УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/4094/21

Номер провадження 1-кп/495/401/2024

29 жовтня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

провівши у залі суду відкрите підготовче судове засідання по кримінальному провадженню за обвинуваченням :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України, внесеному до ЄРДР за № 0000066 від 24 березня 2020 року,

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_4

обвинувачений - ОСОБА_3

захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5

представник потерпілої юридичної особи- ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 02 червня 2021 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України, внесеному до ЄРДР за № 0000066 від 24 березня 2020 року

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 заявив клопотанння про закриття кримінального провадження № 0000066, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 березня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Приморське Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із тим, що після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК Кодексу.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання свого захисника в повному обсязі.

Прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_4 заперечила проти заявленого клопотання захисту щодо закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України з підстав закінчення строку досудового розслідування, вказавши, що з її точки зору, обвинувальний акт по вказаному кримінальному провадженні був направлений до суду в межах строку досудового розслідування, який на момент направлення обвинувального акту до суду не закінчився, оскільки обвинувальний акт прокурором затверджений та підписаний прокурором у передбачений законом строк.

Суд, вислухавши сторони кримінального провадження, оглянувши обвинувальний акт стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 та реєстр матеріалів досудового розслідування, дослідивши клопотання захисника та додані до них матеріали, які долучені до матеріалів судового провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Пунктом 2 частини 3 ст. 314 КПК України передбачено,що у підготовчому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 284 ч. 1 п. 10 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності (п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Відповідно до положень п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України,досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Нормою ч.1 ст. 219 КПК України, передбачено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно положень ч. 7 ст. 217 КПК України днем початку досудового розслідування у провадженні, виділеному в окреме провадження, є день, коли було розпочато розслідування, з якого виділено окремі матеріали, а у провадженні, в якому об`єднані матеріали кількох досудових розслідувань, - день початку розслідування того провадження, яке розпочалося раніше.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в рамках строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду (постанови ВС від 26.02.2020 у справі № 712/6375/18, від 15.03.2021 у справі 676/6116/18, від 05.04.2021 у справі № 676/804/20, від 21.04.2021 у справі № 991/6516/20, від 05.09.2021 у справі №711/3111/19).

Строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу,не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня прийняття відповідної постанови та дня повідомлення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування (ч. 5 ст. 219 КПК України).

У розвиток наведеної процесуальної норми Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 24.10.2022 (справа № 216/4805/20; провадження № 51-4684 кмо21) сформулювала правовий висновок, згідно якого не включається у строк досудового розслідування, строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, який обраховується з наступного дня після направлення або безпосереднього вручення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування із зазначенням дати, часу та місця ознайомлення із матеріалами розслідування, до моменту закінчення ознайомлення вказаних осіб з матеріалами досудового розслідування. День направлення або безпосереднього вручення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, має рахуватися у строк досудового розслідування.

Суд вважає, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України, внесеному до ЄРДР за № 0000066 від 24 березня 2020 року підлягає закриттю у зв`язку з направленням обвинувального акту до суду поза межами строку досудового розслідування (закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи), виходячи з наступного :

Фактичні обставини кримінального провадження.

24 березня 2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0000066 внесено відомості за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.358 КК України, та розпочато досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

19 лютого 2021 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190, ч.4 ст.358 КК України.

16 квітня 2021 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців до 19 травня 2021 року.

18 травня 2021 року ОСОБА_3 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.

18 травня 2021 року слідчим Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_7 за дорученням прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_8 складено повідомлення стороні захисту та потерпілого про завершення досудового розслідування та про відкриття сторонам кримінального провадження доступу до матеріалів досудового розслідування, яке стороною захисту отримано нарочного 27 травня 2021 року.

27 травня 2021 року сторона захисту в особі підозрюваного ОСОБА_3 та захисник адвокат ОСОБА_5 ознайомилися у повному обсязі з матеріалами досудового розслідування, про що складено відповідний протокол та розписку.

27 травня 2021 року слідчим складено та прокурором затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні.

27 травня 2021 року сторона захисту одержала копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, про що прокурору надано відповідну розписку.

