Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/9643/24
Провадження № 1-в/644/823/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку суду у відповідність до вимог нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його відносно засудженого,

ВСТАНОВИВ:

У провадження Орджонікідзевського районного суд м. Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі за текстом ОСОБА_4 /засуджений), про приведення у відповідність судового рішення до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX (арк. спр. 2).

Вироком Дворічанського районного суду Харківської області від 04.04.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених: за ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту його затримання, а саме з 07.11.2018.

09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, чинний з 09 серпня 2024 року (надалі за текстом Закон № 3886-ІХ), яким встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Вказаним Законом № 3886-ІХ підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна (ст. 185, 190, 191 КК України), чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі викладеного, засуджений ОСОБА_4 відповідно до вимог Закону № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, просив суд привести вирок суду у відповідність до вимог нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його відносно засудженого

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 05.11.2024, справа № 644/9643/24 визначена на розгляд судді ОСОБА_1 .

Засуджений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у режимі відеоконференції, у судовому засіданні підтримав свою заяву.

У судовому засіданні прокурор пояснив, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , водночас зауважив, що згідно вироку Дворічанського районного суду Харківської області від 04.04.2019 підлягають декриміналізації виключно два епізоди, зокрема: епізод 2 від 18.10.2018 о 03 год 00 хв на суму 308,00 грн, епізод 5 від 07.11.2018 о 01 год 30 хв 737,00 грн за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки сума викраденого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1 841,00 грн), а тому вони не є кримінально караними діяннями.

Заразом, декриміналізація зазначених епізодів не впливає на кваліфікацію дій та остаточне покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки епізоди 1, 3, 4, 6, 7, 8 за вироком Дворічанського районного суду Харківської області від 04.04.2019 ч. 3 ст. 185 КК України не підлягають декриміналізації та є кримінально караними через те, що розмір викраденого перевищує два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення правопорушень, зокрема станом на 18.10.2018 та 07.11.2018.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Покарання призначається за конкретною частиною та статтею КК України. Відповідно засуджену особу можна звільнити від покарання за конкретною частиною та статтею КК України, а не за окремим епізодом, який входить до складу кримінального правопорушення.

Суд, заслухавши пояснення засудженого, доводи прокурора, дослідивши матеріали справи, особову справу засудженого, дійшов висновку, що заява засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

З матеріалів справи вбачається, що засуджений відбуває покарання в умовах ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43)» (арк. спр. 1), яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Таджицька, 7, отже справа підсудна Орджонікідзевському районному суду м. Харкова на підставі ч.2 ст. 539 КПК України.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Судом установлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимий вироками:

31.07.2014 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.3 ст. 185 КК України, до 4 років 4 місяців позбавлення волі, 03.07.2015 звільнений з місць позбавлення волі, умовно-достроково з не відбутим строком 8 місяців;

08.02.2019 Барвінківським районним судом Харківської області за ч. 4 ст. 296 КК України, до 5 років позбавлення волі (арк. о/с 35-39);

04.07.2019 Київським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 187 КК України, за яким призначено покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна (арк. о/с 75-77);

04.04.2019 вироком Дворічанського районного суду Харківської області від (арк. о/с 60 72) засудженим ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 (чотирьох) років (арк. о/с 60-72).

Водночас, згідно з вироками Барвінківського районного суду Харківської області від 08.02.2019 та Київського районного суду м. Харкова від 04.07.2019 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засуджений за інші кримінальні правопорушення за ч. 4 ст. 289 та ч. 3 ст. 187 КК України, кримінальна караність яких не усунута, та які не підлягають декриміналізації відповідно до Закону № 3886-ІХ.

Суд установив, що за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31.07.2014 за ч.3 ст. 185 КК України засуджений наразі відбув покарання.

Відповідно до вироку Дворічанського районного суду Харківської області від 04.04.2019 (арк. о/с 60 72) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 розраховано з моменту його затримання, зокрема: з 07 листопада 2018 року.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30.01.2020 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточно призначено відбування покарання, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна, відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю усіх злочинів за які ОСОБА_4 був засуджений, зокрема вироками: від 08.02.2019 Барвінківським районним судом Харківської області за ч. 4 ст. 296 КК України, до 5 років позбавлення волі; від 04.07.2019 Київським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 187 КК України, за яким призначено покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна; від 04.04.2019 вироком Дворічанського районного суду Харківської області від (арк. о/с 60 72) засудженим ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 (чотирьох) років (арк. о/с 95).

Відповідності до прийнятого Верховною Радою України 18 липня 2024 року Закону № 3886-ІХ, який набув чинності 09 серпня 2024 року, статтю 51 КУпАП викладено в такій редакції: «Дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до тридцяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`яти діб.

Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені особою, яка три і більше разів протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, тягнуть за собою накладення штрафу від шестисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб».

