Справа № 461/9224/13-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1135/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові кримінальне провадження №0000006 про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за ч.1 ст.364, ч.2 ст.307, ч.2 ст.365, ч.2 ст.15 ч.3 ст.368 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , за ч.1 ст.364, ч.2 ст.307, ч.2 ст.365, ч.2 ст.15 ч.3 ст.368 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , за ч.5 ст.27 ч.1 ст.364, ч.2 ст.307, ч.5 ст.27, ч.2 ст.15 ч.3 ст.368 КК України,

за участю прокурора: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 06 грудня 2017 року,

встановила :

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 06 грудня 2017 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 в частині обвинувачення за ч.1 ст.364, ч.1 ст. 365 КК України закрито на підставі п.4 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

ОСОБА_6 визнато винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.307 ч.2, ст.15 ч.2 ст.368 ч.3 КК України та призначити йому покарання:

- за ст.307 ч.2 КК України 6 (шість) років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- за ст.15 ч.2 - ст.368 ч.3 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права займати будь-які посади в правоохоронних органах або органах державної влади на 2 (два) роки та конфіскацією майна.

Відповідно до ст.54 КК України, застосовано до ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення спеціального звання «майор міліції».

Згідно ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією майна, з позбавленням права займати будь-які посади в правоохоронних органах або органах державної влади на 2 (два) роки та з позбавленням спеціального звання «майор міліції».

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в строк відбуття покарання ОСОБА_6 зараховано час перебування під вартою з 19.04.2013 року до 18.04.2014 року.

На підставі ч.2 ст.4, ч.2 ст.5 КК України, застосовано до засудженого ОСОБА_13 зворотню дію в часі ЗУ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», як норму, що пом`якшує становище обвинуваченого.

Зараховано засудженому ОСОБА_6 в строк відбуття основного покарання термін попереднього ув`язнення з 19.04.2013 року до 18.04.2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання постановлено рахувати засудженому ОСОБА_6 з моменту звернення вироку до виконання.

Обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у виді застави до набрання вироком законної сили залишено без змін. Після набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді застави скасувано. Кошти, внесені в якості застави в розмірі 85 260 (вісімдесят п`ять тисяч двісті шістдесят) гривень постановлено повернути заставодавцю ОСОБА_14 .

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 в частині обвинувачення за ч.1 ст.364, ч.1 ст. 365 КК України закрито на підставі п.4 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.307 ч.2, ст.15 ч.2 ст.368 ч.3 КК України та призначено йому покарання:

- за ст.307 ч.2 КК України 6 (шість) років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- за ст.15 ч.2 - ст.368 ч.3 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права займати будь-які посади в правоохоронних органах або органах державної влади на 2 (два) роки та конфіскацією майна.

Відповідно до ст.54 КК України, застосовано до ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення спеціального звання «капітан міліції».

Згідно ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією майна та з позбавленням права займати будь-які посади в правоохоронних органах або органах державної влади на 2 (два) роки та з позбавленням спеціального звання «капітан міліції».

На підставі ч.2 ст.4, ч.2 ст.5 КК України, застосовано до засудженого ОСОБА_15 зворотню дію в часі ЗУ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», як норму, що пом`якшує становище обвинуваченого.

Зараховано засудженому ОСОБА_7 в строк відбуття основного покарання термін попереднього ув`язнення з 19.04.2013 року до 18.04.2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання постановлено рахувати засудженому ОСОБА_7 з моменту звернення вироку до виконання.

Обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у виді застави до набрання вироком законної сили залишено без змін. Після набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді застави скасовано. Кошти, внесені в якості застави в розмірі 85 260 (вісімдесят п`ять тисяч двісті шістдесят) гривень повернуто заставодавцю ОСОБА_16 .

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 в частині обвинувачення за ч.5 ст.27 - ч.1 ст.364 КК України закрито на підставі п.4 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.307 ч.2, ст.27 ч.5, ст.15 ч.2 ст.368 ч.3 КК України та призначено йому покарання:

-за ст.307 ч.2 КК України 6 (шість) років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-за ст.27 ч.5 - ст.15 ч.2, ст.368 ч.3 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Згідно ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч.2 ст.4, ч.2 ст.5 КК України, застосовано до засудженого ОСОБА_8 зворотню дію в часі ЗУ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», як норму, що пом`якшує становище обвинуваченого.

Зараховано засудженому ОСОБА_8 в строк відбуття основного покарання термін попереднього ув`язнення з 19.04.2013 року до 02.04.2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання постановлено рахувати засудженому ОСОБА_8 з моменту звернення вироку до виконання.

Обраний ОСОБА_8 запобіжний захід у виді застави до набрання вироком законної сили залишено без змін. Після набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді застави скасовано. Кошти, внесені в якості застави в розмірі 67 000 (шістдесят сім тисяч) гривень постановлено повернути заставодавцю ОСОБА_17 .

Стягнуто з засудженого ОСОБА_6 на користь держави судові витрати по справі в сумі 4 983 (чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят три) гривні 09 копійок за проведення по справі експертиз.

Стягнуто засудженого ОСОБА_7 на користь держави судові витрати по справі в сумі 4 983 (чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят три) гривні 09 копійок за проведення по справі експертиз.

Стягнуто засудженого ОСОБА_8 на користь держави судові витрати по справі в сумі 4 983 (чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят три) гривні 09 копійок за проведення по справі експертиз.

Арешт, накладений на автомобіль марки «Skoda Octavia Tour» 1.9 TDI бежевого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 (Т.8 а.с.164 матеріалів кримінального провадження) залишено без змін.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді від 18.04.2013 року на майно ОСОБА_6 , ОСОБА_18 , ОСОБА_7 , ОСОБА_19 , ОСОБА_8 , а також майно вилучене за місцем праці ОСОБА_7 , ОСОБА_20 та місцем проживання ОСОБА_20 ОСОБА_21 , ОСОБА_22 після набрання вироком законної сили постановлено скасувати.

Вирішено питання речових доказів.

Згідно вироку ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи владу та службове становище всупереч інтересам служби та з метою власного незаконного збагачення, за попередньою змовою між собою‚ із залученням непрацюючого громадянина ОСОБА_8 , володіючи в силу займаного службового становища відомостями про осіб, схильних до вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, зокрема інформацією про можливе придбання наркотичних засобів ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , в квітні 2013 року розробили план збуту ОСОБА_23 та ОСОБА_24 наркотичних засобів, з метою подальшого імітування затримання ОСОБА_23 та вимагання грошових коштів за не притягнення його до кримінальної відповідальності за незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, обіцяючи ОСОБА_24 за це частину незаконно одержаних грошових коштів.

Діючи у відповідності до розробленого плану, з метою реалізації спільного злочинного умислу, спрямованого на незаконний збут наркотичних засобів ОСОБА_24 та ОСОБА_23 , затримання останнього за підозрою у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів та подальшого вимагання і одержання від нього грошових коштів за не притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення вказаних дій, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи умисно за попередньою змовою, з корисливих мотивів, використовуючи владу та службове становище всупереч інтересам служби, маючи умисел на незаконне придбання наркотичних засобів з метою подальшої їх передачі ОСОБА_24 для збуту ОСОБА_23 та доведення свого злочинного умислу до кінця, невстановленого досудовим слідством дня придбали за невстановлених досудовим слідством обставин наркотичний засіб, який згідно висновку експерта № 3/450 від 18.04.2013 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом (марихуаною) масою 51,19 грам, який в подальшому за попередньою змовою між собою перевозили за допомогою автомобіля «Опель-комбо» д.н.з. НОМЕР_3 та ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 , зберігали при собі, з метою збуту.

17.04.2013 року близько 12 години 20 хвилин, ОСОБА_6 та ОСОБА_25 діючи за попередньою змовою між собою залучили для полегшення доведення свого злочинного наміру, спрямованого на затримання ОСОБА_23 за підозрою у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів та подальшого вимагання і одержання від нього грошових коштів за не притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення вказаних дій, ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , повідомивши останнім про необхідність затримання ОСОБА_23 після одержання ним наркотичних засобів від ОСОБА_24 .

Близько 12 години 30 хвилин 17.04.2013 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи умисно за попередньою змовою між собою‚ у відповідності до розробленого плану, з метою реалізації вказаного вище спільного злочинного умислу, з корисливих мотивів, використовуючи владу та службове становище всупереч інтересам служби, перебуваючи неподалік торгового центру «Магнус», що на вул. Шпитальній у м. Львові, спільно, передали наркотичний засіб - канабіс (марихуану) масою 51,19 грам, ОСОБА_8 . Останній, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у відповідності до розробленого плану, перебуваючи неподалік торгового центру «Магнус», що по вул. Шпитальній у м. Львові, в цей же час незаконно передав вказаний наркотичний засіб ОСОБА_24 з метою подальшого його збуту ОСОБА_23 .