01 червня 2021 року керівник Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_9 склав супровідний лист, реєстраційний номер вихідної кореспонденції № 55-1661ВИХ-21 про направлення до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області обвинувального акту у кримінальному провадженні.

02 червня 2021 року обвинувальний акт одержано Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, реєстраційний номер у вхідної кореспонденції 12722/21-вх.

Факт надходження обвинувального акту саме 16.08.2019 підтверджується також інформацією з веб-сайту «Судова влада» за посиланням в мережі Інтернет ІНФОРМАЦІЯ_2 , вкладка «Список автопризначенних справ, що надійшли вперше (з 21.07.2014р.)» та звітом про автоматичний розподіл судових справ між суддями, проведений 02.06.2021 о 15:46:46, посилання на звіт на веб-сайті «Судова влада» в мережі Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Правове обґрунтування підстав закриття кримінального провадження.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Завданнями кримінального провадження згідно ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положення ч. 1 ст. 21 КПК України гарантують кожному право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Розумність строків - є однією із засад кримінального провадження, передбачених ст. 7 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Частина 2 ст. 28 КПК України встановлює загальне правило, що проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Водночас ч. 5 ст. 28 КПК України містить спеціальну норму, за якою кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадженні щодо нього було закрите.

Ця норма кореспондує із положеннями частини 1 ст. 116 КПК України, яка передбачає, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

Верховний Суд у справі 676/6116/18 (постанова від 15.03.2021, посилання на постанову у ЄДРСР ІНФОРМАЦІЯ_4 ) відзначив, що моментом звернення до суду з обвинувальним актом є саме дата його надходження, а не дата, вказана у супровідному листі, оскільки обвинувальний акт було доставлено до суду нарочно.

Частиною 2 ст. 114 КПК України передбачено, що будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом.

Статтею 219 КПК України передбачено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КПК - строки, встановлені КПК України, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію. В даному випадку законодавець встановив строки вказівкою на подію звернення до суду з обвинувальним актом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Частина 2 ст. 113 КПК України передбачає, що будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Частина 4 ст. 219 КПК України встановлює, що строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 Глави 24 цього Кодексу.

Так, згідно п. 1 ч. 3 ст. 294 КПК України якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 4 частини третьої статті 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу до трьох місяців - керівником окружної прокуратури, керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступником Генерального прокурора.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 219 КПК України строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 5 ст. 294 КПК України строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Відповідно до ст. 283 КПК України прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: (1) закрити кримінальне провадження; (2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; (3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Згідно з положеннями ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або ч. 2 ст. 284 цього Кодексу.

Статтею 350 КПК України передбачено, що клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала. Відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.

Пунктом першим частини першої статті 412 КПК України визначено, що судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Діяння, передбачене ч.4 ст. 190, ч.4 ст.358 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , кримінальним законом віднесено до кримінальних правопорушень проти власності (Розділ VI КК України) та кримінальних правопорушень проти власності проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян та проти журналістів (Розділ XV КК України), та не є злочином (кримінальним правопорушенням) проти життя та здоров`я особи.

Статтею 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Велика палата ЄСПЛ у п. 68 рішення у справі Карт проти Туреччини (Kart v. Turkey, заява №8917/05) зазначила, що право на розгляд справи протягом розумного строку базується на необхідності гарантувати, що обвинуваченим доведеться залишатись занадто довго у стані невизначеності щодо результатів кримінальних звинувачень проти них.

Так само ЄСПЛ у п. 18 рішення в справі Вемхофф проти Німеччини (Wemhoff v. Germany, заява №2122/64) вказував, що чітка мета відповідного положення п. 1 ст. 6 Конвенції у кримінальних справах полягає у забезпеченні того, щоби обвинувачені особи не перебували занадто довго під обвинуваченням та обвинувачення було визначене.

