Справа № 397/1043/23
н/п : 1-кп/397/15/24
В И Р О К

Іменем України

10.10.2024 Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілого - ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Олександрівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.07.2023 за №0000663, на підставі обвинувального акту стосовно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка Олександрівського району Кіровоградської області, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, проживає в цивільному шлюбі, не працюючий, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 08.12.2022 року за ч.4 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку на 2 роки,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та кримінальних проступків, передбачених ч.2 ст. 125, ч.1 ст.357 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_10 вчинив:

- кримінальний проступок проти життя та здоров`я особи, а саме умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я;

- кримінальне правопорушення проти власності, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану;

- кримінальний проступок проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, а саме викрадення офіційних документів.

Так, 17.07.2023 близько 00:30 год. ОСОБА_10 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, спільно із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходились на території домоволодіння свого знайомого ОСОБА_11 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Перебуваючи у вказаному місці між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 на грунті раптово виниклих неприязних відносин вчинилась сварка, в ході якої у ОСОБА_10 виник умисел на заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи даний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, скориставшись тим, що ОСОБА_8 сидів біля східців, розташованих біля входу у дім по АДРЕСА_2 , ОСОБА_10 наніс йому не менше чотирьох ударів правою ногою в область голови, після чого присутній при цьому ОСОБА_12 відтягнув ОСОБА_10 за одяг від ОСОБА_8 та останні продовжили далі відпочивати.

ОСОБА_10 продовжуючи свої протиправні дії, направлені на нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, цього ж дня, а саме 17.07.2023 близько 00:40 години, діючи умисно та цілеспрямовано, біля входу у двір, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 наніс ОСОБА_8 один удар правою рукою в область голови, від чого останній, втратив свідомість, спричинивши таким чином йому, тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: крововиливу під м`які мозкові оболонки, гематоми в ділянці лівої щелепи, множинні гематоми, садна на волосистій частині голови, садна в області потилиці, які згідно висновку судово-медичної експертизи №68 від 31.07.2023 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше, як три тижні.

Крім того, 17.07.2023 близько 00:40 год. ОСОБА_10 знаходився разом зі своїм знайомим ОСОБА_12 поряд з потерпілим ОСОБА_8 який на той момент лежав без свідомості на дорозі після нанесених йому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень біля буд. АДРЕСА_2 .

Перебуваючи у вказаному місці у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, а саме належного ОСОБА_8 мобільного телефону марки «Motorola G22», який, як йому було достовірно відомо, знаходиться у кишені штанів потерпілого, в які він був одягнений.

ОСОБА_10 переслідуючи мету, направлену на відкрите заволодіння чужим майном, користуючись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у присутності ОСОБА_12 , якому не були відомі його злочинні наміри, підійшов до ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи відкрито, умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, в період воєнного стану, повторно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_10 своєю правою рукою витягнув з кишені штанів ОСОБА_8 , в які останній був одягнений, мобільний телефон марки «Motorola G22» вартістю 5038,89 грн.

З місця вчинення злочину ОСОБА_10 зник, викраденим розпорядивсь на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_8 матеріальних збитків на вищевказану суму.

Крім того, 17.07.2023 близько 00:42 год. ОСОБА_10 знаходився разом зі своїм знайомим ОСОБА_12 поряд з потерпілим ОСОБА_8 який на той момент лежав без свідомості на дорозі після нанесених йому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень біля буд. АДРЕСА_2 .

Перебуваючи в цей час у вказаному місці у ОСОБА_10 зняв з попередньо відкрито викраденого ним належного ОСОБА_8 мобільного телефону марки «Motorola G22» чохол, під яким виявив банківську картку «ОТP BANK» № НОМЕР_1 , належну ОСОБА_8 .

В той момент у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне викрадення офіційного документу, а саме: належної ОСОБА_8 банківської картки «ОТP BANK» № НОМЕР_1 , яка згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст.1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч.4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_8 , тобто предметом злочину, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України.

