи у скороченні строку перебування у психіатричному закладі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру. Розгляд питання про зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру може також здійснюватися за письмовою заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи законного представника у разі, якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними, в тому числі не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.

Судом встановлено, що ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 02.11.2022 року клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 задоволено; застосовано до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

В подальшому, ОСОБА_5 неодноразово продовжувались примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом, востаннє ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 30.05.2024.

Із долученого до заяви висновку комісії лікарів психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №235 від 07.10.2024 вбачається, що на даний час, внаслідок проведених лікувальних та реабілітаційних заходів стан ОСОБА_5 покращився, частково дезактуалізувались хворобливі переживання; стан пацієнта характеризується впорядкованою поведінкою, відсутністю розладів сприйняття, агресивних та суіцидальних тенденцій; маячних ідей не висловлює; мнестичних розладів не виявляє; достатня критика до скоєного, свого стану; активно залучається до реабілітаційних заходів; тривале комплексне лікування дало позитивний ефект. Подальшого застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом не потребує, рекомендовано змінити на звичайний нагляд.

У п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 03 червня 2005 року № 7 зазначено,що суд повинен критично оцінювати висновки експертів -психіатрів з точки зору їх наукової обґрунтованості, переконливості і вмотивованості, оскільки ці висновки є доказами у справі, які не мають наперед установленої сили та не є обов`язковими для суду, але незгода з ними має бути вмотивована у відповідній ухвалі суду.

Так, з вищевказаного висновку судом встановлено, що в клінічній картині захворювання ОСОБА_5 відбулися деякі позитивні зміни та спостерігається позитивна динаміка покращення психічного стану. Проте, з часу попереднього проведення засідання комісії минув незначний термін та за висновком суду такий термін, є недостатнім для здійснення висновків про те, що у стані здоров`я ОСОБА_5 відбулися такі зміни, внаслідок яких відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру.

Відтак, таке покращення психічного стану ОСОБА_5 не є тривалим і не може свідчити про можливість проведення реабілітаційних заходів в умовах спеціального закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Слід зазначити, що розглядаючи подану заяву представника закладу про зміну застосування виду примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 , суд не вдається до оцінки висновку лікарів-психіатрів, які володіють спеціальними знаннями, не ставить під сумнів його достовірність, а лише робить висновок щодо наявності та стійкості позитивних змін у психічному стані пацієнта. При цьому, висновок комісії лікарів-психіатрів не має для суду наперед встановленої сили і підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами, відомостями та обставинами, які підлягають встановленню при вирішенні питання, порушеного у заяві представника закладу з надання психіатричної допомоги.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до наданого представником заявника висновку комісії лікарів-психіатрів критика до свого стану у ОСОБА_5 повністю відсутня.

Також, з наданих пояснень лікуючого лікаря-психіатра у судовому засіданні встановлено, що психічний стан ОСОБА_5 міг погіршитись з часу звернення до суду з даною заявою, чим і викликана поведінка ОСОБА_5 в судовому засіданні, яка, на думку суду, не свідчить про необхідність зміни примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом на застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Окрім цього, в судовому засіданні також встановлено відсутність критики ОСОБА_5 до вчинених ним суспільно-небезпечних діянь, оскільки на запитання суду ОСОБА_5 не зміг пояснити, у зв`язку з вчиненням яких діянь він перебуває на лікуванні у психіатричній лікарній.

Суд також критично оцінює покликання у висновку комісії лікарів-психіатрів на те, що ОСОБА_5 маячних ідей не висловлює, оскільки поведінка останнього у судовому засіданні свідчила про протилежне.

Суд також звертає увагу, що метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст. 92 КК України).

Таким чином, не зважаючи на зазначення необхідності зміни примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 у висновку комісії лікарів-психіатрів, враховуючи поведінку та пояснення хворого у судовому засіданні, суд вважає, що розгляд питання про зміну примусових заходів медичного характеру є передчасним, оскільки з урахуванням характеру психічного захворювання, яке наявне у ОСОБА_5 та тяжкості вчинених суспільно-небезпечних діянь, для перевірки стабільності психічного стану та стабільності ремісії необхідний більш тривалий період.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Згідно з підпунктом «е» пункту 1 статті 5 Конвенції кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: (е) законне затримання психічнохворих...».

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Горшков проти України», за наявності доказів, які вказують на те, що особа страждала на психічне захворювання такого виду та рівня небезпечності, примусове ув`язнення в лікарні виправдовується лікуванням заявника та захистом інших членів суспільства. Тоді як стан здоров`я заявника поліпшується, соціальна загроза може тривати до повного його видужання. Навіть якщо стан здоров`я особи вважається покращеним, який не вимагає посиленого та суворого нагляду, певна полегшена форма нагляду за заявником вважається необхідною.

На підставі наведеного, враховуючи ступінь тяжкості та характер вчинених ОСОБА_5 суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч.4 ст.152, ч.1 ст.155, ч.1,2 ст.156 КК України, його поведінку у судовому засіданні, яка характеризувалась наявністю маячних ідей та відсутністю критики до свого стану та вчинених суспільно-небезпечних діянь, теперішній психічний стан хворого, враховуючи, що досягти повноцінної ремісії психічного стану досягнути не вдалось, суд приходить до висновку, що заява представника Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом на застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом ОСОБА_5 є передчасною та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.92-95 КК України, ст.ст.512, 514 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом на застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом ОСОБА_5 відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали, з урахуванням перебування головуючої на листку непрацездатності, виготовлено 22.11.2024.

Суддя ОСОБА_1