Верховний Суд у постанові від 26.05.2020 у справі № 556/1381/18, залишив без змін ухвали суду першої інстанції про закриття кримінального провадження за п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, та відповідної ухвали суду апеляційної інстанції у кримінальному провадженні, в якому: з моменту оголошення особі про підозру до направлення обвинувального акта до суду минуло більше двох місяців, строк досудового розслідування щодо цього підозрюваного не був продовжений у встановленому законом порядку і не зупинявся, злочин, у вчиненні якого підозрюється особа, не відноситься до категорії тяжких чи особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд і в ухвалі від

26.05.2020 у справі № 712/6375/18 (посилання в ЄДРСР ІНФОРМАЦІЯ_5 ), якою відмовлено в відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора в кримінальному провадженні, закритому на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК судом першої інстанції, у зв`язку з направленням обвинувального акта до суду поза межами строку досудового розслідування, а також в постанові від 12.12.2019 у справі № 161/10535/19 (посилання на постанову в ЄДРСР ІНФОРМАЦІЯ_6 ).

У справі № 556/1381/18 (постанова від 26.05.2020, посилання в ЄДРСР ІНФОРМАЦІЯ_6 ) Верховний Суд зауважив, що чинне кримінальне процесуальне законодавство не містить обмежень щодо закриття кримінального провадження на будь-якій стадії процесу до виходу суду в нарадчу кімнату для постановлення рішення по суті.

Постановою Верховного Суду від 21.04.2021 у справі № 991/6516/20 (посилання на ЄДРСР ІНФОРМАЦІЯ_7 ), залишено без змін ухвалу Вищого антикорупційного суду від 24.09.2020 та ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 03.11.2020, про закриття кримінального провадження за обвинуваченням особи у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у зв`язку з тим, що після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК.

Згідно висновків суду апеляційної інстанції у цій справі «строк досудового розслідування - не є простою формальністю. Передбачення процесуальним законом обов`язку прокурора якнайшвидше, але не пізніше визначеного законом процесуального строку після повідомлення особі про підозру звернутись до суду з обвинувальним актом або закрити кримінальне провадження - є гарантією фундаментального права людини на розгляд її справи упродовж розумного строку, закріпленого в п. 1 ст. 6 Конвенції, передбаченого ст. 7, ч. 1 ст. 21 КПК, що підтверджується усталеною практикою ЄСПЛ (п. 3 цієї ухвали).

Отже, особа не може необмежений час перебувати в стані підозрюваного - якщо публічне обвинувачення з будь-яких причин не має можливості визначити обвинувачення, склавши обвинувальний акт, та спрямувати справу до суду протягом визначеного законом строку - особа має бути звільнена від підозри. Таким чином, такий процесуальний строк досудового розслідування - є одним із найважливіших проявів правового принципу верховенства права, який вимагає належної правової визначеності у такому особливо вразливому статусі людини як підозрюваний.

Тому суд переконаний, що застосування передбачених законом наслідків пропуску такого строку як строк досудового розслідування навіть на один або кілька днів не є зайвим формалізмом або "правовим пуризмом", оскільки: (1) строки досудового розслідування є граничними, (2) положення ч. 5 ст. 294 КПК виключає можливість суду поновити строк досудового розслідування, що завершився».

Така ж позиція закріплена у судових рішеннях Верховного Суду, зокрема в в ухвалі від 26.05.2020 року у справі № 712/6375/18, постанові від 25.11.2020 року у справі 201/10434/19, а також в ухвалі Одеського апеляційного суду від 21.09.2020 року у справі № 521/11324/19, а саме:

- в ухвалі Верховного Суду від 26.05.2020 року № 712/6375/18 за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2019 року, суд зазначив, що «зважаючи на те, що ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 368-3 КПК України 24 березня 2018 року, вказаний обвинувальний акт було направлено до суду поза межами строку визначеного ст. 219 КПК України - 05 червня 2018 року. Водночас, строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні не продовжувався у встановленому законом порядку, що є порушенням норм кримінального процесуального закону під час складання обвинувального акту у ньому. З огляду на викладене, доводи касаційної скарги прокурора про те, що органом досудового розслідування жодних порушень строків досудового розслідування зазначених у ст. 219 КПК України не допущено та всі процесуальні дії виконані у строки передбачені законом необґрунтовані. При цьому переконливих доводів, які б ставили під сумнів законність рішень судів місцевого і апеляційного судів прокурор не навів. Таким чином, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження»;

