Справа № 308/9093/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.07.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

учасників судового процесу: прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , захисників обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні №11-кп/4806/317/24 за апеляційними скаргами захисників обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та апеляційною скаргою з доповненнями до неї обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 травня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 травня 2024 року клопотання прокурора про оголошення обвинуваченого ОСОБА_6 у міжнародний розшук та обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено.

Оголошено у міжнародний розшук обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Виноградів Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, приватного підприємця, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Обрано обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Виноградів Закарпатської області, мешканцю АДРЕСА_1 , громадянину України, приватному підприємцю, раніше не судимому, обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Організацію виконання ухвали про міжнародний розшук доручено уповноваженому на це органу.

Контроль за виконанням ухвали покладено на процесуального прокурора Ужгородської окружної прокуратури.

Зупинено провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 до його розшуку.

З матеріалів контрольного провадження та ухвали суду вбачається, що на розгляді в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстр судових розслідувань за № 0000210 від 22.12.2020, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

В процесі підготовчого судового засідання прокурор подав клопотання про оголошення у міжнародний розшук обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України та обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи тим, що обвинувачений ОСОБА_6 в судові засідання не з`являється, виїхав за кордон України та останнім його місцем перебування є м. Прага Чеської Республіки, звідки до суду подає через систему електронний суд клопотання про участь у справі в режимі відеокнференції.

21.02.2024 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду задоволено клопотання прокурора та надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_6 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим що обвинувачений ОСОБА_6 ухиляється від суду.

Наразі всі засоби щодо виконання даної ухвали суду на території України органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, вичерпані, тому існує необхідність в оголошенні в міжнародний розшук обвинуваченого ОСОБА_6 .

Задовольняючи клопотання прокурора, суд дійшов висновку про те, що після того, як прокурор звернувся з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, внаслідок порушення покладених на нього обов`язків, під час запобіжного заходу у вигляді застави, ОСОБА_6 виїхав за межі території України, перетнувши державний кордон.

Судом встановлено, що і підтверджується особисто з письмових повідомлень, як обвинуваченого ОСОБА_6 так і його захисників, що обвинувачений ОСОБА_6 виїхав до Чехії в м. Прага, де на сьогоднішній день проживає, внаслідок чого суд зауважив на тому, що усі необхідні дії щодо виконання ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 21.02.2024 на території України органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність вичерпані, а оскільки достовірно відомо, що ОСОБА_6 перебуває за межами України, розшук має бути міжнародним, адже саме такий вид розшуку вбачається ефективним.

Окрім того, керуючись положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України, суд першої інстанції, врахувавши тяжкість злочину, ступінь його суспільної небезпечності, а також неодноразові неявки, вплив на потерпілого, перетин ОСОБА_6 державного кордону без повідомлення суду, в сукупності дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності його поведінку, більш того, за вчинення вищевказаного злочину, передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до семи років, що у сукупності свідчить про наявність реальних ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні та, як наслідок, необхідності обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вказує на те, що ухвала суду є необґрунтованою та незаконною, яка підлягає скасуванню. Апелянт вважає, що упереджений, не безсторонній, зацікавлений та необ`єктивний суддя ОСОБА_10 виніс незаконну та свавільну оскаржувану ухвалу. Вказує на те, що станом на написання апеляційної скарги, повний текст ухвали апелянту не видано, про її зміст йому не відомо, а тому змушений подавати апеляційну скаргу без ознайомлення з повним текстом ухвали. Зазначає, що після отримання повного тексту оскаржуваної ухвали ним буде подано доповнення до апеляційної скарги. Просить суд, скасувати оскаржувану ухвалу суду, відмовити прокурору у задоволенні клопотання повністю.

В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що 23.01.2021 він став жертвою неналежного та жорстокого поводження під час затримання правоохоронними органами, яке тривало декілька днів, до обрання запобіжного заходу. Вважає, що він не вчиняв злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, станом на сьогодні кримінальна справа триває, вина ОСОБА_6 не доведена, вини своєї він не визнає, відповідно він став жертвою порушення проти нього ст.5 Конвенції, а тому має право на відшкодування моральної шкоди. Звертає увагу на те, що Ужгородський міськрайонний суд не наділений повноваженнями оголошувати осіб у міжнародний розшук. Вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення, яке не передбачено КПК (в частині оголошення особи в міжнародний розшук), суду апеляційної інстанції належить виходити з приписів ст. 9 КПК України, яка розкриває принцип законності кримінального провадження. Зазначає, що він має право оскаржити свавільне та незаконне оголошення його в міжнародний розшук судом. Просить суд задовольнити його апеляційну скаргу та скарги його захисників.