ОСОБА_24 , одержавши від ОСОБА_8 , який діяв за попередньою змовою із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у відповідності до розробленого ними плану, наркотичний засіб - канабіс (марихуану) масою 51,19 грам, в цей же день, 17.04.2013 року близько 12 години 35 хвилин, діючи у відповідності з попередньою домовленістю із вищевказаними особами, знаходячись по АДРЕСА_6 , перебуваючи в автомобілі ОСОБА_23 марки «Сузукі Гранд Вітара» чорного кольору номерний знак НОМЕР_4 , передав наркотичний засіб останньому, за що одержав взамін від нього незаконну винагороду в сумі 1000 гривень, які в подальшому передав ОСОБА_8 .

Після одержання ОСОБА_8 від ОСОБА_24 вказаної суми грошей в розмірі 1000 гривень, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою між собою, залученими ними ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , а також ОСОБА_8 , використовуючи владу та службове становище всупереч інтересам служби, достовірно знаючи про одержання ОСОБА_23 наркотичних засобів від ОСОБА_24 , близько 12 години 40 хвилин 17.04.2013 року, діючи у відповідності до розробленого плану, з метою реалізації спільного злочинного умислу, спрямованого на незаконне одержання грошової винагороди від ОСОБА_23 за не притягнення його до кримінальної відповідальності за незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, перебуваючи по АДРЕСА_6 , залучивши на цій стадії ОСОБА_19 та ОСОБА_18 зімітували затримання ОСОБА_23 . Після вказаного затримання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , діючи умисно, з метою доведення спільного злочинного наміру, спрямованого на одержання хабара від затриманого ОСОБА_23 , до кінця, не склали документи за фактом затримання ОСОБА_23 за підозрою у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів, не вжили заходів щодо реєстрації цих документів, щодо документування його протиправної діяльності та вилучення наркотичних засобів з незаконного обігу, а відтак унеможливили внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та проведення досудового розслідування та прийняття законного і обґрунтованого рішення, а навпаки, зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби, з корисливих мотивів та з наміром власного незаконного збагачення, висловили вимогу ОСОБА_23 про передачу їм грошової винагороди в сумі 49000 гривень, а в подальшому зменшили її до 4000 доларів США, що згідно курсу Національного Банку України становило 31972 гривень, та є значним розміром, за не вчинення вказаних дій, супроводжуючи свої вимоги погрозами‚ що у випадку невиконання їх вимог щодо передачі грошей‚ він буде затриманий, притягнутий до передбаченої законом відповідальності за незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів.

Будучи поставленим в умови, за яких відмова від передачі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , грошової винагороди могла потягнути його безпідставне затримання, документування факту незаконного придбання та зберігання ним наркотичних засобів, притягнення його до передбаченої законом відповідальності за вчинення вказаних дій, ОСОБА_23 погодився на такі вимоги ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , проте останні не встигли одержати незаконну грошову винагороду, оскільки були затримані працівниками УСБ України у Львівській області.

Крім цього, маючи умисел на незаконне придбання наркотичних засобів з метою подальшого їх збуту ОСОБА_24 , ОСОБА_8 27.03.2013 року, близько 17 години 02 хвилин, діючи умисно, незаконно, з метою збуту, придбав у невстановлених осіб в будинку АДРЕСА_7 наркотичний засіб, який згідно висновку експерта № 2-351/13 від 12.04.2013 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом (марихуаною) масою 1,17 грама. В подальшому, маючи умисел на незаконний збут вказаного наркотичного засобу ОСОБА_24 , ОСОБА_8 в цей же день, 27.03.2013 року, умисно, незаконно, з метою збуту, зберігав вказаний наркотичний засіб при собі. Надалі ОСОБА_8 , в цей же день близько 17 години 07 хвилин, перебуваючи в автомобілі марки «БМВ» синього кольору номерний знак НОМЕР_5 , діючи умисно, незаконно передав придбаний наркотичний засіб марихуану масою 1,17 грама ОСОБА_24 , за що одержав від нього 75 гривень.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 виправдати за ч. 2 ст. 307; ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 368; ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 364 КК України.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, вирок суду відповідає принципам законності та обґрунтованості, а викладені обставини не відображають фактичних подій, які мали місце, а також судом порушено вимоги матеріального та процесуального права.

Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні розсекречені ухвали Апеляційного суду Львівської області на підставі яких в даному кримінальному проваджені органами досудового розслідування проводились негласні слідчі розшукові дії, а тому вважає такий доказ недопустимим.

Вважає, що лист Голови Апеляційного суду Львівської області від 13.07.2017 року, наданий прокурором на стадії судових дебатів, не може замінити ухвал слідчих суддів, які в даній справі є ключовими доказами, а відтак докази відображені у протоколах НСРД та додатках до них (флеш-карти, диски, інші носії із аудіо-, відео-записами, тощо) є недопустимими, оскільки отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.

Стверджує, що ухвали Апеляційного суду Львівської області про проведення негласних слідчих розшукових дій виготовляються в кількох примірниках, які на стадії досудового розслідування зберігалися не лише в Апеляційному суді Львівської області, а також в Прокуратурі Львівської області.

Зазначає, що стороною обвинувачення не надано суду та учасникам процесу для відома і ознайомлення акт знищення ухвал Апеляційного суду Львівської області у зв`язку із подіями (масові заворушення), яка мали місце в ніч на 19 лютого 2014 року.

Щодо кваліфікації дій ОСОБА_8 вказує, що не знав і не міг знати про вміст пакету, що передавав ОСОБА_7 , оскільки за попередньою інформацією в пакеті мав бути звичайний зелений чай, вміст пакету він не перевіряв, грошових коштів за це не отримував.

Вважає, що судом першої інстанції дії ОСОБА_8 неправомірно кваліфіковані за ст. 27 ч. 5, ст. 15 ч. 2 - ст. 368-З КК України, оскільки останній жодної участі в отриманні коштів від реалізації наркотичних засобів не мав, ніколи про це ні з ким не обговорював.

Стверджує, що дії ОСОБА_8 не охоплювалися умислом отримання будь-яких коштів, як від реалізації наркотичних засобів так і від отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_23 , грошові кошти, які були вилучені у ОСОБА_8 в сумі 1000 гривень, останній мав намір передати до Шевченківського РВ, однак не встиг цього зробити так як був затриманий працівниками правоохоронних органів.

На думку апелянта, з наведених підстав неправомірно кваліфіковані дії ОСОБА_8 за ст. 27 ч. 5 - ст. 364 ч. 1 КК України.

Разом з тим зазначає, що судом безпідставно визначено, як обтяжуючу обставину, вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою, обґрунтовуючи це ч. 4 ст. 67 КК України, відповідно до якої, якщо будь - яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Судове рішення оскаржив обвинувачений ОСОБА_6 , в апеляційній скарзі просить:

1. винести рішення, в якому встановити обставини з посиланням на подані ОСОБА_6 докази, а також мотивів визнання окремих доказів недопустимими.

2. визнати судовий розгляд неповним у зв`язку з відхиленням судом клопотань ОСОБА_6 про допит свідків сторони обвинувачення ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , конфіденційного співробітника ОСОБА_28 та відхилення клопотань про дослідження оригінальних примірників та первинних носіїв результатів НРСД, копії і витяги яких поміщені в матеріали справи; відхилення клопотань про дослідження журналу реєстрації виїзду 17.04.2013 року снецпідрозділу СБУ «Альфа», повного об`єму результатів негласних слідчих дій по втручанню в приватне спілкування; відхилення клопотання про огляд автомобіля Судзукі Гранд-Вітара.

3. дослідити докази зазначені в п. 2 вимог апеляційної скарги

4. встановити наявність, у кожному окремо і в сукупності, поданих ОСОБА_29 доказах обставин які, суд першої інстанції не взяв до уваги і які могли істотно вилинути на його висновки.

5. встановити факт невідповідності висновків суду доказам встановленим під час судового розгляду.

6. Скасувати вирок з наведених у п.п. 2, 3 підстав та визнати, що невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження вплинула на вирішення питання про винуватість всіх обвинувачених.

7. При наявності підстав призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

8. Встановити обставини передбачені ст. 284 КПК України і закрити кримінальне провадження.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судовий розгляд проведено неповно, вирок є незаконним, необґрунтованим і несправедливим, ухвалений з порушенням вимог ст. 374 КПК України, висновки суду не відповідають обставинам кримінального провадження, судом першої інстанції допущені істотні порушення вимог кримінального-процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Звертає увагу, що суд не взяв до уваги та не зазначив мотиви неврахування доказів, що могли вплинути на висновки щодо допустимості інших доказів, не надав належної уваги факту наявності чи відсутності провокації збоку органу розслідування, що на думку апелянта призвело до необґрунтованих, невмотивованих висновків про винуватість обвинувачених.

Вказує, що в даному кримінальному провадженні не встановлено, яка саме достатня інформація, одержана в установленому законом порядку стала підставою для заведення оперативно-розшукової справи, джерело даної інформації, а також стороною обвинувачення не подано жодних відомостей, які б дали змогу суду та стороні захисту хоч якось впевнитись в їх достовірності та достатності.