- в постанові від 25.11.2020 року у справі № 201/10434/19 колегією суддів Верховного суду зазначено, що «згідно з положеннями ч. 1 ст. 219 КПК України (в редакції станом на час ухвалення рішення місцевим судом) строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження. Досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину»;

- в ухвалі Одеського апеляційного суду від 21.09.2020 року, постановленої у складі головуючого судді ОСОБА_10 , суддів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 21.09.2020 року № 521/11324/19, апеляційний суд прийшов до висновку, що «системний аналіз положень п.2 ч.3 ст.314 та п.10 ч.1 ст.284 КПК дає підстави стверджувати про можливість закриття кримінального провадження у зв`язку із закінчення строків досудового розслідування на стадії підготовчого судового засідання. З урахуванням аналізу наведених вище норм процесуального закону, апеляційний суд констатує, що обвинувальний акт мав бути направлений до суду в межах строку досудового розслідування, оскільки саме з цією подією КПК пов`язує закінчення строку досудового розслідування, а тому цей строк не може встановлюватися прокурором на власний розсуд. Аналіз ч.1 ст.219 КПК у поєднанні із п.5 ч.1 ст.3 КПК дає підстави стверджувати те, що у даному випадку досудове розслідування повинно було закінчуватися шляхом звернення до суду з обвинувальним актом і цей акт повинен був скерований до суду не пізніше строку, встановленого КПК після повідомлення особі про підозру, без урахування виконання сторонами вимог ст. 290 КПК України».

Правова оцінка обставинам провадження.

Як вбачається з матеріалів провадження, 19 лютого 2021 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру, а 16 квітня 2021 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців тобто до 19 травня 2021 року.

Таким чином досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні повинно було закінчитися прийняттям прокурором одного з рішень, передбачених

ч. 2 ст. 283 КПК, до 19 травня 2021 включно.

18 травня 2021 року, в останній день строку досудового розслідування, на ім`я підозрюваного ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , а також потерпілого, складено повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, яке нарочно отримано стороною захисту 27 травня 2021 року та до цієї дати не надсилалось будь-яким чином (поштовим зв`язком, електронною поштою, факсимільним зв`язком тощо).

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 219 КПК строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.

В день отримання повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, 27 травня 2021 року, сторона захисту підтвердили стороні обвинувачення факт отримання доступу до матеріалів кримінального провадження.

Також, 27 травня 2021 року слідчим складено та прокурором затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні, який одержано стороною захисту під розписку.

Враховуючи викладене перебіг строку досудового розслідування, який закінчувався 19 травня 2021 року перервався 18 травня 2021 року, з моменту повідомлення сторін провадження про завершення досудового розслідування, та поновився з 28 травня 2021 року, з наступного дня після дати ознайомлення сторони захисту і потерпілого з матеріалами досудового розслідування.

З урахуванням вимог ч. 5 ст. 219 КПК України та вищевикладених обставин строк досудового розслідування у кримінальному провадженні закінчився 31 травня 2021 року.

Незважаючи на цей факт обвинувальний акт, складений у межах строку досудового розслідування 27 травня 2021 року, прокурором не був скерований до суду, а перебував без будь-яких об`єктивних причин в місцевій прокуратурі до 02 червня 2021, тобто два дні, що підтверджується супровідним листом Білгород-Дністровської окружної прокуратури від 01 червня 2021 року № 55-1661ВИХ-21 та штампом про отримання вхідної кореспонденції канцелярії Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області на цьому листі за № 12722/21-вх від 02 червня 2021 року.

Тобто прокурор склав обвинувальний акт 27 травня 2021 року в межах строку досудового розслідування, але фактично звернувся з ним до суду поза межами строку, визначеного ст. 219 КПК, - 02 червня 2021 року.

