Справа № 372/4716/24
Провадження № 1-в-188/24
ухвала

Іменем України

07 листопада 2024 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту та повернення майна,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотання, у якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 29.08.2024 року (справа № 372/4716/24, провадження № 1-кс-1140/24) на автомобіль марки «WV-Passat», н.з. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_3 , та зобов`язати уповноважених осіб повернути їй вказаний транспортний засіб.

На обґрунтування клопотання зазначила, що арешт на вказаний транспортний засіб накладено в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001607 від 22.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Постановою старшого слідчого СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 від 27.09.2024 року кримінальне провадження №0001607 від 22.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінальному правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, однак зазначений вище арешт на транспортний засіб не скасовано, а тому просить вказаний арешт скасувати.

У судове засідання заявник ОСОБА_3 не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд клопотання у її відсутність, клопотання підтримала та просила задовольнити.

Прокурор та слідчий у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, їх неявка не перешкоджає можливості розгляду клопотання в силу приписів ч. 1 ст. 172 КПК України.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що СВ Обухівського відділу поліції проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001607 від 22.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 29.08.2024 року (справа № 372/4716/24, провадження № 1-кс-1140/24) накладено арешт на автомобіль марки «WV-Passat», н.з. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_3 , та направлено на зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою старшого слідчого СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 від 27.09.2024 року кримінальне провадження №0001607 від 22.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито.

Відповідно до ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до п.4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У абз. 1 ч. 6 ст. 170 КПК зазначено, що у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Є доцільним звернення до основоположних принципів законності, верховенства права та недоторканності права власності, які вимагають вирішення питання про скасування арешту майна і поновлення права власності особи, яке обмежується в даному випадку без достатніх підстав.

За змістом положень ст. 2 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 2 ст.131 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

Як вбачається із встановлених під час розгляду даного клопотання обставин, у зв`язку з закриттям кримінального провадження №0001607 від 22.08.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, відсутня будь-яка потреба у подальшому існуванні арешту автомобіля марки «WV-Passat», н.з. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_3 , а тому вважаю вимоги клопотання обґрунтованими, та таким, що підлягають задоволенню.

Крім того, згідно із ч. 2 ст. 100 КПК України зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104, передбачено, що зберігання речових доказів у вигляді автомобілів здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

При цьому у п. 32 вищезгаданого Порядку зберігання речових доказів зазначається, що фінансування витрат, пов`язаних із зберіганням чи пересиланням речових доказів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, який здійснив пересилання речових доказів або їх передачу на зберігання.

Керуючись ст.ст. 7-9, 98, 131, 167, 170, 173, 174, 376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту та повернення майна, - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений 29.08.2024 року ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 29.08.2024 року на автомобіль марки «WV-Passat», н.з. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_3 .

Зобов`язати слідчого, який здійснював досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001607 від 22.08.2024 року та/або відповідальних осіб повернути ОСОБА_3 автомобіль марки «WV-Passat», н.з. НОМЕР_1 , який направлено на зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя : ОСОБА_1