Наголошує, що матеріали оперативно-розшукової справи були знищені при нападі на адмінбудівлю СБУ в 2014 році, тому стороною захисту не може бути реалізоване право та обов`язок суду по дослідженню даної інформації.

Вказує, перша розмова ОСОБА_20 , зафіксована протоколом ОРЗ демонструє ініціативу агента СБУ «зустрічатись», «щось робити», а протоколі ОРЗ (а.с. 17-102), вякому зафіксовані всі розмови, всупереч вимогам складення такого протоколу, не підписаний на кінцевій сторінці керівником спецпідрозділу СБУ, що, на думку апелянта свідчить про реальний сумнів у достовірності інформації викладеній в ньому.

Стверджує, що суд не взяв до уваги, що агент ОСОБА_28 самостійно звернувся до ОСОБА_20 по телефону, наполягав про зустріч, повторно йому телефонував й такі активні дії агента ОСОБА_28 проводились задля отримання доказів здійснення злочину і початку кримінального переслідування ОСОБА_30 , а в майбутньому і всіх інших фігурантів.

Вказує, що інформацію про вилучення, в процесі оперативної закупівлі 03.10.2012 року, ^

речовини схожої па наркотичну всупереч законодавству України, працівники СБУ піде не реєструють а тому безпідставно скеровують на експертне дослідження, факт безпідставності проведення якого, на думку апелянта, доводиться показаннями експерта ОСОБА_31 наданими в судовому засіданні 15.01.2015 року.

Звертає увагу, що протокол оперативно-розшукових заходів, яким фіксувались розмови ОСОБА_30 з 20 вересня по 01 листопада 2012 року (а.с.17-102) був складений 27.12.2012 року, а протокол ОРЗ (а.с103-118 т.1) 28.12.2012, тобто через три місяці після проведення оперативної закупівлі. Вказує, що у протоколах відсутні відомості, які надають документу статусу «таємного», а в матеріалах кримінального провадження відсутні аудіо записи оперативно-розшукових заходів.

Вважає, що у вироку суду не знайшли відображення усі докази зазначені стороною захисту і тим самим суд незаконно уникнув обов`язку щодо їх спростування. Також суд не розглянув і не дослідив законність дій правоохоронного органу, на описаному етанізбирання та фіксації доказів, в тому числі не надав жодної оцінки в питанні наявності чи відсутності провокативних дій збоку органу розслідування

Вказує, що суд не надав оцінку тому, що з моменту проведення так званої оперативної закупівлі 03.10.2012 року до моменту реєстрації даних в ЄРДР пройшло 3 місяці йжодна інформація про планування чи скоєння кримінальних правопорушень матеріалах кримінального провадження за цей період була відсутня.

На переконання апелянта, суд: не врахував факту відсутності в матеріалах кримінальною провадження рішень суду про надання дозволу на проведення негласних слідчих дій; не взяв до уваги і не спростував докази сторони захисту, щодовідсутності підстав для отримання дозволу про проведення НСРД; не дав оцінки інформації зафіксованоїв процесі проведення НРСД з 11.01.2013 по 08.03.2013; не перевірив законності, обґрунтованості та достатності підстав продовження терміну проведення негласних слідчих; не взяв до уваги доказів незаконності, необґрунтованості та невмотивованості витягу з постанови прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину (оперативної закупівлі) від 25.03.2013 року та невідповідності інформації в ній матеріалах справи, а відтак і недопустимості результатів проведених на її підставі НРСД; не врахував доказів незаконності проведення НРСД за рішенням від 25.03.2013 та фіксації їх результатів, наявності в них недостовірної інформації та провокативних дій збоку органу розслідування та їх конфіденційних співробітників.

Наголошує, що розмови агента ОСОБА_32 з ОСОБА_33 (11.04.2013 а.с.237 т.6) свідчать про факт впливу на ОСОБА_34 з метою підшукування якихось працівників міліції, що вказує на активну участь агента в плануванні задуманого раніше та свідчить про підбурювання до отримання працівниками міліції хабаря.

Зазначає, що суд у вироку зазначив в якості доказу протокол проведення НСРД контролю за вчиненням злочину (а.с. 12-14 том. 4), не навівши жодних тверджень та інформації про наявність чи відсутність процесуального рішення про проведення такої НСРД, його вмотивованості та обґрунтованості, про наявність чи відсутність достатніх підстав для його винесення, а також не взяв до уваги, що зустріч між ОСОБА_33 , ОСОБА_35 та ОСОБА_36 відбулась в той день з ініціативи агента.

Стверджує, що судом визнано доказом протокол оперативної закупівлі 17.04.2013 (а.с.12-14 т.4), без обґрунтування наявності чи відсутності процесуального рішення про його проведення . Звертає увагу, що даний протокол не засекречений, не підписаний жодним учасником НРСД, окрім слідчого, у протоколі не зазначено жодного додатка.

ОСОБА_37 вказує, що слідчий, не маючи експертного висновку, у протоколі від 17.04.2013 вказав твердження «одержавши від ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невідомої особи наркотичні засоби..».

Вважає, що судом вказано доказом відеозапис НРСД «аудіовідеоконтроль» (ком пакт-диск №452/11) без обґрунтування правових підстав відсутності відповідного процесуального рішення.

Звертає увагу, що суд не надав об`єктивної оцінки встановленому в рішенні факті - на якій підставі оперативний закупник пропонував хабар працівникам міліції, будучи в статусі оперативного закупника.

Також вказує, що суд визнав доказом вилучений під час подій 17.04.2013 пакет з речовиною та протокол ОМП, не взявши до уваги, що:

- всупереч вимогам ч. 4 ст. 271 вказаний пакет з речовиною не був доданий до протоколу про результати контролю за вчиненням злочину;

- вказаний об`єкт вилучений слідчим протоколом огляду місця події, що суперечить вимогам щодо порядку фіксації результатів НРСД.

- Даний об`єкт, згідно протоколу ОМП, знаходився у автомобілі марки Судзукі Гранд-Вітара, чорного кольору номерний знак НОМЕР_4 , що за умови обшуку транспортного засобу, вимагало наявності рішення слідчого судді, відтак слідчий провів вказану процесуальну дію, не маючи на це дозволу слідчого судді.

Стверджує, що протоколом огляду місця події були оглянуті всі затримані особи і у них з одягу вилучені їх речі, що свідчить про ознаки особистого обшуку, однак слідчий склає інший процесуальний документ, в якому ще й фіксує показання агента ОСОБА_38 , що, на переконання апелянта, є ознакою допиту.

Крім того, наголошує, що судом не взято до уваги факту відсутності ухвал про проведення НРСД.

28.03.2019 ОСОБА_6 подав до суду доповнення до апеляційної скарги, в яких просив дослідити докази; встановити наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час судового розгляду; Скасувати вирок з наведених підстав та визнати, що невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження вплинула на вирішення питання про винуватість всіх обвинувачених; за наявності підстав ухвалити новий вирок; за наявності підстав призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Судове рішення також оскаржив обвинувачений ОСОБА_7 . У своїй апеляційній скарзі просить:

1. винести рішення, в якому встановити обставини з посиланням на подані ОСОБА_6 докази, а також мотивів визнання окремих доказів недопустимими.

2. Визнати судовий розгляд неповним у зв`язку з відхиленням судом клопотань ОСОБА_6 про допит свідків сторони обвинувачення ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , конфіденційного співробітника ОСОБА_28 та відхилення клопотань про дослідження оригінальних примірників та первинних носіїв результатів НРСД, копії і витяги яких поміщені в матеріали справи; відхилення клопотань про дослідження журналу реєстрації виїзду 17.04.2013 року спецпідрозділу СБУ «Альфа», повного об`єму результатів негласних слідчих дій по втручанню в приватне спілкування; відхилення клопотання про огляд автомобіля Судзукі Гранд-Вітара, про доступ до матеріалів контролю за вчиненням злочину оперативної закупівлі, проведеної 28.02.2013 року і незаконно вилученій з матеріалів кримінального провадження.

3. Дослідити докази зазначені в п. 2 вимог апеляційної скарги

4. Встановити наявність, у кожному окремо і в сукупності, поданих ОСОБА_7 доказах обставин які, суд першої інстанції не взяв до уваги і які могли істотно вилинути на його висновки.

5. Встановити факт невідповідності висновків суду доказам встановленим під час судового розгляду.

6. Скасувати вирок з наведених у п.п.. 2, 3 підстав та визнати, що невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження вплинула на вирішення питання про винуватість всіх обвинувачених.

7. При наявності підстав призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

8. Встановити обставини передбачені ст. 284 КПК України і закрити кримінальне провадження.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 наводить доводи, аналогічні доводам, вказаним в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_29 .

Крім того, на думку апелянта, судом першої інстанції були допущені істотні порушення вимог кримінального-процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.

Вважає, що суд не надав відповідної оцінки факту, що стороною обвинувачення при дослідженні доказів у судовому засіданні не було виконано обов`язок доказування належності та допустимості доказів.

Зазначає, що неодноразово стверджував про недостовірність інформації, яка містилась в оперативно-розшуковій справі та дезінформацію контролюючих органів, яка випливає з протоколу проведення оперативної закупівлі.