Реалізуючи даний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, ОСОБА_10 , скориставшись тим, що його злочинні дії не будуть помічені ОСОБА_8 , який на той момент перебував без свідомості після нанесених ним йому тілесних ушкоджень, у присутності свідка ОСОБА_12 , шляхом вільного доступу відкрито викрав належну ОСОБА_8 банківську карту «ОТP BANK» № НОМЕР_1 , з метою подальшої крадіжки грошових коштів з вказаної банківської картки.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав частково, а саме за ч.2 ст. 125 КК України визнав повністю, за ч.4 ст. 186 та ч.1 ст. 357 КК України - не визнав. Пояснив, що він приїхав до ОСОБА_13 . Вони всі сиділи нормально відпочивали. Потім ОСОБА_14 , можливо перебрав та почав чіплятися до дівчат та хлопців. Він зробив йому зауваження. Потім ОСОБА_14 почав чіплятися до нього та вдарив його. Після чого почалася сутичка. ОСОБА_15 сказав до них, що йому в дворі цього не потрібно і вони вийшли на вулицю. ОСОБА_16 був винен йому кошти і він разом з ним та ОСОБА_17 і ще декільками особами пішли скуплятися у магазин «Файно». Йшов додому та знайшов телефон. Коли прийшов до сестри на ОСОБА_18 ,115, остання запитала про телефон, на що він повідомив що знайшов. Сестра сказала повернути, що б потім не було проблем. О 4 годині ранку приїхали працівники поліції. Його забрали до райвідділку поліції, де він вказав про місце знаходження телефону. Також пояснював працівникам поліції що телефон знайшов. З метою зізнавальних показів працівники поліції били його, він просив адвоката, йому відмовили. А тому йому залишалося тільки підписати те, що говорили останні. Подія була влітку чи восени минулого року. Були присутні він, ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , а також інші друзі Влада, але він їх не знає, бачив декілька разів. Потерпілому удари в голову не наносив. Лише ОСОБА_14 вдарив його кулаком в обличчя, на що він вдарив у відповідь. ОСОБА_19 сказав що йому цього не потрібно. Потім до нього приїхав ОСОБА_20 , і він разом з ним та ОСОБА_17 пішли в магазин. Коли вже повернувся з магазину ОСОБА_14 там не було. Де порозбігалися інші він не знає. Були дівчата Влада сестра та її подружка. Дівчата спілкувалися разом з потерпілим ОСОБА_14 . Коли вони поверталися з магазину, то подруга сестри Влада вже йшла додому, вони її зустріли. Коли повернувся з магазину ОСОБА_14 ударів не наносив, телефон та картку не забирав. Коли йшов додому знайшов телефон біля пенька. Прийшов до сестри, витягнув з кишені телефон та сестра запитала де він його взяв, на що він відповів що знайшов. Сестра сказала повернути, що б не було проблем. Він погодився. Дівчата були неповнолітні, років по 14-15. Вони вживали спиртне, ОСОБА_14 скуплявся в магазині, а потім пригощав їх. Було пару літрів горілки. Більшість не пили. Свідки придумують, що він побив ОСОБА_14 та забрав у нього телефон та картку. Про застосування до нього фізичної сили працівниками поліції повідомляв адвоката, що був на досудовому слідстві. Йому адвоката надали лише після допиту. Визнає вину у вчиненні тілесних ушкоджень потерпілому. Пояснив, що коли його доставили в ІТТ м. Знам`янка його не хотіли приймати, оскільки на ньому були тілесні ушкодження (руки побиті). Його били ОСОБА_21 та ще дві особи в сел. Олександрівка та третьому поверсі. Його примусили вказати, що викрав телефон.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях, його вина підтверджується наступними безпосереднього дослідженими в судовому засіданні доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який у судовому засіданні 04.12.2023 пояснив, що вони вийшли за двір, за хвіртку і там стояли розмовляли. ОСОБА_22 йому щось сказав і дав йому «ляща». Він Анкерштейну також у відповідь дав «ляща» і між ними виникла сварка. Він став у стійку. Вибігає обвинувачений і з правої ноги б`є його в груди. Потім все минулося і вони далі пішли сидіти. Він сів на східці. Близько 23 год. вони вийшли другий раз. Він вже збирався йти додому. Попросив знайомих щоб винесли йому води умитися та попити. Він почав умиватися. Обвинувачений з правої руки вдарив його в ліву частину щелепи. В нього сильно почала боліти щелепа. Він запитав обвинуваченого нащо він це зробив, встав, положив в карман телефон із карткою та пішов. Почув з-заду удар в голову та впав. Отямився вже в лікарні. Це відбулося 17 липня, він приїхав після роботи, з суток. Вирішив піти випити, розслабитися, близько 17 години. Він зателефонував знайомим - Ані Бережній з ОСОБА_23 (сестра Влада ОСОБА_24 ). Вони зустрілися біля магазину «Файномаркет», він зайшов до магазину, купив дві пляшки пива «Арсенал» міцне, одну пляшку «Гараж» 1 л., одну пачку сигарет «LD» з капсулами та потім пішли разом до стадіону до будинку (приватний сектор), точну адресу (назву вулиці) не знає. Прийшли до будинку близько 17:50 год. Там був обвинувачений, ОСОБА_22 , ОСОБА_20 (не знає по батькові), ОСОБА_15 та ОСОБА_25 чи ОСОБА_17 , не пам`ятає точно. Вони втрьох зайшли до кухні (він, ОСОБА_26 та ОСОБА_27 ). Власниці не було, вона десь вийшла. Вони всі разом сіли в кухні та почали випивати, курити, а також грали в карти. Через декілька годин (бльзько 19:30 год.) прийшов ОСОБА_28 з бутилкою пива «Жигулівське» об`ємом 2 л. Вони випивали. Потім він взяв ОСОБА_17 та ОСОБА_20 та вони пішли до магазину «Файно» що біля ринку, купили дві пляшки «Гараж», одну пляшку «Revo» та дві пляшки пива «Львівське» об`ємом 2,5 л., пачку сигарет. Повернулися назад та продовжували відпочивати. Через деякий час він, не пам`ятає чому, вийшов до хвіртки. Також за ним вийшли всі присутні за хвіртку і стояли там, чому він не розумів (близько 21:20 год). Потім йому щось на вулиці біля воріт сказав ОСОБА_22 , на що він у відповідь сказав що йому рано пити. ОСОБА_22 дав йому «ляща», а він останньому у відповідь також дав «ляща». Між ними виник конфлікт. Дівчат не було. Вони стояли всі окремо. Тоді підбіг обвинувачений, взяв ОСОБА_22 за праве плече і з правої ноги б`є його (потерпілого) в груди. Він упав на коліна, бо було важко дихати, потім піднявся. Вони всі зайшли у двір, і через 3-4 хвилини він також зайшов у двір та запитав обвинуваченого за що він його вдарив. Обвинувачений у відповідь нічого не сказав. Він присів на східцях та продовжив розмовляти з ОСОБА_29 . Близько 22:40 год. 22:50 год. він вийшов за хвіртку та сів на пеньку біля дерева, метрів за 30-40 від хвіртки, хотів побути один. Всі інші були в будинку. Дівчата від хлопців сиділи окремо. Сварок за столом між ними не було. Потім вийшов обвинувачений з дівчатами та сказав до нього що у них закінчилася випивка і він з дівчатами пішов купувати горілку «Хортиця». Він повернувся назад до компанії та вони грали в карти. Через 30 хвилин повернувся обвинувачений з дівчатами та приніс пляшку горілки. Вони всі випили по 50 грам та вийшли на вулицю перекурити. Він сказав що йому пора додому та дійшов до пенька і сів. До нього підійшли ОСОБА_26 та ОСОБА_27 та він у Ріти попросив винести черпак води умитися та попити. ОСОБА_27 винесла йому води та він згадав, що на вікні у кухні залишив свій телефон та картку. Він попросив ОСОБА_30 , щоб та винесла йому речі. ОСОБА_27 принесла йому телефон та картку, які він поклав до кишені. Він умився. Телефон «Motorola G22» з білим прозорим чохлом, картка «ОТП Банк». Картку він поклав між телефоном та чохлом та поклав останні в праву кишеню штанів. Коли йому ОСОБА_27 принесла воду, всі присутні вийшли за нею. Він почав пити воду, а обвинувачений йому щось сказав. Він на його адресу відповів матом щоб відстав. Обвинувачений з правої руки вдарив його в ліву частину щелепи. Він спитав обвинуваченого нащо, піднявся, ввімкнув ліхтарик на телефоні та пішов додому. Він пройшов 60-70 метрів в сторону стадіону, відчув удав позаду і впав на коліна та більше нічого не пам`ятає. Додому йшов сам. Прийшов до тями вже в лікарні, коли йому хтось світив у очі. Доторкнувшись до голови, на руках побачив кров. ОСОБА_31 був позаду в потилицю. В лікарні йому ставили капельниці, виписали ліки. Через вісім днів приїхав батько та забрав його додому. Моральна шкода обвинуваченим відшкодована, про що надана ним розписка. Цивільний позов заявляти не бажає. Працює охоронником в « ОСОБА_32 ». Пояснив, що на столі в якості закуски були дві пачки чіпсів та сигарети. Анкерштейну 18 років, так він казав, точно не знає. Він йому сказав як жарт (щодо вживання спиртного), а останній сприйняв в серйоз. На вигляд ОСОБА_22 було 18 років. Він мав сильний удар по голові та гематому на лівій частині щелепи. Хто саме вдарив його позаду та забрав телефон він не бачив. Не пробачає обвинуваченому нанесені удари. Будинок належав матері Влада ОСОБА_24 , його туди запросили ОСОБА_26 та ОСОБА_27 . Покарання обвинуваченому просив обрати на розсуд суду. Пояснив, що дати «ляща» - нанести легкий удар внутрішньою частиною ладоні по щоці. Як він в магазині розраховувався карткою бачили ОСОБА_20 та ОСОБА_25 (чи ОСОБА_17 ). Також надав заяву про розгляд кримінального провадження без його участі; міру покарання просив обрати на розсуд суду (том 1 а.с. 22, 232);