Порівняно з попередньою редакцією цієї статті зазначені зміни передбачають, зокрема, збільшення мінімального порогу відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, шахрайства, привласнення або розтрати з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 було зроблено висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Відповідно до положення ст. 51 КУпАП , в редакції Закону № 3886-ІХ, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Цим Законом № 3886-ІХ, внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та викладено ст. 51 КУпАП в новій редакції, якою визначено адміністративну відповідальність за вчинення дрібної крадіжки, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказаним Законом підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна (ст. 185, 190, 191 КК України), чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподаткований мінімум доходів громадян - це грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України. Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України, визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи ( у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Податкового кодексу України, сума неоподатковуваного мінімуму доходів громадян встановлюється на рівні податкової соціальної пільги. Податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлюється законом України про державний бюджет України на конкретно визначений рік, так станом на 2018 рік, згідно з Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік», з 01 січня 2018 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць становить 1 762,00 грн, з 01 липня 2018 року 1 841,00 грн, з 01 грудня 2018 року 1 921,00 грн тощо.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 липня 2018 року по 01 грудня 2018 року становив 920 грн 50 коп (1 841,00 грн розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.07.2018 х на 50 %). Тобто, два неоподатковуваних мінімума доходів громадян за цей період становлять суму у розмірі: 920,50 грн х 2 = 1 841,00 грн.

Згідно з вироком Дворічанського районного суду Харківської області від 04.04.2019 (арк. о/с 60 72) засудженим ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 (чотирьох) років, вчинено кілька епізодів крадіжок, вартість таємно викраденого чужого майна стосовно кожного окремо становила:

- епізод № 1 від 18.10.2018 о 02 год 20 хв 58 256 грн 60 коп, що на момент вчинення кримінального правопорушення становить суму більшу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, зокрема більшу від 1 841,00 грн, тобто кримінальна караність цього діяння наразі не усунута (арк. о/с 61);

- епізод № 2 від 18.10.2018 о 03 год 00 хв 308 грн 00 коп, що на момент вчинення кримінального правопорушення становить суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, зокрема меншу від 1 841,00 грн, тобто кримінальна караність цього діяння наразі усунута (арк. о/с 61);

епізод № 3 від 18.10.2018 о 03 год 40 хв 8 473 грн 00 коп, що на момент вчинення кримінального правопорушення становить суму більшу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, зокрема більшу від 1 841,00 грн, тобто кримінальна караність цього діяння наразі не усунута (арк. о/с 62);

- епізод № 4 від 07.11.2018 о 01 год 00 хв 4 453 грн 65 коп, що на момент вчинення кримінального правопорушення становить суму більшу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, зокрема більшу від 1 841,00 грн, тобто кримінальна караність цього діяння наразі не усунута (арк. о/с 63);

епізод № 5 від 07.11.2018 о 01 год 30 хв 737 грн 00 коп, що станом на момент вчинення кримінального правопорушення становить суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, зокрема меншу від 1 841,00 грн, тобто кримінальна караність цього діяння наразі усунута (арк. о/с 63);

епізод № 6 від 07.11.2018 о 02 год 00 хв 14 463 грн 69 коп, що станом на момент вчинення кримінального правопорушення становить суму більшу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, зокрема більшу від 1 841,00 грн, тобто кримінальна караність цього діяння наразі не усунута (арк. о/с 64 65);

епізод № 7 від 07.11.2018 о 03 год 30 хв 9 533 грн 72 коп, що станом на момент вчинення кримінального правопорушення становить суму більшу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, зокрема більшу від 1 841,00 грн, тобто кримінальна караність цього діяння наразі не усунута (арк. о/с 65 68);

епізод № 8 від 07.11.2018 о 03 год 40 хв 15 029 грн 55 коп, що станом на момент вчинення кримінального правопорушення становить суму більшу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, зокрема більшу від 1 841,00 грн, тобто кримінальна караність цього діяння наразі не усунута (арк. о/с 68).

Суд установив, що епізоди 1, 3, 4, 6, 7, 8 не підлягають декриміналізації та є кримінально караними через те, що розмір викраденого перевищує два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення правопорушень, зокрема станом на 18.10.2018 та 07.11.2018.

Натомість епізоди 2 та 5 підлягають декриміналізації та за їх вчинення засуджений підлягає звільненню від покарання, оскільки сума викраденого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1 841,00 грн), а тому вони не є кримінально караними діяннями, при цьому декриміналізація зазначених епізодів не впливає на кваліфікацію дій та остаточне покарання за вироком Дворічанського районного суду Харківської області від 04.04.2019 (арк. о/с 60 72).

Оскільки вартість викраденого майна на час вчинення окремих епізодів діяння не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімума, до цього діяння застосовується ст. 5 КК України.

Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна та шахрайство, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ч.3 ст. 185 КК України (епізод 2 від 18.10.2018 та 5 від 07.11.2018).

За частиною 2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч.1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч.1 ст.74 КК України).

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На переконання суду, унесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), і шахрайство, за що передбачена кримінальна відповідальність.

Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи. Відповідні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 22.08.2024 по справі №567/507/23.