Звертає увагу, що всупереч законодавству України працівники СБУ не реєстрували інформацію про вилучення у процесі оперативної закупівлі 03.10.2012 року речовини схожої на наркотичну, тому безпідставно скерували таку на експертне дослідження.

Стверджує, що факт безпідставності проведення експертного дослідження доводиться показами експерта ОСОБА_31 наданими в судовому засіданні 15.01.2015 року.

На думку ОСОБА_7 , суд першої інстанції у вироку зазначив в якості доказів протоколи проведення негласної слідчої розшукової дії, не навівши жодних тверджень та інформації про наявність чи відсутність процесуального рішення про проведення такої негласної слідчої розшукової дії, його вмотивованості та обґрунтованості, про наявність чи відсутність достатніх підстав для його винесення.

Вважає, що твердження та докази сторони захисту у рішенні суду не спростовані й судом не надана оцінка інформації завдяки якій отримані докази зазначені у вироку.

Зазначає, що судом повністю проігноровані обставини, які хронологічно відображають підстави і порядок здійснення процесуальних дій, методи розслідування та фіксації інформації, зміст діяльності негласних співробітників, їх роль і рамки дій в процесі розслідування.

Вимагає обов`язкового відображення вищенаведених фактів в рішенні апеляційної інстанції, як доводів особи, що подала апеляційну скаргу, мотивувати прийняте по них рішення, оскільки відсутність мотиваціїприйнятого рішення позбавляє сторону належнимчиномнавести аргументи при його оскарженні у вищестоящуінстанцію, що вважає грубим порушенням свогоправа на захист і на справедливий суд.

Обвинувачений ОСОБА_6 судом апеляційної інстанції був належним чином повідомлений про розгляд справи, однак в суд апеляційної інстанції не прибув але подав клопотання про можливість розгляду справи без його участі. Присутні учасники судового провадження в суді апеляційної інстанції зазначили, що не заперечують щодо подальшого розгляду справи без участі обвинуваченого ОСОБА_6 .

У відповідності до вимог ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомив про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідь судді, виступ обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 захисників ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які повністю підтримали подану апеляційні скарги з доповненнями, прокурорів ОСОБА_10 та ОСОБА_9 які заперечили апеляційні вимоги в повному обсязі. Перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апелянтів, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, з наступних підстав.

Вимогами ч.1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На виконання вимог ст. 370 КПК України судом у вироку наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 за ст.364 ч.1, ст.307 ч.2, ст.365 ч.2, ст.15 ч.2 ст.368 ч.3 КК України, ОСОБА_7 за ст.364 ч.1, ст.307 ч.2, ст.365 ч.2, ст.15 ч.2 ст.368 ч.3 КК України, ОСОБА_8 за ст.27 ч.5 ст.364 ч.1, ст.307 ч.2, ст.27 ч.5, ст.15 ч.2 ст.368 ч.3 КК України, при обставинах викладених у вироку, ґрунтується на зібраних у встановленому порядку та досліджених у судовому засіданні доказах.

Так, вина обвинувачених у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень підтверджується зібраними та дослідженими по справі доказами, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_23 , даними ним в судовому засіданні, про те, що 17.04.2013 року він разом з ОСОБА_24 близько 11-ої години виїхали на автомобілі «Сузукі Гранд Вітара» на зустріч з працівниками міліції Шевченківського райвідділу та їх знайомим таксистом ОСОБА_39 , як тепер йому відомо, це ОСОБА_8 , для здійснення контрольної закупки наркотичної речовини марихуани. З собою він мав 8000 гривень, які були попередньо оглянуті, ідентифіковані та помічені. Прибувши на вул.Вагову, вони зупинилися позаду кафе «Фабрика їжі». Після цього ОСОБА_24 пішов на зустріч до працівників міліції та ОСОБА_8 , а він залишився в автомобілі. Через деякий час ОСОБА_24 повернувся і передав йому поліетиленовий пакет білого кольору. Він відкрив цей пакет та побачив, що в ньому знаходиться подрібнена речовина рослинного походження зеленуватого кольору. На запах та на вигляд вона була подібна на марихуану і він зробив висновок, що це вона і є. Після цього він передав ОСОБА_24 гроші в сумі 1000 гривень і той вийшов з машини, щоб заплатити за цю речовину. Пакет із марихуаною він поклав в бардачок між передніми сидіннями. Приблизно через дві хвилини ОСОБА_24 повернувся назад до машини і коли відкрив дверцята до автомобіля підбігли чотири чоловіка у цивільному одязі. Як йому потім стало відомо це були ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які виявились працівниками міліції. Один з працівників міліції, а саме ОСОБА_6 схопив ОСОБА_24 за руки та повів його від машини у невідомому напрямку. Через деякий час ОСОБА_6 повернувся до автомобіля, в якому він перебував. В той час інший працівник міліції, як йому тепер відомо ОСОБА_19 , присів на переднє пасажирське сидіння авто та одразу витягнув ключі із замка запалення і тримав їх в себе та забрав в нього мобільний телефон. ОСОБА_7 сказав, що вони з міліції і пред`явив посвідчення працівника міліції та почав розпитувати його про документи, на що він відповів, що забув їх. Також, він цікавився забороненими речами, на що він вказав на бардачок, куди перед тим поклав пакет з марихуаною. ОСОБА_19 витягнув цей пакет і відкрив його. ОСОБА_7 почав розпитувати його, що це в пакеті, на що він сказав, що «трава». ОСОБА_19 поклав пакет назад в бардачок автомобіля. ОСОБА_40 та ОСОБА_7 розпитували про документи, на що він пояснив, що забув їх у брата. ОСОБА_6 спитався як його прізвище, ім`я, по батькові, де він проживає, на що він відповів « ОСОБА_23 », і що сам з Тернополя, а у Львові проживає його брат. Потім ОСОБА_19 почав спілкуватися з ОСОБА_7 про те куди поїхати. Вони говорили про різні місця, зокрема: «На Золоту», що він розумів як вулицю Золоту. Він запропонував їм якось домовитися. У відповідь на це ОСОБА_6 сказав: «Домовляйся». В цей час ОСОБА_19 забрав в нього ще один телефон. Зрозумівши, що працівники міліції хочуть від нього гроші, він сказав, що може подзвонити брату і той їх привезе. Після цього, ОСОБА_6 почав його розпитувати про брата, як його прізвище, звідки він, де працює. На питання скільки треба грошей почув: «десять», а потім ОСОБА_6 спитав чи він має якісь гроші із собою та скільки. Він, сказав, що має сім тисяч гривень та може подзвонити брату щодо грошей. Сім тисяч гривень було мало і тоді його запитали скільки буде сім на сім, на що він відповів сорок дев`ять та сказав, що це багато і попросив зменшити суму. У відповідь йому назвали суму чотири тисячі доларів і сказали, щоб він дзвонив до брата щодо грошей. Через деякий час, коли вони мали їхати в напрямку стадіону СКА, вказані працівники міліції були затримані;

- показаннями свідка ОСОБА_24 , даними ним в судовому засіданні про те, що в січні 2013 року він познайомився з ОСОБА_8 , який був водієм таксі та під час переїзду запропонував останньому помогти купити марихуану (наркотичний засіб). В подальшому приблизно у березні місяці ОСОБА_8 повідомив його, що має знайомих працівників міліції та запропонував за їх допомогою затримувати інших осіб (покупців наркотичних засобів) та отримувати від них гроші таким чином. В подальшому до нього звернулись працівники служби безпеки України і вони погодили план викриття злочинців. Він, під час чергової зустрічі, поїхав з ОСОБА_8 та на 75 грн. останній придбав для нього наркотичний засіб (марихуану). Під час іншої зустрічі ОСОБА_8 познайомив його з ОСОБА_7 і вони розповіли йому схему вчинення злочину. В квітні місяці, попередньо здзвонившись з ОСОБА_8 , вони домовились про зустріч. На зустріч прийшли ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Між ними відбулась розмова, яка стосувалась продажу ОСОБА_23 марихуани, подальшого його затримання та вимагання грошей. В розмові він сказав, що ОСОБА_23 у м. Львові і перебуває в свого брата. По розробленому плану він мав взяти в ОСОБА_8 марихуану, передати її ОСОБА_23 , взяти в нього гроші і віднести їх ОСОБА_8 .. Потім знову мав повертатися до машини ОСОБА_23 і після того працівники міліції мали затримати ОСОБА_23 і вимагати в нього гроші. Коли вони встали із-за столу ОСОБА_8 сказав зачекати дві хвилини і через деякий час, коли він виходив з кафе, поклав в його рюкзак пакет з марихуаною. Після цього він пішов до ОСОБА_23 , сів в машину і передав йому цей пакет та сказав, щоб той дав йому гроші в сумі 1000 гривень. Отримавши гроші в сумі 1000 гривень, він вийшов з машини і передав їх ОСОБА_8 . Потім він повернувся до машини ОСОБА_23 , де був затриманий ОСОБА_13