- показаннями свідка ОСОБА_33 , яка у судовому засіданні пояснила, що обвинувачений є її племінником. Обвинувачений попросився до них переночувати та вона його впустила. Зранку вже приїхали працівники поліції та забрали останнього. Вона проживає за адресою АДРЕСА_3 з батьком, матір`ю, співмешканцем та двома дітьми. Де вони проживають мають дві кімнати, а загалом будинок великий. Дату та час коли прийшов ОСОБА_34 не пам`ятає, було влітку, тепло на вулиці; прийшов із своїм братом ОСОБА_17 та ще одним хлопцем, ім`я не знає, було темно на дворі, може ніч може ранок. Чи ночував ОСОБА_34 з хлопцями не знає, бо відразу пішла до ліжка спати. Мати його пустила на своє ліжко. В кімнаті ночували вона, чоловік, двоє дітей, ОСОБА_34 . Мати та батько спали в іншій кімнаті. ОСОБА_34 коли приїздив в ОСОБА_35 , залишався в них ночувати. Попросився до них, оскільки крім них більше нікого не має в ОСОБА_36 . ОСОБА_34 розповідав, що по дорозі до них знайшов телефон і банківську картку. Зранку приїхали працівники поліції, вона ще спала, батьки розповіли що ОСОБА_37 забрали. Потім приїхала слідча та питала де телефон і картка, на що вона скалала що ОСОБА_34 повідомляв, що знайшов їх та він просив залишити, щоб можна було віддати потім. Зранку він хотів найти власника та повернути, але не встиг, бо приїхали працівники поліції та забрали його. Телефон був новий, марку не пам`ятає. Вона сказала ОСОБА_38 , що може покласти речі де буде зручніше, щоб діти не чіпали. ОСОБА_34 сказав, що за ковром лежить картка, а телефон за кріслом. Слідча проводила слідчі дії під відеозапис. Вона віддала телефон та картку. На її думку, ОСОБА_34 був трохи напідпитку, як завжди з посмішкою;

- показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_12 , допитаного у присутності законного представника ОСОБА_39 (матері), який суду пояснив, що на досудовому розслідуванні за його участі та в присутності його законного представника проводився слідчий експеримент, під час якого він розказував та показував про обставини події. Вказав, що точної дати та часу не пам`ятає, було жарко, восени, ОСОБА_40 позвав його гуляти. Він пішов до батька Влада, де зустрів останнього. Батько проживає за кафе « ОСОБА_41 » на межі сел. Олександрівка. Вони зібралися, гуляли, випивали. Потім їх позвали до Влада ОСОБА_24 додому. Вони зібралися, він, ОСОБА_34 , ОСОБА_15 та його сестра ОСОБА_42 . Через дві-три години вони пішли до ОСОБА_43 та повернулися назад. Через годину прийшов ОСОБА_44 . Це було під вечір. Вони пішли до магазину «Файно» скупилися та повернулися назад. У Влада Радіонова вдома (біля стадіону) вони вже зустріли ОСОБА_45 . Також там вже був ОСОБА_46 . Почали гуляти. Напилися, пройшло дві-три години. ОСОБА_46 поліз до ОСОБА_37 (обвинуваченого), почав словесно ображати. ОСОБА_34 його відштовхнув та попросив не лізти до нього. Це було навулиці. ОСОБА_47 не послухав та чіплявся словесно далі, спробував вдарити ОСОБА_37 . ОСОБА_34 його ще раз відштовхнув. Потім вони знову пішли випивати. Вийшли на вулицю. Там вже ОСОБА_47 знову поліз до ОСОБА_37 битися, наніс сидячи рукою один удар по обличчю. Вони почали битися. ОСОБА_34 дав ОСОБА_48 у відповідь. Потім він їх розтягнув. ОСОБА_34 та ОСОБА_47 вирвалися, ОСОБА_34 вдарив ОСОБА_49 тричі з ноги в обличчя коли той сидів. Потім вони пішли далі випивати. Згодом ОСОБА_15 , ОСОБА_34 та ОСОБА_47 , ОСОБА_50 та ОСОБА_16 вийшли на дорогу. Що вони робили йому не відомо, він залишився в літній кухні разом з Влада ОСОБА_24 матір`ю та сестрою Рітою. Через 5-6 хвилин його погукав ОСОБА_51 , зайшовши в кухню та повідомивши що там лежить ОСОБА_47 . Він вийшов та побачив, що ОСОБА_47 вже лежав біля забору. Він почав розпитувати у присутніх що з ним, але ніхто не казав. ОСОБА_47 потім отямився. Він запитав у ОСОБА_14 що з ним, на що останній відповів: "нічого, все добре". ОСОБА_52 почав лізти ОСОБА_14 , казав до ОСОБА_37 «малолітній йди додому, тобі пора спати». Він відштовхував ОСОБА_14 , просив не казати такого до ОСОБА_37 . ОСОБА_14 намагався нанести йому удар, але він ухилився та дав йому «ляща». ОСОБА_14 загубив телефон, вони йому допомогли знайти, був у кухні під диваном. Потім вони вже всі зібралися та додому та біля стадіону почали прощатися. ОСОБА_34 на вулиці віддав ОСОБА_14 телефон. Коли передавався телефон були він, ОСОБА_53 , ОСОБА_44 , ОСОБА_34 та його брат ОСОБА_17 . Вони всі разом пішли в одну сторону, через одну хату підійшли до стадіону, метрів 100 та почали прощатися з ОСОБА_54 . Він попрощався з ОСОБА_14 перший та відійшов покурити, інші прощалися. Поки вони прощалися, він відійшов метрів 200-300 до школи та почув як його гукнули ОСОБА_55 та ОСОБА_17 . Він підійшов до стадіону там вже знову лежав ОСОБА_47 . Він знову запитав що з ним, ніхто не відповів. Що трапилося він не бачив, прийшов коли ОСОБА_47 лежав. Він разом з ОСОБА_56 намагався привести до тями ОСОБА_49 . ОСОБА_47 просив принести йому води, принесли води та полили його. ОСОБА_57 та його брат ОСОБА_17 були присутні. Коли ОСОБА_47 лежав без свідомості ОСОБА_34 (обвинувачений) просунув руку до його карману та забрав телефон. Всі з компанії це бачили. ОСОБА_34 не передавав телефон брату. Він разом з ОСОБА_58 пішли додому, що було далі йому не відомо. ОСОБА_14 залишили на місці, поліцію чи швидку не викликали. Що з телефоном йому не відомо. Коли ходили скуплятися до магазину, кошти були у ОСОБА_59 , купували горілку, напій «Revo», пиво. Купував ОСОБА_34 , оскільки вони не повнолітні. Скільки купували спиртного не пам`ятає, горілки 2 пляшки. Розпивали всі. ОСОБА_14 пригощав ОСОБА_45 . Скуплялися двічі, купували те саме, горілки 1 пляшку. Із закуски були чіпси та сухарики, сигарети. Він особисто випив 3 банки «Revo», пива, горілку пили всі разом. ОСОБА_14 був п`яним, пив пляшку «Garag», пляшку пива та з ними пив горілку. У тому що сталося винні дівчата і п`янка;