Згідно з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, за якими: «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Частина 6 ст. 3 КК передбачає, що зміни до КК можуть вноситися, зокрема, законами про внесення змін до законодавства України про адміністративні правопорушення, що відрізняє ситуацію, яка розглядається, від змін нормативно-правових актів інших галузей права.

Відповідно до положення ст. 51 КУпАП , в редакції Закону № 3886-ІХ, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, з 09.08.2024 кримінальна, а не адміністративна відповідальність за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату майна настає, якщо вартість такого майна з урахуванням відповідних положень Податкового кодексу України, Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» у період з 01.07.2018 до 01.12.2018 становить понад 1 841 грн 00 коп.

ОСОБА_4 згідно з вироком Дворічанського районного суду Харківської області від 04.04.2019, здійснив крадіжку майна за епізодами 2 та 5 на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що наразі не є кримінально караним. Водночас за епізодом 1, 3, 4, 6, 7, 8 згідно вироку Дворічанського районного суду Харківської області від 04.04.2019 засуджений здійснив крадіжку майна, розмір якого перевищує два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день вчинення крадіжки, а відтак вчинене ним діяння за вказаними епізодами є кримінально караними та не підлягає декриміналізації згідно з Законом № 3886-IX від 18.07.2024.

Водночас, як зазначалось вище, вартість майна, за епізодами 2 та 5 крадіжки згідно з вироком Дворічанського районного суду Харківської області від 04.04.2019, що становить 308,00 та 737,00 грн відповідно, тобто менше двох розмірів неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який встановлено на моменти вчинення відповідного діяння.

Отже, вказані діяння не можуть вважатись кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого ОСОБА_4 засуджений зазначеним вироком, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено адміністративну відповідальність, 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами в ч. 2 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі ч.2 ст. 74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні. При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за ч. 2 ст. 74 КК України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

За приписами ч. 3 ст. 74 КК України визначено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 цього Кодексу.

Водночас, суд звертає увагу на те, що положеннями КК України та КПК України не передбачено можливості вирішення питання про приведення вироку суду у відповідність до закону, а лише передбачають лише можливість вирішення питання про звільнення засудженого від покарання та його відбування.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до ч. 3 ст. 57, ч.1 ст. 58, ч.1 ст. КК України),11,13,13-2 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Отже, вироком Дворічанського районного суду Харківської області від 04.04.2019 ОСОБА_4 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. Початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_4 07.11.2018.

З огляду на наведене, оскільки за вироком Дворічанського районного суду Харківської області від 04.04.2019 за епізодами 2 від 18.10.2018 та 5 від 07.11.2018 ОСОБА_4 вчинив крадіжку на суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення кримінального правопорушення, що відповідно до Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караним діянням на цей час.

Натомість епізоди 1, 3, 4, 6, 7, 8 не підлягають декриміналізації та є кримінально караними через те, що розмір викраденого перевищує два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення правопорушень, зокрема станом на 18.10.2018 та 07.11.2018.

Суд наголошує, що відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Покарання призначається за конкретною частиною та статтею КК України. Відповідно засуджену особу можна звільнити від покарання за конкретною частиною та статтею КК України, а не за окремим епізодом, який входить до складу кримінального правопорушення.

Отже враховуючи, що ОСОБА_4 згідно вироку Дворічанського районного суду Харківської області від 04.04.2019 за епізодами 2 від 18.10.2018 та 5 від 07.11.2018, завдав матеріальної шкоди на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки, тобто вчинені ним діяння, відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ, не є кримінально-караними на теперішній час, суд дійшов висновку про необхідність звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання за даним епізодами вироку, на підставі ч.2 ст. 74 КК України. При цьому декриміналізація зазначеного епізоду не впливає на кваліфікацію дій та остаточне покарання за вироком суду, відповідно і на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30.01.2020 (арк. о/с 95).

Суд наголошує, що відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Покарання призначається за конкретною частиною та статтею КК України. Відповідно засуджену особу можна звільнити від покарання за конкретною частиною та статтею КК України, а не за окремим епізодом, який входить до складу кримінального правопорушення.

Керуючись ст.107 ч.4, ст.537 ч.1 п.13, ст.539 ч.2 п.2 та ч.5, п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 року, ст. 5, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ч.2 ст. 74, 75 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку суду у відповідність до вимог Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, чинний з 09 серпня 2024 року, який звільняє від покарання або пом`якшує його відносно засудженого задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного Дворічанського районного суду Харківської області від 04.04.2019 за епізодом 2 від 18.10.2018 о 03 год 00 хв на суму 308,00 грн, за епізодом 5 від 07.11.2018 о 01 год 30 хв 737,00 грн за ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч.2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

В іншій частині раніше визначеної кваліфікації та призначеного вироком Дворічанського районного суду Харківської області від 04.04.2019 остаточного покарання залишається незмінним.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати засудженим за вироком Дворічанського районного суду Харківської області від 04.04.2019 за ч.3 ст. 185 з призначеним йому покаранням у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відраховано з моменту його затримання, зокрема з 07.11.2018.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/.

Суддя ОСОБА_1