- показаннями свідка ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , даними ними, кожним окремо, в судовому засіданні, про те, що 17.04.2013 року, знаходячись в приміщенні Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області, до ОСОБА_19 зателефонував ОСОБА_7 , трубку підняв ОСОБА_18 , оскільки ОСОБА_19 не міг відповісти. ОСОБА_7 переказав ОСОБА_18 щоб той передав ОСОБА_19 про необхідність зустрітись поблизу торгового центру «Магнус». Близько 12-ої години ОСОБА_19 та ОСОБА_18 зустрілись з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 поблизу торгового центру «Магнус» в барі «Шпилька». Разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 був ще один чоловік, це був ОСОБА_8 . Через деякий час вони вирушили в сторону ресторану «Фабрика їжі» до автомобіля «Сузукі». Підійшовши до даного автомобіля, ОСОБА_19 присів на переднє сидіння, а ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_18 на заднє. При цьому, ОСОБА_19 витягнув ключі з замка запалення автомобіля та утримував у себе разом з мобільним телефоном невідомої їм особи, який в подальшому назвав себе ОСОБА_41 з м. Тернополя. На запитання ОСОБА_7 чи є в ОСОБА_23 заборонені речі, останній показав рукою на відкритий бардачок в підлокітнику автомобіля. Оглянувши вміст бардачка, ОСОБА_19 побачив там білий пакет з речовиною зеленого кольору. ОСОБА_23 не заперечував що цей пакет належить йому та просив якось домовитись. Потім ОСОБА_23 витягнув із кишені куртки грошові кошти, озвучивши суму в сім тисяч гривень. Після цього хтось сказав, щоб ОСОБА_23 помножив цю суму на сім. ОСОБА_23 сказав, що не має при собі такої суми і хотів зателефонувати своєму брату, що б той привіз цю суму. Остаточну суму визначили 32 тисячі гривень або 4 тисяч доларів США. Вони( ОСОБА_19 та ОСОБА_18 ) не чули погроз на адресу ОСОБА_23 . Коли вони мали їхати в напрямку стадіону СКА, їх усіх затримали.

- показаннями свідка ОСОБА_42 , даними ним в судовому засіданні, про те, що він працює на посаді начальника ВКР ЛМУ ГУМВС України у Львівській області з червня 2012 року. З приводу затримання 17.04.2013 року ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 може пояснити, що про їх затримання йому стало відомо в цей же день в обідній час від начальника ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_43 . Він повідомив, що ОСОБА_6 разом з працівниками СКР Шевченківського РВМ затримані працівниками УСБ України та прокуратури біля торгового центру «Магнус» за вчинення дій, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів. ОСОБА_6 не доповідав про жодні оперативні закупки чи відпрацювання по даному кримінальному провадженню;

- показаннями свідка ОСОБА_44 , даними ним в судовому засіданні, про те, що перебуваючи па посаді начальника СКР Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області в його обов`язки входили контроль за діяльністю підрозділу та організація роботи підрозділу. Ні ОСОБА_7 , ні інші підлеглі йому не доповідали про жодні оперативні закупки чи розробки в межах даного кримінального провадження;

- показаннями свідків ОСОБА_45 , ОСОБА_46 та ОСОБА_47 , даними ними, кожним окремо, в судовому засіданні, про те, що вони залучались понятими в межах даного кримінального провадження під час проведення оперативної закупки. При цьому, кожен названий свідок підтвердив, що про результати проведення слідчої дії був складений відповідний протокол, в якому вони розписалися. Вказані свідки зазначили, що жодних процесуальних порушень при проведенні з ними слідчих процесуальних дій допущено не було, вони таких порушень не бачили, а у відповідних протоколах все відображено вірно;

- показаннями свідка ОСОБА_48 , даними ним в судовому засіданні про те, що у січні 2013 року з УСБ України у Львівській області в прокуратуру Львівської області надійшли матеріали перевірки щодо службових осіб Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області за фактом вчинення ними шляхом зловживання владою та службовим становищем незаконного зберігання з метою збуту та збуту наркотичних засобів. Підставою початку досудового розслідування стали дані оперативно-розшукової діяльності УСБ України у Львівській області. Дані відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. В березні та квітні Апеляційним судом Львівської області було надано дозволи на проведення негласних слідчих дій щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . В ході проведення досудового розслідування в межах даного кримінального провадження жодних процесуальних порушень, в тому числі свідомих, не допускалось;

- заявою ОСОБА_24 /т.3 а.с.15/, згідно якої останній надає свою добровільну згоду на конспіративне співробітництво з органами прокуратури Львівської області, а також на залучення до проведення негласних слідчих (розшукових) дій по викриттю протизаконної діяльності працівників міліції та їх спільника ОСОБА_49 ;

- заявою ОСОБА_24 /т.3 а.с.22/, згідно якої останній надає свою добровільну згоду на прийняття участі у проведенні оперативної закупки наркотичних засобів в ОСОБА_8 ;

- протоколом про результати контролю за вчиненням злочину /т.3 а.с.35-37/, з якого видно, що 27.03.2013 року ОСОБА_24 зустрівся із ОСОБА_8 на АДРЕСА_8 та після короткої розмови поїхали на автомобілі марки «БМВ» р.н. НОМЕР_5 на АДРЕСА_7 , після чого ОСОБА_8 , взявши у ОСОБА_24 гроші в сумі 150 гривень, близько 17.02 год. вийшов з автомобіля та зайшов в будинок під АДРЕСА_7 . Повернувшись в автомобіль, близько 17:07 год. ОСОБА_8 передав ОСОБА_24 пакет із подрібненою речовиною рослинного походження зелено-коричневого кольору. Також, ОСОБА_8 віддав йому 75 гривень, пояснивши, що більше наркотичних засобів не було;

- протоколом огляду від 27.03.2013 року та фототаблицею до нього /т.3 а.с.39-40/, з якого видно, що ОСОБА_24 отримав грошові кошти в сумі 150 гривень купюрами номіналом 100 (БТ 0689869) та 50 (ЗБ 9197193) гривень для подальшого використання ним при проведенні в ОСОБА_8 «оперативної закупки» наркотичних засобів канабісу (марихуани) в кількості 3 грам, на суму 150 грн.;

- протоколом огляду від 27.03.2013 року та фототаблицею до нього /т.3 а.с.41-44/, згідно якого ОСОБА_24 видав згорток паперу із подрібненою речовиною рослинного походження зелено-коричневого кольору, який він придбав у ОСОБА_8 , наркотичний засіб канабіс (марихуану) за 75 гривень, та видав гроші в сумі 75 гривень купюрами номіналом 50 (ЗБ 9197193), 20 (КХ 0052122) та 5 (МГ 4768036) гривень. Вміст речовини у вказаному згортку паперу, згідно висновку експерта №2-351/13 від 12.04.2013 року є наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, вагою в перерахунку на суху речовину 1,17 грама /т.3 а.с.54-61/;

- рапортом про виявлення кримінального правопорушення від 05.06.2013 року /т.3 а.с.92/, з якого видно, що в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000006 від 03.01.2013 року встановлено, що ОСОБА_8 27 березня 2013 року, маючи умисел на незаконне придбання наркотичних засобів з метою їх подальшого збуту ОСОБА_24 , в цей же день 27.03.2013 року придбав у невстановлених осіб за невстановлених на даний час досудовим слідством обставин наркотичний засіб, який згідно висновку експерта №2-351/13 від 12.04.2013 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом (марихуанною) масою 1,17 грама, який в подальшому в цей же день збув ОСОБА_24 , за що одержав від нього 75 гривень;

- заявою ОСОБА_24 /т.4 а.с.6/, згідно якої останній надає свою добровільну згоду на прийняття участі у проведенні оперативної закупки наркотичних засобів в працівників Шевченківського райвідділу м. Львова та їх спільників;

- заявою ОСОБА_23 /т.4 а.с.7/, з якої видно, що останній надає свою добровільну згоду на конспіративне співробітництво з органами прокуратури Львівської області, а також на залучення до проведення негласних слідчих (розшукових) дій по викриттю протизаконної діяльності працівників Шевченківського райвідділу міліції м. Львова та їх спільників, а також на прийняття участі у проведенні оперативної закупки наркотичних засобів;

- протоколом про результати контролю за вчиненням злочину /т.4 а.с.12-14/, згідно якого зафіксовано зустріч між ОСОБА_8 та співробітником Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, яка відбулась 12.04.2013 року в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що по вул. Шпитальній у м. Львові, під час якої останні обговорювали обставини можливого затримання особи на ім`я ОСОБА_50 за придбання та зберігання наркотичних засобів та подальшого вимагання у нього коштів за не притягнення до кримінальної відповідальності. 17.04.2013 року в період часу 12:35-12:40 год., після одержання ОСОБА_8 від ОСОБА_24 суми грошей в розмірі 1000 гривень, ОСОБА_7 та троє невідомих осіб діючи умисно, з корисливих мотивів, попередньо знаючи про придбання ним наркотичних засобів у ОСОБА_24 , зімітували затримання ОСОБА_23 . Після чого не вжили заходів щодо документування протиправної діяльності ОСОБА_23 , вилучення наркотичних засобів, а висловили ОСОБА_23 вимогу про передачу їм грошової винагороди в сумі 49 000,00 гривень, в подальшому, зменшивши її до 4000 доларів США, супроводжуючи свої дії погрозами в сторону ОСОБА_23 ;

- протоколом огляду від 17.04.2013 року /т.4 а.с.23-24/, з якого видно, що ОСОБА_23 отримав грошові кошти в сумі 8000 гривень купюрами номіналом по 200 гривень серій та номерів: ЗГ 2143909, АЖ 8645823, ЕЗ 7280133, ЗБ 2438487, ЄЦ 2818383, ЄЧ 6390637, ЄЧ 6082928, ЗД 2956053, ЗВ 4531648, ВА 6907361, ЄЖ 5616341, ЗА 1392845, АЖ 5591326, ЕЮ 5326401, ЄЄ 3740960, ЗА 5377284, ВЕ 5650211, ЄВ 7298352, ЗЗ 1310975, АВ 4078286, ЕЖ 5733697, ЕГ 6028224, ЗЕ 7671194, ЗВ 6838115, ЗБ 3981541, ВД 1562668, АД 8584026, АГ 3920847, АА 4022624, ЕЮ 6621584, ЕБ 6168273, ЄЖ 2424577, ЕЖ9052850, НОМЕР_6 , ВЧ 4806791, ВЄ 2139565, ЄГ 8606242, ЄИ 1905854, ЗА 6975221, ЗА 0670720 для подальшого використання ним при проведенні в працівників Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_20 , ОСОБА_7 та їх спільника ОСОБА_8 «оперативної закупки» наркотичних засобів. Вказані купюри оброблені спецхімречовиною «Промінь-1», яка в ультрафіолетовому випромінюванні світиться жовто-зеленуватим кольором;

- протоколом огляду місця події від 17.04.2013 року /т.4 а.с.26-30/, згідно якого при проведенні огляду автомобіля «Сузукі Гранд Вітара» чорного кольору номерний знак НОМЕР_4 , на передньому сидінні якого знаходилась особа, яка представилась як ОСОБА_23 , в бардачку між сидіннями було виявлено поліетиленовий пакет білого кольору з написами та малюнками оранжево-червоного кольору, в якому містилась подрібнена речовина рослинного походження темно-зеленого кольору. Наявна у вказаному пакеті речовина, згідно висновку експерта №3/450 від 18.04.2013 року є канабісом (марихуаною), що відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, вагою в перерахунку на суху речовину 51,19 грам /т.4 а.с.166-167/;

- протоколом огляду місця події від 17.04.2013 року /т.4 а.с.31-33/, згідно якого у ОСОБА_8 було виявлено грошові кошти в сумі 1000 гривень купюрами номіналом по 200 гривень, які при освітлені ультрафіолетом світилися світло-зеленим кольором та при проведенні звірки серій та номерів цих купюр з серіями та номерами купюр, згідно протоколу помічення грошових коштів, встановлено, що серії та номери 5 купюр збігаються, а саме: ЄВ 7298352, ЗА 6975221, ЄГ 8606242, ЗА 0670720, ЄИ 1905854. Також, при освітленні пальців та долонь рук ОСОБА_8 , на вказівному та середньому пальцях правої руки та на великому пальці лівої руки виявлено світіння світло-зеленого кольору;

- протоколом огляду від 17.04.2013 року /т.4 а.с.44-45/, з якого видно, що у ОСОБА_23 виявлено грошові кошти в сумі 7000 гривень купюрами номіналом по 200 гривень серій та номерів: ЗГ 2143909, АЖ 8645823, ЕЗ 7280133, ЗБ 2438487, ЄЦ 2818383, ЄЧ 6390637, ЄЧ 6082928, ЗД 2956053, ЗВ 4531648, ВА 6907361, ЄЖ 5616341, ЗА 1392845, АЖ 5591326, ЕЮ 5326401, ЄЄ 3740960, ЗА 5377284, ВЕ 5650211, ЗЗ 1310975, АВ 4078286, ЕЖ 5733697, ЕГ 6028224, ЗЕ 7671194, ЗВ 6838115, ЗБ 3981541, ВД 1562668, АД 8584026, АГ 3920847, АА 4022624, ЕЮ 6621584, ЕБ 6168273, ЄЖ 2424577, ЕЖ 9052850, ВВ 1465842, ВЧ НОМЕР_7 , ВЄ 2139565;

- рапортом про виявлення кримінального правопорушення від 29.04.2013 року /т.5 а.с.190/, з якого видно, що в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000006 від 03.01.2013 року встановлено, що начальник сектору розкриття незаконних заволодінь автотранспортом ВКР ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_6 та оперуповноважений СКР Шевченківського РВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_7 17.04.2013 року близько 12:30 год., перебуваючи на АДРЕСА_6 , зімітували затримання ОСОБА_23 за незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, після чого з метою одержання від нього незаконної винагороди в сумі 4000 доларів США за не притягнення його до кримінальної відповідальності за незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, висловили погрози застосування насильства;

- оглянутим та дослідженим в судовому засіданні відеозаписом негласної слідчої дії зафіксованого на носії інформації компакт-диску DVD-R8X «VIDEX» з позначенням «Копія Не таємно Акт №14/3-939 25.04.13 року «СК» + «НТ» 3 ГВ «К» 17.04.2013 №452/11», з якого видно, що ОСОБА_23 разом з ОСОБА_24 близько 11:00 год. виїхали на автомобілі назустріч з працівниками міліції Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області та з ОСОБА_8 , для здійснення контрольної закупки наркотичної речовини марихуани. Під`їхавши до місця призначення ОСОБА_24 попередньо зателефонувавши, пішов на зустріч до працівників міліції та ОСОБА_8 , а ОСОБА_23 залишився в автомобілі. Через деякий час, ОСОБА_24 повернувся і передав ОСОБА_23 поліетиленовий пакет білого кольору. Горловина пакету була замотана на вузол. ОСОБА_23 відкрив цей пакет та побачив, що в ньому знаходиться наркотичний засіб. Після цього він передав ОСОБА_24 гроші в сумі, яка була попередньо обумовлена і той вийшов з машини, для того, щоб заплатити за цю наркотичну речовину. Пакет із наркотичним засобом ОСОБА_23 поклав у бардачок між передніми сидіннями. Через короткий проміжок часу ОСОБА_24 повернувся до автомобіля та відкрив дверцята, до автомобіля підбігли чотири чоловіки у цивільному одязі, які являлися працівниками органів МВС, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_19 та ОСОБА_18 . При цьому, ОСОБА_19 сів в автомобіль на переднє пасажирське сидіння та одразу витягнув ключі із замка запалення та тримав їх в себе, а також забрав в ОСОБА_23 його мобільний телефон. Інші троє осіб - ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_18 . ОСОБА_6 сказав, що вони з міліції та почав розпитувати ОСОБА_23 про документи, на що той відповів, що забув їх у брата. Також, ОСОБА_6 спитав ОСОБА_23 чи має він заборонені речі, на що той сказав, що «ось лежать» і вказав на бардачок, куди перед тим поклав пакет з наркотичним засобом. ОСОБА_19 витягнув цей пакет і відкрив його. ОСОБА_6 почав розпитувати ОСОБА_23 , що це в пакеті, на що він відповів, що «трава». ОСОБА_19 зав`язав горловину цього пакета і поклав його в бардачок автомобіля. У ОСОБА_23 запитали як його прізвище, ім`я, по батькові, де він проживає, на що він відповів « ОСОБА_23 », і що сам з міста Тернополя, а у Львові проживає його брат. Після цього ОСОБА_6 сказав ОСОБА_23 , щоб він слідував за ними. Надалі ОСОБА_19 почав спілкуватися з ОСОБА_7 куди вони поїдуть. Вони говорили про різні місця. В цей час ОСОБА_23 запропонував працівникам міліції якось домовитися. Тоді ОСОБА_7 сказав «домовляйся». ОСОБА_23 сказав, що може подзвонити братові і той привезе гроші. Потім ОСОБА_7 почав його розпитувати про брата, як його прізвище, звідки він, де працює. Після того, як ОСОБА_23 розповів працівникам міліції про брата, він попросив в них дозволу закурити і попросив, щоб вони сіли в автомобіль і закрили двері. Тоді ОСОБА_6 та ОСОБА_7 сіли в автомобіль на заднє сидіння. Перебуваючи в автомобілі розмова між ними продовжилася. ОСОБА_23 сказав: «давайте, якось по-людськи». ОСОБА_7 , сказав: « ОСОБА_51 , домовляйся». ОСОБА_23 запитав скільки, на що почув «десять». Після того, ОСОБА_7 запитав ОСОБА_23 чи він має якісь гроші із собою, на що той відповів, що має. ОСОБА_7 спитався скільки, а потім ОСОБА_6 та ОСОБА_7 почали його розпитувати чи його раніше затримували працівники міліції з наркотичним засобами. На це ОСОБА_23 відповів, що це було кілька разів. На запитання ОСОБА_6 чи він «рішав», ОСОБА_23 сказав, що так, батько приїжджав і за гроші вирішував ці питання. ОСОБА_7 повторно запитав ОСОБА_23 скільки він має грошей. ОСОБА_23 витягнув гроші та почав перераховувати. Перерахувавши гроші, ОСОБА_23 сказав, що має сім тисяч гривень. ОСОБА_7 почав говорити, що вони зараз почнуть його ( ОСОБА_23 ) документувати, за те, що він придбав наркотичні засоби. ОСОБА_23 ще раз сказав, що може зателефонувати братові, якому пояснить, що має проблеми, оскільки він вдарив іншу машину. ОСОБА_7 запитав ОСОБА_23 чи має той карточки, на що він пояснив, що всі документи, зокрема і карточки забув в брата. ОСОБА_6 ще раз запитав ОСОБА_23 , які в нього пропозиції, сказавши, що якщо ні, то вони будуть документувати факт його затримання із наркотичними засобами. Тоді ОСОБА_23 запропонував їм сім тисяч гривень, які мав при собі. ОСОБА_6 запитав скільки буде сім на сім. ОСОБА_23 відповів сорок дев`ять. ОСОБА_6 запитав чи це нормально. ОСОБА_23 відповів, що це багато і попросив зменшити суму. Тоді ОСОБА_6 сказав «сім на чотири». ОСОБА_7 в той час запитав в ОСОБА_23 скільки він має грошей на карточці. Коли ОСОБА_23 розповідав про карточку, то ОСОБА_6 озвучив суму чотири тисячі доларів і запитав, чи він їх знайде, сказавши, що це не Тернопіль. ОСОБА_23 погодився і сказав, що зможе таку суму знайти. Після того ОСОБА_6 сказав, щоб він дзвонив до брата, що до нього підійде їх людина і цій людині брат має передати гроші. Через деякий час ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вийшли з машини. В машині з ОСОБА_23 залишилися ОСОБА_19 та ОСОБА_18 . Потім ОСОБА_7 підійшов до його дверей, відкрив їх і запитав чи він ще не дзвонив братові. Він відповів, що ні. Після цього ОСОБА_7 пояснив, що вони зараз разом з ним, їдуть в одне місце, звідки він зателефонує братові та сказав: «Якщо ні, то значить, звідтам ми їдемо на офіс». Після цього ОСОБА_7 сказав ОСОБА_19 їхати на СКА. ОСОБА_23 почав говорити, що немає бензину. ОСОБА_19 подивився на показник баку і сказав, що бензину є ще достатньо. Надалі ОСОБА_7 разом з ОСОБА_18 сказали, щоб ОСОБА_23 заводив машину щоби їхати на СКА. ОСОБА_23 просив залишитися на місці і всі питання вирішити там, просив дозволити зателефонувати братові, проте працівники міліції почали наполягати на тому, щоб їхати на СКА. Через деякий час вказані працівники міліції були затримані.

Вищенаведені факти також підтверджуються протоколом про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій /т.5 а.с.207-214/.

- протоколами про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій /т.5 а.с.203-206, т.6 а.с.127-130/, з яких видно, що ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_24 обговорюють деталі інсценування затримання ОСОБА_23 за незаконне зберігання наркотичних засобів з метою отримання від останнього грошових коштів за не притягнення до кримінальної відповідальності;

- протоколом про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій /т.6 а.с.130-149/, з яких видно, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 обговорюють деталі організації вчинення злочину, а саме інсценування затримання ОСОБА_23 за незаконне зберігання наркотичних засобів з метою отримання від останнього грошових коштів за не притягнення до кримінальної відповідальності.

- показаннями експертів ОСОБА_52 , ОСОБА_53 . ОСОБА_54 , даними в судовому засіданні, які надані ними висновки підтвердили та показали, що жодних ознак монтажу наданих на дослідження аудіо та відео файлів не виявлено.

Суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив усі обставини справи в їх сукупності й відповідно до ст. 94 КПК України дав оцінку наведеним доказам, визнавши їх належними, допустимими, достовірними, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку;

На виконання вимог ст. 370 КПК України судом у вироку наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Аналізуючи апеляційні вимоги, колегія суддів прийшла до висновку, що вони в повній мірі були предметом розгляду в суді першої інстанції та суд надав їм належну оцінку та дійшов до висновків з якими погоджується суд апеляційної інстанції.

В своїх апеляційних скаргах з доповненнями обвинувачені ставлять питання щодо недопустимості протоколів про проведення негласних слідчих дій, проте колегія суддів вважає вказані доводи необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Так, дійсно, вказані ухвали в порядку ч.1 ст. 290 КПК України не були відкриті стороні захисту, проте апеляційний суд звертає увагу на наступне. Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Стороною обвинувачення в повній мірі з дотриманням порядку, визначеного ч.1 ст. 290 КПК України були відкриті стороні захисту усі протоколи про проведення негласних слідчих дій, які містяться в матеріалах справи та є процесуальним джерелом доказів і містять усі фактичні обставини, що мають значення та підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні. В свою чергу, ухвали про надання дозволу на проведення негласних слідчих дій не містять жодних фактичних даних, які б могли підтверджувати вину обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень та підлягати доказуванню в кримінальному провадженні. Вказані ухвали лише підтверджують можливість та законність проведення негласних слідчих дій. Враховуючи це, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи наявні два листи голови Апеляційного суду Львівської області ОСОБА_55 від 08.07.2015 № 73-78/2015 (т.7 а.с. 213) та від 13.07.2017 №73-138/2017 (т.7 а.с. 216), в яких на запити прокурора щодо отримання дозволу Апеляційного суду Львівської області на проведення негласних слідчих дій в межах кримінального провадження №0000006 про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 була надана відповідь, в якій вказано, що інформацію щодо запитаних даних надати являється неможливим, оскільки в зв`язку з масовими заворушеннями та захоплення адмінбудівель правоохоронних органів та з метою недопущення несанкціонованого витоку інформації вказані матеріали були знищені у встановленому законом порядку. Крім того, згідно даних облікових форм відділу режимно-секретної роботи клопотання про отримання дозволу на проведення негласних слідчих дій у кримінальному провадженні №0000006 були зареєстровані та розглянуті слідчими суддями відповідно до вимог Глави 21 КПК України з постановленням ухвал №041т, 042т, 043т, 044т від 11.01.2013, №0602т, 0603т від 25.03.2013, №01064т від 15.04.2013 про дозвіл на проведення, зазначених в клопотаннях негласних слідчих дій. Вказані листи підтверджують факт існування вказаних ухвал і факт задоволення вимог сторони обвинувачення про проведення негласних слідчих дій щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Тобто, можливість та законність проведення негласних слідчих дій, протоколи про проведення яких містяться в матеріалах справи та були відкриті стороні захисту в належному порядку, повністю підтверджена згаданими листами ОСОБА_55 , інших фактичних обставин, які б підлягали доказуванню в кримінальному провадженні, ухвали про надання дозволу на проведення негласних слідчих дій не містять і не можуть містити, оскільки не є доказами в кримінальному провадженні, відповідно до ст. 84 КПК України. Тому, колегія суддів не вбачає підстав для визнання інформації яка міститься в протоколах про проведення негласних слідчих дій недопустимими доказами.

Крім того, слід взяти до уваги правову позицію, визначену у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 16.10.2019 у справі №640/6847/15-к, в якій Велика палата прийшла до висновку про те, що якщо сторона обвинувачення вжила всі необхідні та залежні від неї заходи, спрямовані на розсекречення процесуальних документів, які стали підставою для проведення НСРД, однак такі документи не були розсекречені з причин, що не залежали від волі і процесуальної поведінки прокурора, то суд не може автоматично визнавати протоколи НСРД недопустимими доказами з мотивів невідкриття процесуальних документів, якими санкціоноване їх проведення.

Як уже було встановлено, сторона обвинувачення двічі зверталась до суду апеляційної інстанції для встановлення інформації щодо можливості отримання ухвал про надання доступу на проведення негласних слідчих дій, що підтверджує вжиття нею всіх необхідних та залежних від неї заходів.

Крім того, на підтвердження вказаного факту, прокурором в судовому засіданні долучено відповідь на запит в.о прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури ОСОБА_56 від 24.05.2024 року №31/1-406 вих-24 від управління Служби безпеки України у Львівській області № 62/14/3-1420 н/т від 30.05. 2024 року з якої вбачається, що у зв`язку із повномасштабним вторгнення зс рф в Україну, неможливістю вивезення до місць евакуації та забезпечення подальшого зберігання, 24.02.2022 матеріали вказаної ОРС знищено у порядку, встановленому законодавством.

Також прокурором в судовому засіданні долучено відповідь на запит в.о прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури ОСОБА_56 від 08.04.2024 року №31/1-96 вих-24 від начальника режимно-секретної частини Львівської обласної прокуратури ОСОБА_57 №28-145 вн-24 від 22.04.2024 року з якої вбачається, що надати інформації чи погоджувалися прокурором протягом 2013 року клопотання про надання дозволу на проведення негласних слідчих розшукових дій у кримінальному провадженні №0000006 від 03.01.2013 року, чи надходили з Львівського апеляційного суду до режимно-секретної частини обласної прокуратури ухвали осіб у даному кримінальному провадженні не являється можливим, оскільки значну кількість справ та журналів обліку, зокрема до 2014 року знищено внаслідок подій, які мали місце в ніч з 18 на 19 лютого 2014 року під час захоплення адміністративної будівлі обласної прокуратури невідомими особами.