При цьому суд наголошує, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 290 КПК досудове розслідування вважається завершеним після повідомлення стороні захисту про його завершення та відкриття матеріалів. Дії слідчого і прокурора, передбачені ч. 1 ст. 291 та ст. 293 КПК (складення обвинувального акта, його затвердження, вручення стороні захисту та направлення до суду), є формою закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні і не є підставою для зупинення процесуальних строків після ознайомлення сторонами з матеріалами кримінального провадження.

Закінчення досудового розслідування як кінцевий момент строку здійснення досудового розслідування, визначеного у статті 219 КПК України, безпосередньо пов`язане саме зі зверненням до суду з обвинувальним актом (направленням його до суду), а не з його складанням.

Тобто завершення досудового розслідування не є тотожним його закінченню.

Оскільки саме направлення до суду обвинувального акту в кримінальному провадженні є датою, якою закінчено строк досудового розслідування і цей строк, з урахуванням виконання вимог ст. 290 КПК України, після 31 травня 2021 року було перевищено, є достатньо підстав для закриття кримінального провадження, у зв`язку із направленням обвинувального акту до суду через два дні після завершення продовженого прокурором тримісячного строку, тобто поза межами строку досудового розслідування.

Діючий кримінальний процесуальний закон не передбачає можливості будь-яких затримок передання обвинувального акту до суду поза межами строків досудового розслідування. Встановлення будь-яких інших строків, які не входять до строку досудового розслідування, зокрема підготовка обвинувального акта до передачі до суду, неможливе.

Таким чином, враховуючи наведені вище обставини обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000066 від 24 березня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.4 ст.190, ч.4 ст.258 КК України надійшов до суду 02 червня 2021 року за супровідним листом від 01 червня 2021 року, тобто після завершення продовженого прокурором тримісячного строку досудового розслідування, який закінчився 31 травня 2021 року, в зв`язку з чим існують беззаперечні підстави для закриття кримінального провадження через закінчення строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України.

Посилання прокурора на те,що обвинувальний акт підписаний прокурором у межах строку досудового рослідування та як слід немає законних підстав для закриття криміального провадження до уваги прийнята не може, оскільки практика Верховного суду, за якої фактично кінцевим строком досудового розслідування є день отримання обвинувального акту місцевим судом, формувалась поступово відповідними рішеннями Верховного суду, як-то наприклад постанови ВС від 26.05.2020 у справі N556/1381/18, від 01.07.2021 у справі N752/3218/20, ухвали ВС від 26.05.2020 у справі N712/6375/18, від 15.03.2021 у справі N676/6116/18, від 05.04.2021 у справі N676/804/20. Всі вищевказані рішення винесені та набули чинності після направлення прокурором обвинувального акту відносно ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні. Між тим, чинна на той час редакція ст. 219 КПК України містила регулювання строку закінчення досудового розслідування - день звернення до суду з обвинувальним актом, та початок його перебігу, повідомлення особі про підозру.

Оскільки кінцевим строком досудового розслідування є день отримання обвинувального акту місцевим судом - а саме 02 червня 2021 року суд вважає, що обвинувальний акт надійшов до суду поза строків досудового розслідування.

Стосовно клопотання сторони захисту звернення до суду з обвинувальним актом не уповноваженої особи , суд приходить до наступного:

Згідно ст. 3 КПК України терміни, що їх вжито в цьому Кодексі, якщо немає окремих вказівок, мають таке значення:

- керівник органу прокуратури - Генеральний прокурор, керівник регіональної прокуратури, керівник місцевої прокуратури та їх перші заступники і заступники, які діють у межах своїх повноважень (пункт 9);

- прокурор - особа, яка обіймає посаду, передбачену статтею 15 Закону України "Про прокуратуру", та діє у межах своїх повноважень (пункт 15);

- сторони кримінального провадження - з боку обвинувачення: слідчий, дізнавач, керівник органу досудового розслідування, керівник органу дізнання, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом (пункт 19).

Тобто керівник органу прокуратури, у тому числі перший заступник та заступники місцевої прокуратури, не відноситься до сторони обвинувачення.

Згідно ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Статтею 22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором.