- показаннями свідка ОСОБА_60 , допитаного у присутності законного представника ОСОБА_61 (матері), який суду пояснив, що на досудовому розслідуванні за його участі та в присутності його законного представника проводився слідчий експеримент, під час якого він розказував та показував про обставини події. Подія відбулася біля стадіону, дату та час не пам`ятає, в серпні минулого року. Він прийшов з роботи, його перестріли друзі ОСОБА_62 та обвинувачений ОСОБА_34 і вони пішли на «хату», де вони у літній кухні сиділи та спілкувалися. Власником будинку є тітка Тома ОСОБА_24 . Це було близько 19 години. Він спілкувався з ОСОБА_17 . ОСОБА_14 з ОСОБА_63 та ОСОБА_64 . ОСОБА_14 привела ОСОБА_65 . ОСОБА_14 обізвав ОСОБА_37 нецензурною лайкою та вони вийшли на вулицю. Він залишився, а коли вийшов ОСОБА_14 на сходах тримався за живіт чи груди рукою. ОСОБА_14 сидів на порозі на одному коліні, казав що йому болить. Що сталося він не бачив, а також не бачив щоб ОСОБА_34 наносив Шпирку удар. Через деякий час вийшли на вулицю до пенька, на перекур. ОСОБА_47 почав знову ображати ОСОБА_37 . Йому було запропоновано піти додому. Це було близько 21-22 години. ОСОБА_38 щось не сподобалось і він чи штовхнув чи вдарив ОСОБА_14 . Коли ОСОБА_14 сидів на порозі, він намагався підняти його та останній хотів йти додому. Потім про щось розмовляв з ОСОБА_22 . Були присутні ОСОБА_14 , ОСОБА_66 і ОСОБА_34 . Потім вони вийшли на вулиці та ОСОБА_14 сів на пеньок. Біля пенька ОСОБА_47 обізвав ОСОБА_37 , останній розізлився та чи вдарив, чи штовхнув ОСОБА_14 . ОСОБА_14 коли сидів на пеньку казав йому що загубив телефон та вони шукали телефон. ОСОБА_42 знайшла телефон на кухні та віддала ОСОБА_67 , коли той сидів на пеньку. Він також шукав телефон, але не бачив його. ОСОБА_65 пішла додому. ОСОБА_62 , ОСОБА_34 та ОСОБА_68 , ОСОБА_42 та ОСОБА_17 стояли на вулиці спілкувалися. Потім ОСОБА_68 пішов до стадіону, казав що потрібно додому, попрощавшись з усіма. Толя пройшов 20 метрів. ОСОБА_34 побіг за ОСОБА_14 , а за ним ОСОБА_17 , ОСОБА_62 , ОСОБА_27 , ОСОБА_15 , а потім він. Коли він прийшов до стадіону, то побачив що ОСОБА_47 лежав на животі. Це відбулося протягом декілька секунд. Він намагався підняти ОСОБА_49 , на що останній казав ні. Він не бачив як ОСОБА_69 наносили удари, бачив його як лежав. Коли він піднімав ОСОБА_49 , останній протирав очі та взявся за голову, побачив кров та знепритомнів. Потім він попрощався з ОСОБА_17 та ОСОБА_64 та пішов в бік школи біля стадіону. Він не бачив щоб хтось брав якісь речі у ОСОБА_14 . Він торкався ОСОБА_14 , намагався розбудити. Також ОСОБА_70 його намагався розбудити, торкаючись лиця. ОСОБА_34 стояв позаду нього, відходив курив, був злий. Чи підходив ОСОБА_34 та його брат ОСОБА_17 близько до ОСОБА_14 не пам`ятає. Потім ОСОБА_34 попросив провести їх до школи та вони пішли провели, попрощалися та почали розходитися. Він пішов з ОСОБА_63 , залишився в нього ночувати. Вранці приїхали працівники поліції. Він та ОСОБА_71 не брали телефон у ОСОБА_14 . У ОСОБА_14 був телефон «Motorolla». Пояснив, що його особисто спиртним пригощав ОСОБА_17 . Був напій «Revo» та 2 літри горілки. В магазин ходили ОСОБА_66 , ОСОБА_34 та ОСОБА_44 . Він особисто не бачив, щоб хтось брав телефон у ОСОБА_14 чи на землі;

- показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_11 , допитаного у присутності законного представника ОСОБА_72 (матері), який суду пояснив, що подія відбулася на АДРЕСА_2 , дату не пам`ятає. До нього додому на 2 дні приїхали ночувати ОСОБА_17 та ОСОБА_73 . ОСОБА_65 позвала ОСОБА_74 , який прийшов з випивкою. Це було влітку 2023. Вдома у нього були ОСОБА_65 , ОСОБА_62 , ОСОБА_75 , ОСОБА_17 та ОСОБА_73 , ОСОБА_68 . Вони всі сиділи в літній кухні на АДРЕСА_2 з 12 год. Потім ОСОБА_47 пішов по випивку, повернувся та вони вживали спиртні напої. Він не пив. В стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_47 в літній кухні почав чіплятися до дівчат та хлопців. ОСОБА_47 щось завівся з ОСОБА_63 і вони вперше вийшли за двір. Були присутні ОСОБА_16 , ОСОБА_76 та ОСОБА_28 . Він в цей час перебував у літній кухні, грав в карти. Потім повинен був прийти з роботи його вітчим та він в літній кухні пішов смажити коржі на вечерю. Зайшов ОСОБА_76 та повідомив що ОСОБА_77 побили. Потім зайшов ОСОБА_78 та вони знову повиходили, а потім сказали що розійдуться по домівках. Слідів побиття на ОСОБА_69 не було. Вони порозходилися та він пішов спати. ОСОБА_79 ночі до нього приїхали працівники поліції та запитували щодо побиття ОСОБА_80 . ОСОБА_81 на двір виходили чотири рази, вирішували свої проблеми. Він був з ними на вулиці лише коли вони розмовляли. Йому відомо, що ОСОБА_14 перепив та почав ображати присутніх, з чого все й почалося. Альберт дав «ляща» ОСОБА_14 . Інші обставини йому не відомі. Коли о 3 год. приїхали працівники поліції, його розбудили та повідомили, що побили чоловіка, який на даний час в лікарні. Потім вони проводили слідство. Спиртні напої приносили ОСОБА_68 та ОСОБА_57 . Приносили горілку 2 літри (1 пляшка) та пиво. Богдан та ОСОБА_82 приїхали до нього в гості на 2 дні, оскільки його сестра проживала у цивільному шлюбі з братом ОСОБА_37 , тому вони ніби як родичі. Причиною конфлікта була поведінка ОСОБА_14 , який почав чіплятися до дівчат. З приводу телефона та картки йому нічого не відомо;

- рапортом помічника чергового відділу поліції №1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_83 від 17.07.2023, відповідно до якого 17.07.2023 отримано заяву та зареєстровано ЄО за №6596 від 17.07.2023 про те, що 17.07.2023 о 00:42 надійшло повідомлення зі служби 102 від охоронця центрального стадіону смт. Олександрівка ОСОБА_84 про те, що 17.07.2023 біля стадіону АДРЕСА_1 він бачив що була бійка (кількість вказати не може), та зараз всі учасники розійшлися, одна людина лежить біля стадіону стогне, що з ним не відомо, чоловік баче з далеку не підходив близько, говоре там багато людей було, і хтось підходив до того чоловіка, що лежить. Які є ушкодження не відомо. До ШМД повідомлено. При виїзді на місце події зі слів охоронця стадіону встановлено що біля стадіону АДРЕСА_1 між групою невідомих людей виникла бійка в ході якої невідомий чоловік отримав тілесні ушкодження а саме гематому на голові та лежав на землі без свідомості, даного громадянина було передано працівникам екстренної медичної служби, та доставлено до лікарні для огляду та надання допомоги (том 1 а.с. 92);

- даними протоколу огляду місця події від 17.07.2023 та відеозаписом до нього, згідно з якими була оглянута проїжджа частина, яка розташовується поруч з домоволодінням за адресою: АДРЕСА_2 . На відстані приблизно 4 метрів від бетонного паркану домоволодіння, на вказаній проїжджій частині, яка має асфальтне покриття виявлено та вилучено сліди РБК на стерильну тканину (бинт), яку поміщено до паперового конверту «Національна поліція України». Також з місця події вилучено контрольний змив РБК на стерильну тканину (бинт), який поміщено до паперового конверту «Національна поліція України». Крім того, вилучено стерильну тканину для порівняння, яку поміщено до паперового конверту «Національна поліція України» (том 1 а.с.93, 166);

- заявою ОСОБА_33 від 17.07.2023, згідно якої остання дає добровільну згоду працівникам поліції на проведення огляду домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 (том 1 а.с.94);

- даними протоколу огляду місця події від 17.07.2023, згідно якого було оглянуто домоволодіння ОСОБА_33 , розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . Під час огляду, зі слів ОСОБА_33 , під килимом у кімнаті, де ночували ОСОБА_57 , ОСОБА_85 та незнайомий хлопець, вона виявила банківську картку та в кріслі вказаної кімнати мобільний телефон, які їй неналежали. Вказані речі ОСОБА_86 добровільно видала у присутності двох понятих, які в подальшому вилучено та поміщено до спецпакетів: 1) банківська картка «ОТР Банк» на ім`я ОСОБА_68 INZ НОМЕР_2 ; 2) мобільний телефон марки «MOTOROLA» у спецпакет - НОМЕР_3 (том 1 а.с.95-98);

- заявою ОСОБА_8 про залучення до провадження як потерпілого від 19.07.2023 у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_87 17.07.2023 близько 00:30 год. наніс йому тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, набряку мозку. Крім того просив прийняти міри щодо крадіжки його банківської картки ОТП Банк та його телефону Моторола G22, які були викрадені в нього з кишені 17.07.2023, коли він був без свідомості (том 1 а.с.98а);

- довідкою лікаря-анастезіолога ОСОБА_88 , згідно якої ОСОБА_89 знаходиться у ВАІТ КНП «Олександрівської лікарні» з 17.07.2023 02:05 год. з попереднім діагнозом: Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Набряк головного мозку. Внутрішньомозкова гематома? Перелом щелепи зліва? Гостре отруєння алкоголем. Гематома щелепи зліва. Гематоми і ссадна (множинні) волосистої частини голови (том 1 а.с.100);

- даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 17.07.2023, згідно якого 17.07.2023 ОСОБА_10 було затримано як особу, підозрювану у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України (том 1 а.с.104-110);

