Провадження № 11-кп/824/2808/2024 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

3 вересня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

потерпілого - ОСОБА_9 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 9 січня 2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Антонівка Старобільського р-ну Луганської обл., громадянина України, маючого вищу освіту, працюючого майстром обробки каменю ТОВ «БІБІЕС», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 9 січня 2024 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 , та ОСОБА_11 , - задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Європейський страховий альянс» на користь потерпілого ОСОБА_9 , гроші в сумі 28 338 гривень моральної шкоди.

Стягнуто з ПАТ «Європейський страховий альянс» на користь потерпілої ОСОБА_11 , гроші в сумі 28 338 гривень моральної шкоди.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_9 , гроші в сумі 331 662 грн., моральної шкоди.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_11 , гроші в сумі 471 662 грн., моральної шкоди.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 судові витрати в сумі 14 000 грн.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що він 8 травня 2020 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Volkswagen-Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині Одеської площі, зі сторони проспекту Академіка Глушкова в напрямку Кільцевої дороги в місті Києві, на ділянці дороги, що має заокруглення вправо, із перевищенням максимально допустимої швидкості в населених пунктах понад 50 км/год.

В цей час попереду, з правого краю від проїзної частини Одеської площі, на тротуарі перебувала пішохід ОСОБА_12 , яка рухалась в зустрічному напрямку по відношенню до руху автомобіля «Volkswagen-Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 .

Під час руху ОСОБА_8 допустив порушення вимог пунктів 2.3 підпункт «б», 12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху України:

- п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

- підпункт «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 12.1: під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- п. 12.4: у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не вибрав безпечну швидкість автомобіля, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого не впорався з керуванням та здійснив виїзд за межі правого краю проїзної частини на тротуар з подальшим наїздом на електроопору та пішохода ОСОБА_12 , яка в цей час перебувала на тротуарі.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження, від яких померла на місці пригоди.

Так, у потерпілої ОСОБА_12 , виявлені такі тілесні ушкодження: садно на обличчі, на лобі справа; темно-червоний крововилив по центру і зліва потиличної ділянки; переломи кісток основи черепа; нерівномірно-виражені обмежено-дифузні субарахноїдальні крововиливи на всіх поверхнях правої та лівої півкулях великого мозку та мозочку; крововиливи в шлуночки мозку; набряк-набухання речовини мозку; крововилив в підшкірно-жирову клітковину на лівій бічній поверхні живота з формуванням кишені заповненої розміщеною підшкірно-жировою клітковиною та кров`ю; переломи ребер справа і зліва по різним анатомічним лініям місцями з ушкодженням пристінкової плеври; переломи кісток тазу; повний циркулярний розрив грудної аорти; окутуючий крововилив в парааортальну клітковину на рівні грудного відділу аорти; розрив печінки; розриви селезінки; крововиливи на легеневій плеврі по ходу міждольових борозн з переходом на легеневі зв`язки; крововиливи в зв`язковий апарат легень, печінки, лівої нирки та селезінки - ознаки струсу тіла; синці на руках; крововилив в підшкірно-жировій клітковині на зовнішній та задній поверхні лівого плеча в верхній третині; перелом лівої плечової кістки; переломи лівих променевої і плечової кісток; травматичний вивих правого плечового суглобу з розривом зв`язки та капсули, з подальшим зміщенням голівки плечової кістки до переду; синці і садна на ногах; крововиливи в підшкірно-жирову клітковину та м`язи на зовнішній, частково задній поверхнях лівого стегна; крововилив на внутрішній поверхні правого стегна в нижній третині, захоплюючи внутрішню поверхню колінного суглоба та внутрішню поверхню правої гомілки в верхній третині з утворенням кишені на рівні нижньої третини стегна заповненого розміченою підшкірно-жировою клітковиною і кров`ю; кров в плевральних та черевній порожнинах (всього біля 2200 мл); малокрів`я внутрішніх органів; смугасті крововиливи під ендокардом лівого шлуночка серця; ознаки шунтування крові в нирках; вогнищеве гостре здуття легень - ознаки крововтрати та шоку.