Тобто якщо сторона обвинувачення не звернулася до суду з обвинувальним актом, суд такий процесуальний документ не розглядає.

Відповідно до пункту 14 ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений звертатися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури «fair procedure» (у європейській системі), «dut procуes» (у американській системі) є одним із складових елементів принципу верховенства права, передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) права на справедливий суд.

Згідно з ч. 1 ст. 3 КПК України керівник органу прокуратури - Генеральний прокурор, керівник обласної прокуратури, керівник місцевої прокуратури та їх перші заступники і заступники, які діють у межах своїх повноважень; прокурор - особа, яка обіймає посаду, передбачену статтею 15 Закону України «Про прокуратуру», та діє у межах своїх повноважень (пункти 9, 15).

Статтею 131-1 Конституції України встановлено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює: 1) підтримання публічного обвинувачення в суді; 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; 3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений, у тому числі: доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом; погоджувати або відмовляти у погодженні клопотань слідчого до слідчого судді про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у випадках, передбачених цим Кодексом, чи самостійно подавати слідчому судді такі клопотання; повідомляти особі про підозру; затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акта, клопотань про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта чи зазначених клопотань, самостійно складати обвинувальний акт чи зазначені клопотання; звертатися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів. Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.

Слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (частини 1, 2 ст. 214 КПК України).

Отже, визначення керівником органу прокуратури прокурора (групи прокурорів), який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні є кримінально-процесуальним рішенням, яке утворює, змінює чи припиняє права і обов`язки, тобто має правові наслідки, в конкретному кримінальному провадженні з його початку до завершення та за процесуальною формою має бути передбачено (встановлено) кримінальним процесуальним законом.

Виконання вимог кримінального процесуального закону забезпечуються дотриманням кримінальної процесуальної форми, тобто пов`язана із дотриманням гарантій прав і свобод учасників кримінального провадження щодо будь-яких дій та рішень владних суб`єктів кримінального провадження, зокрема: щодо гарантій оскарження та можливості перевірки законності таких рішень, перевірки безсторонності та об`єктивності владних суб`єктів.

Конституцією України встановлені права, свободи та обов`язки людини і громадянина. Зокрема, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції).

У кримінально-процесуальній доктрині загальновизнаними є такі критерії допустимості доказів: належне джерело; належний суб`єкт; належна процесуальна форма; належна фіксація; належна процедура; належний вид способу формування доказової основи. В аспекті належного суб`єкта, у тому числі, слід розглядати і прокурора.

Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ч. 1 ст. 87 КПК).

У випадку здійснення прокурором, який не визначений керівником органу прокуратури як такий, що здійснюватиме процесуальне керівництво у конкретному кримінальному провадженні, дій, передбачених ст. 36 КПК України, то вони здійснюються неналежним суб`єктом.

Саме до такого висновку прийшла Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 754/7061/15 (постанова від 22 лютого 2021 року).

Аналогічна позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 759/833/18, від 5 лютого 2020 року у справі № 676/5972/17, від 11.02.2020 р. у справі № 761/33311/15-к, від 19 квітня 2018 року у справі № 754/7062/15-к, від 17.12.2019 р. у справі № 235/6337/18, від 19 квітня 2018 року у справі № 754/7062/15-к, від 19 вересня 2018 року у справі № 761/20108/15-к.

Прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів (ст. 37 КПК України).

Згідно обвинувального акту процесуальними керівниками у даному кримінальному провадженні є прокурори Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_8 ,(який затвердив обвинувальний акт) ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 тобто у відповідності до ст. 37 КПК України була визначена групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів

При цьому суд вважає що підписання керівником Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 супровідного листа до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області не є процесуальним документом у вказаному кримінальному провадженні, носить організаційно-розпорядчі функції діяльності окружної прокуратури та не свідчить про звернення до суду з обвинувальним актом не уповноваженої особи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 27, 36, 37, 44, 219, п. 10 ч. 1 ст. 284, ст.ст. 290, 350 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити кримінальне провадження № 0000066, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 березня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Приморське Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із тим, що після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1