- даними протоколу обшуку затриманої особи від 17.07.2023, згідно якого здійснено обшук ОСОБА_10 під час якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Texno», чорного кольору, ІMEI1: НОМЕР_4 , ІMEI2: НОМЕР_5 з відсутньою сім-картою, який на момент вилучення вимкнений (том 1 а.с.111);

- даними протоколу огляду предмету від 18.07.2023, згідно якого ст. слідчим СВ ВП №1 (м. Знам`янка) КРУП ГУНП в Кіровоградській області капітаном поліції ОСОБА_90 було проведено огляд: мобільного телефону марки «Motorola XT-2231-2», корпус якого чорного кольору, поверх корпусу одягнутий чехол, на момент огляду мобільний телефон увімкнений, при вмиканні присутній пароль; банківської картки «ОТP BANK» № НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_68 , блакитного кольору, без пошкоджень (том 1 а.с.112);

- постановою про визнання, долучення та здачу речових доказів від 18.07.2023, згідно якої мобільний телефон марки «Motorola XT-2231-2» чорного кольору та банківську картку «ОТP BANK» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_68 , яка належить потерпілому ОСОБА_8 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні; мобільний телефон марки «Motorola XT-2231-2» чорного кольору, належний потерпілому ОСОБА_8 - передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів СПД №1 (смт. Олександрівка) ВП №1 (м. Знам`янка) КРУП ГУНП в Кіровоградській області переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів СПД №1 (смт. Олександрівка) ВП №1 ( АДРЕСА_4 ; банківську картку «ОТP BANK» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_68 передано на зберігання ОСОБА_91 (том 1 а.с.113);

- розпискою ОСОБА_92 , який є батьком потерпілого ОСОБА_8 , згідно якої він отримав від старшого слідчого ОСОБА_93 банківську картку ОТП Банк № НОМЕР_1 , відкриту на ім`я його сина, яку зобов`язався зберігати до вирішення справи по суті, так як син перебуває у тяжкому стані (том 1 а.с.114);

- ухвалою слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.07.2023, згідно якої накладено арешт у кримінальному провадженні від 17.07.2023 №0000663, на майно, вилучене 17.07.2023 в ході проведення огляду місця події, а саме на: мобільний телефон марки «Motorola XT-2231-2» чорного кольору та банківську картку «ОТP BANK» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_68 , власником яких є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборонивши розпорядження вказаним майном (том 1 а.с.115-116);

- даними протоколу огляду предмету від 27.07.2023, згідно якого ст. слідчим СВ ВП №1 (м. Знам`янка) КРУП ГУНП в Кіровоградській області капітаном поліції ОСОБА_90 було проведено огляд двох паперових конвертів зі змивом РБК та контрольним змивом РБК, на кожному з яких мається напис барвником синього кольору «Змив РБК» та «Контрольний змив РБК» під час ОМП по АДРЕСА_2 (том 1 а.с.119);

- постановою про визнання, долучення та здачу речових доказів від 27.07.2023, згідно якої два паперових конверти зі змивом РБК та контрольним змивом РБК визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів СПД №1 (смт. Олександрівка) ВП №1 ( АДРЕСА_4 (том 1 а.с. 120);

- висновком ескперта №68 від 28.08.2023, згідно якого при вивченні медичної карти стаціонарного хворого №3048/138 КНП «Олександрівська лікарня» на гр. ОСОБА_8 , 2003 р.н., експерт прийшов до підсумку, що у гр. ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: крововиливу під м`які мозкові оболонки, гематоми в ділянці лівої щелепи, множинних гематом, саден на волосистій частині голови, садна в області потилиці, які утворилися від дії тупого (их) предмету (ів). Закрита черепно-мозкова травма у вигляді крововиливу під м`які мозкові оболонки, гематоми, садна в ділянці обличчя та волосистої частини голови, відноситься до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше, як три тижні (21 день), згідно п.2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджено наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6. Тяжкість клінічного перебігу черепно-мозкової травми зумовлена не тяжкістю травми, а наявністю алкогольного сп`яніння середнього ступеня тяжкості (концентрація алкоголю в крові 1,52г/дм?). У медичній карті стаціонарного хворого №3048/138 КНП «Олександрівська лікарня» на гр. ОСОБА_8 , 2003 р.н., відсутній опис та кількість тілесних ушкоджень, тому говорити про кількість травматичних впливів, що спричинили тілесні ушкодження, не можливо. Судово-медичних даних, які б вказували на утворення тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_8 при падінні з положення стоячи на плоскість чи виступаючі предмети немає. Судово-медичних даних по яким можна було говорити про послідовність спричинення тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_8 немає. В тілесних ушкодженнях відображені загальні властивості тупих предметів, індивідуальні властивості не відображені, тому могли утворитися як від удару кулаком руки, так і від іншого тупого предмету з обмеженою контактною поверхнею. Гематома в ділянці лівої щелепи могла утворитися від удару тупого предмету направленого зліва направо. В інших тілесних ушкодженнях говорити про направлення ударів тупими предметами не є можливим. В момент отримання тілесних ушкоджень потерпілий міг перебувати в самому різному положенні до нападаючого яке могли взаємно змінюватись до травмуючого предмета та особи, що спричиняла удари. Особа в момент заподіяння пошкоджень, могла знаходитись в самому різному положенні стосовно потерпілого. Потерпілий після нанесення наявних на його тілі тілесних ушкоджень міг чинити будь-які самостійні дії, переміщатись, кричати звати на допомогу, тощо. Тілесні ушкодження не були небезпечними для життя. Діагноз: Забій головного мозку, встановлений в КНП «Олександрівська лікарня» не підтверджений КТ-дослідженням (том 1 а.с. 121-124);

- повідомленням директора КНП «Олександрівська лікарня» Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області від 17.08.2023 №617, згідно якого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у період з 17.07.2023 по 25.07.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології з ліжками інтенсивної терапії. При поступленні у пацієнта було взято кров на вміст алкоголю. Згідно виписки з акту №2546 від 31.07.2023 вміст алкоголю в крові ОСОБА_8 становить 1,52 г/дм?, що відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння (том 1 а.с.126, 127);

- заявами ОСОБА_72 від 28.07.2023 про надання добровільної згоди працівникам поліції на проведення слідчого експерименту у її домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 (том 1 а.с.131, 137);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 28.07.2023 за участю свідка ОСОБА_12 , згідно якого останній розповів та показав як і яким чином ОСОБА_10 були нанесені тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 17.07.2023 (том 1 а.с.132-136);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 28.07.2023 за участю свідка ОСОБА_60 , ілюстративними таблицями до нього та відеозаписом, згідно яких останній розповів про обставини подій, які мали місце в ніч з 16.07.2023 на 17.07.2023 (том 1 а.с.138-144);

- висновком експерта судової товарознавчої експертизи №3324 від 21.07.2023, згідно якого ринкова вартість станом цін на 17.07.2023, викраденого в гарному технічно-справному стані мобільного телефону «Motorola G22», чорного кольору, з об`ємом пам`яті 1258 GB та об`ємом оперативної пам`яті 4 GB, без пошкоджень, без інших комплектуючих, придбаного новим весною 2023 складає 5038,89 грн. (том 1 а.с.146-152);

- розпискою ОСОБА_8 від 04.12.2023, згідно якої він отримав від адвоката ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди кошти в сумі 5000 грн.; претензій не має (том.1 а.с.91).

Разом з тим, у судовому засіданні прокурор відмовився від допиту свідків ОСОБА_94 та ОСОБА_95 (том 2 а.с.212-213).

А тому суд, за згодою сторони захисту, прийняв відмову прокурора від допиту в судовому засіданні вказаних свідків.

Допитавши потерпілого, свідків та обвинуваченого, дослідивши надані докази, керуючись ст.129 Конституції України, ст.ст.17, 22, 23 КПК України щодо презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини поза розумним сумнівом, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечуючи відповідно до вимог ст.321 КПК України здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямувавши судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, надавши сторонам кримінального провадження можливість подання ними суду доказів, самостійного обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їхніх правових позицій, провівши судовий розгляд у відповідності до вимог ст.337 КПК України лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд приходить до наступного висновку.

Зазначені вище докази є належними, оскільки у своїй сукупності підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст.91 КПК України, та є допустимими, оскільки отримані в порядку, встановленому нормами КПК України та без порушень. Вони є послідовними, не містять протиріч, переконливими як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку. Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування. А тому, суд приймає до уваги при ухваленні вироку вказані докази, як докази вини обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень.

В постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, від 08 жовтня 2019 року у справі № 195/1563/16-к, від 21 січня 2020 року у справі № 754/17019/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 760/23459/17 зауважено, що законодавець в ст. 94 КПК України вказує, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке є основою для прийняття процесуальних рішень у кримінальному провадженні.

В той же час, суд критично ставиться до показань обвинуваченого стосовно того, що мобільний телефон та банківську картку потерпілого він не викрадав, оскільки такі показання спростовуються здобутими у кримінальному провадженні вищезазначеними доказами у їх сукупності, зокрема:

- показаннями потерпілого ОСОБА_8 про те, що картку він поклав між телефоном та чохлом та поклав останні в праву кишеню штанів;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні вказав, що коли ОСОБА_47 лежав без свідомості обвинувачений ОСОБА_10 просунув руку до його карману та забрав телефон; обвинувачений телефон брату не передавав;

- показаннями свідка ОСОБА_33 про те, що обвинувачений ОСОБА_10 приніс додому мобільний телефон та банківську картку, хоча й повідомляв її що знайшов дані речі.

Будь-яких істотних суперечностей чи розбіжностей в показах потерпілого та свідків, на чому наголошував захисник, суд не вбачає та підстав для сумніву у достовірності та правдивості їх показів не має, оскільки пояснення вказаних осіб узгоджуються із сукупністю інших доказів (в тому числі письмових), зібраних у справі, та підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Судом в ході судового розгляду досліджені всі процесуальні джерела доказів (ст. 84 КПК України), які були заявлені та надані сторонами на підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України), в обсязі та в порядку, передбаченому § 3 глави 28 КПК України. Про дослідження будь-яких інших джерел доказування (у тому числі про допит свідків, від допиту яких відмовився прокурор) сторони не зазначали, клопотань про долучення, дослідження або перевірку таких доказів до суду не надходило, сторони висловили свою думку про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами.

При цьому судом для забезпечення дотримання вимог статей 22, 42, 43 КПК України (щодо можливості ознайомлення з матеріалами обвинувачення, оцінки доказів), статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Право на справедливий суд), судом до матеріалів провадження під час судового розгляду долучено й інші документи, які надано прокурором, в тому числі й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти наведених вище доказів на підтвердження фактів та обставин, що підлягають доказуванню.

Під час судового слідства обвинувачений пояснив, що надав під час досудового слідства відповідні викривальні пояснення, оскільки працівники відділу поліції застосовували відносно нього фізичну силу.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000078 від 14.08.2024, внесено відомості про кримінальне правопорушення, яке кваліфіковане за ч.2 ст. 365 КК України, а саме, що 14.08.2024 під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_10 в ході допиту повідомив, що працівники відділу поліції (м. Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області в ході затримання нанесли останньому тілесні ушкодження шляхом нанесення дубинкою по рукам.

Однак, на час винесення вироку по даному кримінальному провадженню суду не надано доказів застосування щодо обвинуваченого недозволених методів слідства працівниками поліції, не наведено жодних обставин для таких тверджень.

А тому, посилання обвинуваченого та його захисника на застосування до обвинуваченого незаконних методів дізнання суд розцінює як спосіб захисту та намагання уникнути справедливого покарання за вчинення ним кримінальних правопорушень.

Крім того, така позиція обвинуваченого не узгоджується з показами свідка ОСОБА_12 , який вказав саме на нього, як на особу, яка забрала мобільний телефон з банківською карткою у потерпілого, а також матеріалами кримінального провадження.

Також, суд критично відноситься до позиції обвинуваченого щодо невизнання вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 186 КК України та вважає таку позицію як спосіб захисту, обраний обвинуваченим, з метою уникнути відповідальності за скоєні ним кримінальні правопорушення.

Таким чином, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні, у їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність обвинувачення, висунутого ОСОБА_10 відповідно до обвинувального акту.

У зв`язку з цим, суд, розглядаючи справу в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_10 за ч.2 ст. 125 КК України, як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я; за ч.4 ст. 186 КК України - як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану; за ч. 1 ст. 357 КК України - як викрадення офіційних документів.

При призначенні ОСОБА_10 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винуватого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_10 вчинив кримінальні проступки (ч.2 ст. 125 КК України та ч.1 ст. 357 КК України) та кримінальне правопорушення, які віднесено до категорії тяжких злочинів (ч.4 ст. 186 КК України).

Як особа, обвинувачений ОСОБА_10 повнолітній, судимий вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 08.12.2022 за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 2 роки; перебуває на обліку Кропивницького районного відділу №1 філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області з 17.02.2023, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання компроментуючими матеріалами селищна рада не володіє, не одружений, утриманців не має (том 1 а.с.154, 155, 156, 159, 160-161, 163, 165).

Під час виступу у судових дебатах та останньому слові обвинувачений зазначив, що щиро кається у вчиненому злочину, а саме нанесенні легких тілесних ушкоджень.

Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину має знаходити своє відображення в матеріалах кримінального провадження та, як прояв суб`єктивної поведінки обвинуваченого, равно як і факт активного сприяння розкриття злочинів, має існувати безпосередньо із моменту вчинення злочину, а не виникати внаслідок тягаря зібраних доказів та невідворотності покарання.

У постанові №199/6365/19 Верховний Суд звертав увагу на послідовну практику, згідно з якою розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

У зв`язку з наведеним Верховний Суд зробив висновок, що щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Розпискою ОСОБА_8 від 04.12.2023 підтверджується, що він отримав від адвоката ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди кошти в сумі 5000 грн.; претензій не має (том.1 а.с.91).

Однак під час судового розгляду, потерпілий вказав, що не пробачає обвинуваченому нанесені удари, цивільний позов заявляти не бажає. Обвинувачений під час допиту потерпілого не висловлюв каяття у нанесенні тілесних ушкоджень останньому, не намагався вибачитися перед потерпілим. На стадії судових дебатів та останнього слова, обвинувачений ОСОБА_10 обмежився лише формальним частковим визнанням вини, не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, що не узгоджується з вищевказаними мотивами стосовно визначення щирого каяття.

Тому, на думку суду, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України під час судового розгляду не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У той же час згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема, у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, який вчинив кримінальні проступки та тяжкий злочин, не одружений, утриманців не має, тобто не міцних соціальних зв`язків, раніше судимий за вчинення умисного корисливого злочину, на шлях виправлення не став та повторно вчинив кримінальні правопорушення, зокрема й аналогічні, що підтверджує відсутність позитивних змін в його особистості й неготовність, небажання до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції його від суспільства.

У зв`язку з зазначеним, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_10 покарання у межах санкцій, встановлених ч.2 ст. 125 та ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі, за ч.4 ст.186 КК України - у виді позбавлення волі, з застосуванням положень ч.1 ст. 70 КК України, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

При застосуванні правил ст.71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Аналогічна позиція викладена у постанові Об`єднаної палати ККС ВС від 25.06.2018 справа № 511/37/16-к, постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 24.05.2018 справа № 310/3080/16-к, постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 128/5484/13-к.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_10 , вчинив кримінальні правопорушення до відбуття покарання за вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 08.12.2022, відповідно до якого він був засуджений за ч.4 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 2 роки, суд вважає за необхідне призначити йому остаточне покарання, за правилами ст. 71 КК України.

При застосуванні правил ст.71 КК України суд враховує, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

При цьому суд враховує правову позицію викладену у п. 10 абз. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до якої, виходячи з положень частини 2 статті 75 КК України, а також змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України, про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання є неприпустимим, а тому відсутні підстави для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України - зі звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Призначення обвинуваченому ОСОБА_10 , саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст.50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

Цивільний позов у кримінальному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_10 не заявлено.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 на досудовому розслідуванні ухвалою слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.07.2023 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 17.07.2023 до 14.09.2023 ( том 1 а.с.32-35, 104-107).

Ухвалами Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 13.09.2023, 01.11.2023, 21.12.2023, 17.01.2024, 06.03.2024, 03.04.2024, 08.05.2024, 26.06.2024 та 14.08.2024 продовжено стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13.10.2024 (том 1 а.с.38-41, 69-72, 203-206, 240-243, том 2 а.с. 61-64, 94-97, 132-135, 188-191, 242-245).

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_10 у строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення у період з 17.07.2023 по 09.10.2024 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.07.2023 накладено арешт у кримінальному провадженні від 17.07.2023 №0000663 на майно, вилучене 17.07.2023 в ході проведення огляду місця події, а саме на: мобільний телефон марки «Motorola XT-2231-2» чорного кольору та банківську картку «ОТP BANK» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_68 , власником яких є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборонивши розпорядження вказаним майном (том 1 а.с.115-116).

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність скасування арешту з вищевказаного майна, що є речовими доказами у кримінальному провадженні, після вступу вироку в законну силу.

Керуючись ч.2 ст. 125, ч.4 ст. 186, ч.1 ст. 357, 70, 71 КК України, 100, 124, 174, 368-371, 373-374, 376, 394-395, 615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.4 ст. 186, ч.1 ст.357 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст. 125 КК України - у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

- за ч.1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки;

- за ч.4 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 5 (п`ять) місяців.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 5 (п`ять) місяців.

На підставі ч. 1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати до призначеного покарання за даним вироком, невідбутий строк покарання за вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 08.12.2022 та остаточно призначити ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі строком 8 (вісім) років 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з дня ухвалення вироку з 10.10.2024.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк призначеного покарання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк попереднього ув`язнення з 17.07.2023 по 09.10.2024 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід застосований відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Після набрання вироком законної сили скасувати захід кримінального провадження, застосований ухвалою слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.07.2023 у виді накладення арешту на мобільний телефон марки «Motorola XT-2231-2» чорного кольору та банківську картку «ОТP BANK» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_68 , власником яких є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 із забороною розпорядження вказаним майном.

Речові докази:

- банківську карту «ОТP BANK» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_68 та передану на зберігання під розписку ОСОБА_91 повернути власнику ОСОБА_8 ;

- мобільний телефон марки «Motorola ХТ-2231-2», переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів СПД №1 (смт. Олександрівка) ВП №1 (м. Знам`янка) КРУП ГУНП в Кіровоградській області за адресою: АДРЕСА_4 - повернути власнику ОСОБА_8 ;

- два паперових конверти з речовиною бурого кольору (змивом РБК та контрольним змивом РБК), передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів СПД №1 (смт. Олександрівка) ВП №1 (м. Знам`янка) КРУП ГУНП в Кіровоградській області за адресою: АДРЕСА_4 знищити.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрівський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1