Смерть ОСОБА_12 настала від переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, крововтратою і шоком.

Порушення водієм ОСОБА_8 , вимог пунктів 2.3 підпункт «б», 12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху України та настання наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілій ОСОБА_12 перебувають між собою у прямому причинному зв`язку.

Тобто, ОСОБА_8 , визнано винним за ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити, призначивши ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 75 КК України. Вказує, що ОСОБА_8 повідомив суду, що після ДТП, не зважаючи на травми, які були ним отримані в результаті ДТП, намагався надати першу медичну допомогу потерпілій та у зв`язку з цим просив перехожих стати свідками ДТП, викликати швидку та поліцію на місце пригоди. Також відомості щодо часткового визнання позову не є вірними, оскільки з моменту пред`явлення позову ОСОБА_8 повідомив лише те, що він не має достатньої кількості фінансів, щоб сплатити відшкодування одним платежем, окрім того повідомив про те, що у зв`язку з нерозумінням яким чином можливо оцінити смерть та втрату близької людини не може визначити такі страждання потерпілих в грошовому еквіваленті, а тому покладається на рішення суду, яке буде ним визнане та виконане. Окрім того, зауважує, що судом не взято до уваги та не відображено у рішенні, що матеріальна шкода (витрати на поховання) добровільно відшкодовані обвинуваченим в повному обсязі.

Також захисник зазначає, що мотивуючи своє рішення щодо обрання ОСОБА_8 виду покарання, суд врахував тяжкість вчиненого покарання, обставинами, що пом`якшують покарання визнав визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, при цьому встановив, що обтяжуючі покарання обставини відсутні, також зважив позитивну характеристику ОСОБА_8 , проте не взяв до уваги позицію сторони обвинувачення та потерпілих, які просили не призначати ОСОБА_8 покарання, пов`язане з позбавленням волі та просили застосувати до нього положення ст. 75 КК України.

Натомість, на підставі цих відомостей у їх сукупності суд першої інстанції, не беручи до уваги поведінку ОСОБА_8 , яка доводить про щире каяття та розуміння наслідків скоєного, взяв до уваги практику Верховного Суду у справі, яка не є тотожною та жодним чином не відображала схожі обставини скоєння злочину, де обвинуваченому за ч. 2 ст. 286 КК України було призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, думки потерпілого та представника, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичнимобставинам кримінального провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності, які за згодою учасників судового провадження досліджувались у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому, згідно із ч. 2 ст. 394 КПК України апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника щодо суворості призначеного ОСОБА_8 покарання, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог зазначених норм кримінального закону. Зокрема, суд врахував тяжкість вчиненого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який відноситься до тяжкого злочину, часткове відшкодування шкоди, особу винного, який раніше кримінальних правопорушень не вчиняв, характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд першої інстанції визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування шкоди потерпілому, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Врахувавши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що необхідним й достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у виді 4 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, з яким погоджується і колегія суддів, оскільки саме таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного.

На переконання колегії суддів, таке покарання відповідатиме вимогам статей 50, 65 КК України та принципам законності, індивідуалізації та справедливості.

Також апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, оскільки досліджені судом в сукупності обставини свідчать про неможливість його виправлення без реального відбуття покарання.

При цьому, зазначені в апеляційній скарзі захисником обставини не знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення. Крім того, вони були належним чином враховані районним судом.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки судів першої та апеляційної інстанції щодо призначеного обвинуваченому покарання та свідчили б про наявність підстав для застосування до нього положень ст. 75 КК України в апеляційній скарзі не наведено та за матеріалами кримінального провадження не встановлено.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, які були б безумовними підставами для скасування чи зміни судового рішення, в апеляційній скарзі не наведено, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 9 січня 2024 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя