У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 6 вересня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мішково-Погорілове Жовтневого району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000332.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

підозрюваний ОСОБА_6 ,

захисники ОСОБА_7 ОСОБА_8

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 6 вересня 2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 02.11.2024 р., з визначенням застави у розмірі 330 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 999 240 грн., з покладенням обов`язків: прибувати до слідчого у справі за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, тобто з міста Миколаєва, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого суді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із встановленням застави у розмірі 5 000 000 грн.

Узагальнені доводи апелянта.

Не оспорюючи висновків суду про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор вважає, що ухвала слідчого судді в частині визначеного розміру застави є незаконною та необґрунтованою.

На думку прокурора, слідчим суддею не враховано всіх обставин кримінального правопорушення та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема переховування від слідства та суду, незаконного впливу на свідків чи інших підозрюваних, вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому визначений розмір застави не зможе достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Прокурор вважає, що наявність дружини та дітей не перешкоджає можливості вчиненню підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Звертає увагу на те, що досудове розслідування не закінчено, а тому перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_6 матиме можливість перешкоджати встановленню інших причетних до кримінального правопорушення осіб. Крім того ОСОБА_6 не працює, підозрюється у незаконному придбанні та збуті наркотичних засобів, що передбачає наявність корисливого мотиву та дає підстави вважати про можливе продовження ним злочинної діяльності.

З урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, орієнтованої вартості вилученого наркотичного засобу, сімейного стану підозрюваного, майнового стану родини, а саме наявності зареєстрованого на дружину підозрюваного автомобіля «Tesla» Model S, житлового будинку площею 163,9 кв. м., без наявності офіційних джерел доходу, прокурор вважає, що відносно ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 5 000 000 грн.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим відділом Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000332 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 не маючи постійного джерела прибутку, керуючись корисливим мотивом та переслідуючи мету незаконного збагачення, обрав в якості джерела доходу діяльність, пов`язану з незаконним збутом наркотичного засобу канабісу, наркозалежним особам на території м. Миколаєва.

З метою здійснення своєї злочинної діяльності ОСОБА_6 попередньо домовився з невстановленими під час досудового розслідування особами щодо спільного зайняття злочинною діяльність, при цьому на виконання спільного умислу невстановлені особи спільно з ОСОБА_6 здійснювали вирощування рослин роду конопель, їх висушування, відділення листя та суцвіття від стовбурів та фасування наркотичного засобу, який в подальшому ОСОБА_6 , спільно з іншими особами, збував наркозалежним особам за грошову винагороду.

Так, у невстановлені під час досудового розслідування дату, час та місці, у невстановленої особи ОСОБА_6 , порушуючи Закон України № 60/95-ВР від 15.02.1995 р. «Про незаконний обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», незаконно придбав наркотичний засіб канабіс, вагою не менше 19,561 г., який в подальшому незаконно зберігав для подальшого незаконного збуту.

30.07.2024 р. ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, направлений на незаконний збут наркотичних засобів, в ході проведення контролю за вчинення злочину у формі оперативної закупівлі психотропних речовин, о 12.05 год., біля парку «Народний сад» за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно збув особі під зміненими анкетними даними ОСОБА_9 за грошові кошти у сумі 4 500 грн. 2 полімерних пакетика з речовиною, яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабісом, вагою 19,561 г.

Крім того, ОСОБА_6 , діючи повторно, за попередньою змовою з невстановленою групою осіб, у невстановлені досудовим розслідуванням час, дату та місці, у невстановленої під час досудового розслідування особи, на виконання спільного злочинного умислу, незаконно придбав наркотичний засіб канабіс, вагою не менше 92,917 г., який незаконно зберігав з метою подальшого незаконного збуту.

04.09.2024 р. біля 13.00 год. ОСОБА_6 , діючи повторно, порушуючи Закон України № 60/95-ВР від 15.02.1995 р. «Про незаконний обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», реалізуючи спільний злочинний корисливий умисел, в ході проведення контролю за вчинення злочину у формі оперативної закупівлі наркотичних засобів, біля магазину за адресою: АДРЕСА_3 , незаконно збув особі під зміненими анкетними даними ОСОБА_9 за грошові кошти у сумі 20 000 грн. особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, вагою 92,917 г.

04.09.2024 р. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 05.09.2024 р. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті наркотичних засобів, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 5 000 000 грн. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненому у період воєнного стану, наявності зареєстрованого на дружину транспортного засобу та житлового будинку, без наявності офіційних джерел прибутку, не працює, наявні ризики переховування від слідства та суду, нез0аконного впливу на свідків або вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

Врахувавши, що підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого злочину, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, кількість епізодів злочинної діяльності, характер та спосіб ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, наявність ризиків передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, не працює, має міцні соціальні зв`язки та задовільний стан здоров`я, слідчий суддя дійшов висновку, що відносно підозрюваного ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 330 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку підозрюваного та його захисників, які вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має перебувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вказані вимоги закону, а також норм міжнародного права слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, дійшов висновку про причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, з чим погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання слідчого у кримінальному провадженні, зокрема, дані протоколів контролю за вчиненням злочину ОСОБА_6 від 30.07.2024 р. та від 04.09.2024 р., допиту свідка ОСОБА_9 , обшуку автомобіля ОСОБА_6 , обшуку домоволодіння за місцем мешкання ОСОБА_6 , висновків експертів № СЕ-19/115-24/13970-НЗРАП від 02.08.2024р. та № СЕ-19/115-24/164321-НЗРАП від 05.09.2024 р. та інші долучені матеріали, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, зазначеного у повідомленні про підозру.

Слідчим суддею встановлено наявність достатніх підстав вважити про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з чим погоджується і апеляційний суд.

Так, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливого здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Наявність ризиків переховування від слідства та суду, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення, в даному випадку, є доведеними, з огляду на тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, стадію кримінального провадження, наявність інших підозрюваних у кримінальному провадженні, дані про його особу, який не працює, тобто не має офіційних джерел доходу та зважаючи на обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення.

За наведеного, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що запобігти встановленим ризикам може запобігти запобіжний захід у вигляді тримання ОСОБА_6 під вартою, з визначенням застави.

Що стосується оскаржуваного прокурором розміру застави у розмірі 330 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 999 240 грн., апеляційний суд доходить наступного.

Відповідно до вимог ч. ч. 4, 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і, щодо особи підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину застава визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При визначенні розміру застави, слідчий суддя зазначених вимог закону дотримався та врахувавши дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , який раніше не судимий, одружений, має 2 малолітніх дітей, тобто має міцні соціальні зв`язки за місцем мешкання, має задовільний стан здоров`я, зважаючи на тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, майновий стан підозрюваного, обставини можливо вчиненого умисного корисливого злочину, пов`язаного зі збутом наркотичних засобів, а також те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, дійшов правильного висновку про необхідність визначення підозрюваному ОСОБА_6 застави у розмірі, що перевищує передбачені п. 2 ч. 5 ст.182 КПК України розміри, проте у меншому розмірі ніж заявлено прокурором, що забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України та гарантуватиме виконання покладених на нього обов`язків у разі внесення застави.

В той же час, доводи прокурора про те, що наявність зареєстрованих на дружину підозрюваного автомобіля та домоволодіння, свідчать про отримання ОСОБА_6 значних доходів від продажу наркотичних засобів засобів, є непереконливими, оскільки прокурором не надано будь-яких даних щодо майнового стану дружини підозрюваного, а відтак такі доводи зводяться до припущень.

Отже, апеляційний суд доходить висновку, що слідчим суддею всебічно, повно та об`єктивно розглянуто клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу, враховані всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу та визначення розміру застави, тому апеляційна скарга прокурора є необґрунтованою, і, підстав для скасування ухвали слідчого судді не має.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 6 вересня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 330 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 999 240 грн. відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000332 залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3