Таким чином, посилання на недопустимість доказів, здобутих в результаті проведення НСРД є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

У своїх апеляційних скаргах обвинувачені зазначали про недопустимість протоколів про результати контролю за вчиненням злочину у виді оперативних закупок від 17 квітня 2013 року та від 05 червня 2013 року, як доказів у зв`язку з тим, що стороні захисту не було відкрито постанов прокурора про проведення цих НСРД, а відкрито лише витяги з цих постанов, які не містять підписів прокурора.

Апеляційний суд вважає вказані доводи необґрунтованими оскільки, вказані документи містять реєстраційний номер, зокрема №21/3-853т та №21/3-961т, крім того, вони сформовані та підписані на кожній сторінці слідчим ОСОБА_58 , містять всю необхідну інформацію про підстави та необхідність проведення майбутньої негласної слідчої дії.

Тому, колегія суддів не вбачає жодних підстав для визнання інформації, що міститься в протоколах про результати контролю за вчиненням злочину у виді оперативних закупок від 17 квітня 2013 року та від 05 червня 2013 року недопустимими доказами.

Суд першої інстанції відхилив твердження обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також ОСОБА_8 стосовно скоєння провокації по відношенню до них, адже в ході розгляду справи встановлено, що ні потерпілий, ні свідки не мали жодних засобів впливу на обвинувачених. Крім того, самі обвинувачені мали достатньо часу і можливостей присікти, як вони стверджують «незаконну» діяльність потерпілого та свідка ОСОБА_24 , що в повній мірі підтверджується матеріалами справи.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу, що в судовій практиці ЄСПЛ чітко розмежовуються захист від провокації із запереченням факту вчинення злочину загалом (рішення ЄСПЛ у справі «Берлізев проти України» від 08 липня 2021 року).

У цьому рішенні ЄСПЛ констатував, що захист від провокації обов`язково передбачає, що обвинувачений визнає вчинення інкримінованих йому дій, але стверджує, що вони були наслідком незаконного підбурювання з боку працівників правоохоронного органу. ЄСПЛ вважає непослідовним заперечення заявником вчинення злочину та одночасне висунення ним скарги, що його спровокували його вчинити. (§ 46 вказаного рішення).

Обвинувачені в суді першої інстанції заперечували фактично всі обставини вчинення ними інкримінованих їм злочинів, проте постійно вказували про наявність провокації щодо них. Апеляційний суд вважає такі позиції обвинувачених взаємовиключними та суперечливими, оскільки захист від провокації обов`язково передбачає, що обвинувачений визнає вчинення інкримінованих йому дій, але стверджує, що вони були наслідком незаконного підбурювання. Істотна суперечність позиції захисту виключає сумніви у відсутності провокації злочину.

Тому, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що такі суттєві суперечності вказують на явну необґрунтованість доводів сторони захисту щодо провокації кримінального правопорушення щодо обвинувачених.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апелянтів про недостовірність копій аудіо- та відеозаписів, якими зафіксовано результати негласних слідчих (розшукових) дій.

Достовірність поданих матеріалів досліджувалась як на досудовому розслідуванні шляхом проведення експертиз, а також в ході судового розгляду шляхом допиту всіх експертів, що їх проводили та вказали, що ознак монтажу не виявлено.

Колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції досліджено всі письмові докази, які надані стороною обвинувачення та надано відповідну оцінку. Будь-яких процесуальних порушень під час складання таких документів не виявлено, а описки і помилки в процесуальних документах, на які звертає увагу сторона захисту, не спотворюють та не змінюють їх зміст, не ставлять під сумнів законність їх отримання та джерела їх походження. Тому доводи обвинувачених в цій частину суд апеляційної інстанції до уваги не бере.

Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про дослідження доказів які не досліджувалися судом першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 321 КПК України головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, усуваючи з судового розгляду все, що не має значення для кримінального провадження. Головуючий у судовому засіданні вживає необхідних заходів для забезпечення в судовому засіданні належного порядку.

Головуючим суддею, під час розгляду обвинувального акту в кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ст.364 ч.3, ст.307 ч.2, ст.365 ч2, ст.15 ч.2 ст.368 ч.3 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених передбачених ст.27 ч.5 ст.364 ч.3, ст.307 ч.1, 307 ч.2, ст.27 ч.5, ст.15 ч.2 ст.368 ч.3 КК України, вживались заходи для забезпечення сторонам можливості довести свої позиції з приводу пред`явленого обвинувачення. Як прокурор, так і захисник мали рівні права для подання відповідних доказів. При цьому колегія суддів вважає, що головуючий суддя наділений правом приймати рішення з приводу доцільності задоволення заявлених сторонами кримінального провадження клопотань, в тому числі, коли вони вже були предметом вирішення, або відповідні докази вже досліджувались і суду їх достатньо для прийняття відповідного рішення. Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що суд безпідставно та необґрунтовано відмовив у клопотаннях, не є порушенням права сторони захисту, оскільки як вбачається з матеріалів справи кожне з заявлених захисником та обвинуваченими клопотань розглянуте в судовому засіданні про що свідчать журнали судових засідань та вмотивовані ухвали суду від 03.11.2015 року, 16.12.2015 року, 27.02.2017 року. Тому колегія суддів вважає необґрунтованими доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про неповноту судового розгляду. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що досліджених в судовому засіданні доказів було достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення у даному кримінальному провадженні.

Крім того, в апеляційних скаргах обвинувачені ставлять питання щодо повторного дослідження доказів, які досліджував суд першої інстанції. Проте, колегія суддів вважає, що з апеляційних скарг жодним чином не зрозуміло в чому полягає неповнота дослідження обставин справи судом першої інстанції, а також не вказано, які порушення суд допустив при здійсненні вказаного дослідження.

Враховуючи вищенаведене, та факт того, що в оскаржуваному вироку міститься аргументована оцінка усіх доказів, які сторона захисту просить дослідити повторно, колегія суддів дійшла до думки про недоцільність повторного дослідження вказаних обставин та необґрунтованість зазначеного клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Жодних обґрунтованих доводів про неповне дослідження обставин справи сторона захисту не надала, тому апеляційним судом відмовлено в задоволенні клопотання про повторне дослідження доказів.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла до думки про недоцільність повторного дослідження вказаних обставин та необґрунтованість зазначеного клопотання сторони захисту.

Таким чином, доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, у зв`язку з чим такі до задоволення не підлягають.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає апеляційні скарги необґрунтованими й доходить висновку, що судом вірно кваліфіковано дії обвинувачених призначене обвинуваченим покарання є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч.5 ст. 74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що строк давності притягнення ОСОБА_6 за кожне кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України та ч. 2 ст.15 ч. 3 ст.368 КК України закінчився на час розгляду справи судом апеляційної інстанції, а відтак за відсутності клопотання ОСОБА_6 про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.307 КК України та ч. 2 ст.15 ч. 3 ст.368 КК України, колегія суддів приходить до висновку, що на підставі п.2 ч.1 ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України, ОСОБА_6 слід звільнити від призначеного за ч.2 ст.307 КК України та ч. 2 ст.15 ч. 3 ст.368 КК України покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Строк давності притягнення ОСОБА_7 за кожне кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України та ч. 2 ст.15 ч. 3 ст.368 КК України закінчився на час розгляду справи судом апеляційної інстанції, а відтак за відсутності клопотання ОСОБА_7 про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.307 КК України та ч. 2 ст.15 ч. 3 ст.368 КК України, колегія суддів приходить до висновку, що на підставі п.2 ч.1 ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України, ОСОБА_7 слід звільнити від призначеного за ч.2 ст.307 КК України та ч. 2 ст.15 ч. 3 ст.368 КК України покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Строк давності притягнення ОСОБА_8 за кожне кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України та ч. 5 ст. 27 ч.2 ст.15 - ч.2 ст.368 КК України закінчився на час розгляду справи судом апеляційної інстанції, а відтак за відсутності клопотання ОСОБА_8 про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч за ч.2 ст.307 КК України та ч. 5 ст. 27 ч.2 ст.15 - ч.2 ст.368 КК України, колегія суддів приходить до висновку, що на підставі п.2 ч.1 ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України, ОСОБА_8 слід звільнити від призначеного за ч.2 ст.307 КК України та ч. 5 ст. 27 ч.2 ст.15 - ч.2 ст.368 КК України покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

При перевірці справи колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування вироку.

Вирок суду постановлений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ухвалила :

апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Галицького районного суду м. Львова від 06 грудня 2017 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити без змін.

На підставі ч.2 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від призначеного покарання вироком Галицького районного суду м. Львова від 06 грудня 2017 року, у зв`язку із закінченням строків давності.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4