В доповненнях до апеляційної скарги від 15.07.2024 обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що є необхідність дослідити ряд доказів, які доводять необґрунтованість підозри, оскільки в дійсності між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 наявні цивільно-правові відносини, та він жодних погроз ОСОБА_11 та його сім`ї не висловлював коли просив повернути ОСОБА_6 кошти. Зазначає, що підозра та обвинувачення складене відносно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 189 КК України, є незаконними та необґрунтованими. Звертає увагу на те, що Ужгородський міськрайонний суд виносячи оскаржувану ухвалу послався ніби на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч. 1 ст.177 КПК України, однак зазначені ризики не існують, оскільки він не переховується від суду, так як на протязі понад трьох років бере участь в судових засіданнях особисто в залі суду або по відео конференції, що дозволяється нормами КПК України. Зазначає, що він не переховується від суду, а намагається захистити своє право на свободу та особисту недоторканість шляхом не надання його незаконно позбавити волі, оскаржуючи на національному та наднаціональному рівні (ЄСПЛ) незаконні ухвали стосовно нього, які обмежують його свободу. Щодо ризику незаконного впливу на потерпілого звертає особливу увагу суду та те, що по факту погроз потерпілому та його заяви про злочин ОСОБА_6 навіть ніхто не викликав на допит, підозри йому не вручено на протязі більш як 10 місяців. Взагалі більше жодних доказів цього штучно створеного кримінального провадження не існує та прокурором не надано, а смс та їх скріншоти спілкування можуть бути штучно створеними для його дискредитації перед судом. Заявляє, що ніякого відношення до тих смс і їх скріншотів не має, отже жодних законних підстав застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою не має, оскільки прокурором не наведено та до суду не надано достовірних, належних та допустимих доказів такого. Просить суд, дослідити протокол НСРД з приводу наявності між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 цивільно-правових відносин; дослідити Протокол додаткового допиту ОСОБА_11 від 05.03.2021 з приводу наявності між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 цивільно-правових відносин; дослідити характеризуючи дані на ОСОБА_11 , а саме Вимоги та справки про судимість ОСОБА_11 за ч.4 ст. 187 КК України та за ч.3 ст.289 КК України; дослідити заяву про відсутність претензій у ОСОБА_11 до ОСОБА_6 ; дослідити ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 25.08.2023 справа № 308/9093/21, яка набрала законної сили щодо встановлення факту відсутності у діях ОСОБА_6 тиску на потерпілого ОСОБА_11 та неналежність смс листування з погрозами ніби від імені ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_11 ; 2 довідки за результатами опитування із застосуванням спеціального технічного пристрою комп`ютерного поліграфу; заяву про кримінальне правопорушення за ч.1 ст.383 КК України та лист Львівської обласної прокуратури від 18.09.2023; заяву ОСОБА_12 щодо знайомства судді ОСОБА_10 і ОСОБА_6 щодо порушення порядку відводу та наявності конфлікту інтересів у судді ОСОБА_10 ; заяву про злочин подану ОСОБА_11 з приводу неналежного органу досудового розслідування. Скасувати оскаржувану ухвалу суду, відмовити прокурору у задоволенні клопотання повністю.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 зазначив, що відсутні правові підстави для застосування до підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та оголошення його у міжнародний розшук. Звертає увагу на те, що на момент проголошення ухвали, обвинувачений не мав обов`язків відповідно до ст.194 КПК України, не знаходився ні в українському, ні в міжнародному розшуку; що судом порушено процедуру визначену ст.193 КПК України, оскільки судовий розгляд проведено без участі обвинуваченого. Сорона захисту зазначає, що обвинувачений ОСОБА_6 неодноразово ставив до відома суд першої інстанції про перебування його на законних підставах у Чехії, згідний був та наполягав приймати участь у судовому засіданні в режимі відео конференції, наміру ухилятися від суду не мав і не має, в кожне судове засідання надсилав відповідні повідомлення. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції про оголошення обвинуваченого в міжнародний розшук та обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було передчасним. Вказує, що прокурором не доведено жодних ризиків та не додано доказів, які б безпосередньо вказували на можливість ОСОБА_6 впливати на розгляд кримінального провадження та перешкоджати встановленню об`єктивної істини по справі. Просить суд, оскаржувану ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою в задоволенні клопотання прокурора про оголошення в міжнародний розшук та обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відмовити.

Захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі зазначила, що висновки суду в оскаржуваній ухвалі не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а саме: суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкину інші, що на підставі п. 2 ч. 1 ст.409 КПК України є підставою скасування. Звертає увагу на те, що судом першої інстанції не враховано, що станом на 28.05.2024 в матеріалах справи вже було 3 нерозглянуті клопотання про тримання ОСОБА_6 під вартою, проте, це не перешкоджало прокурору звернутись до суду із 4 аналогічним клопотанням, що є неприпустимим і свідчить про зловживанням правом, оскільки суперечить ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення; що прокурором не додано до клопотання доказів, що ОСОБА_6 перебуває у міжнародному розшуку, що є передумовою для звернення з клопотанням про тримання під вартою, натомість прокурор вирішив попросити суд прийняти рішення, не передбачене КПК щодо оголошення обвинуваченого у міжнародний розшук, в порушення ч. 2 ст.1 КПК України. Також сторона захисту зазначає, що перелічені у клопотанні ризики прокурором взагалі не мотивовані. Просить суд, оскаржувану ухвалу суду скасувати, винести нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 зазначив, що ОСОБА_6 бажав брати участь у розгляді своєї справи, де проти нього висунуте безпідставне та необґрунтоване обвинувачення за ч.2 ст.189 КК України, однак він не зміг приїхати в Україну особисто, оскільки з листопада 2023 року йому надходили погрози від працівників СБУ, що його свободу буде обмежено судом, оскільки на останніх вони мають вплив. Вважає, що Ужгородський міськрайонний суд не наділений повноваженнями оголошувати осіб в міжнародний розшук. Звертає увагу на те, що із наданого прокурором клопотання до нього не долучено жодного доказу, який би свідчив про оголошення ОСОБА_6 у міжнародний розшук та будь-які докази щодо звернення з відповідним клопотанням до НЦБ України, також в матеріалах клопотання відсутні дані про здійснення будь-яких процесуальних заходів з метою оголошення ОСОБА_6 в міжнародний розшук. Вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення, яке не передбачено КПК (в частині оголошення особи в міжнародний розшук), таким чином ОСОБА_6 має право оскаржити свавільне та незаконне оголошення його в міжнародний розшук судом. Просить суд, скасувати оскаржувану ухвалу суду, відмовити прокурору у задоволенні клопотання повністю.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційних скарг, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, пояснення захисників-адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційних скарг та просили їх задовольнити, перевіривши матеріали контрольного провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

На підставі аналізу мотивувальної частини оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався з огляду на наступне.

Частиною 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000210 від 22.12.2020 відносно: ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Положеннями ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).

В свою чергу, ч. 6 ст. 193 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно із приписами п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В свою чергу, положення ч. 2 ст. 177 КПК України передбачають, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Апеляційний суд критично оцінює посилання сторін захисту на недоведеність стороною обвинувачення наявності в зазначеному кримінальному провадженні ризиків переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З матеріалів провадження та реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що 26.01.2021 на стадії досудового розслідування Галицьким районним судом м. Львова щодо підозрюваного ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

08.02.2021 зазначеним судом змінено ухвалу слідчого судді про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 в частині застави та визначено можливість внесення застави, та в цей же день застава в розмірі 181 600 гривень була внесена.

09.02.2021 ОСОБА_6 звільнено з установи виконання покарань у зв`язку з внесенням застави.

01.07.2021 Галицьким районним судом м. Львова відносно ОСОБА_6 винесено ухвалу про продовження терміну дії покладених на ОСОБА_6 обов`язків на два місяці, тобто до 01.09.2021.

05.10.2021 ухвалою Ужгородського міськрайоного суду Закарпатської області щодо обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано наступні обов`язки: не відлучатися із місця проживання АДРЕСА_1 без дозволу суду; прибувати до суду за кожною вимогою; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватись від спілкування із потерпілим та свідками зі сторони обвинувачення. Строк дії обов`язків було визначено до 05.12.2021.

Під час судового розгляду зазначеного у кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_6 , починаючи з 17.03.2022, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, припинив з`являтись в судові засідання, не повідомляючи суд про поважність причин, які унеможливлювали його присутність.

Також, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 в судові засідання перестав з`являтися після того, як прокурор звернувся з клопотанням про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, внаслідок порушення покладених на нього обов`язків, під час запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 21.02.2024 надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_6 , з метою приводу його для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Судом встановлено, що і підтверджується особисто з письмових повідомлень, як обвинуваченого ОСОБА_6 так і його захисників, що обвинувачений ОСОБА_6 виїхав до Чехії м. Прага, де на сьогоднішній день проживає.

З метою встановлення місця перебування обвинуваченого ОСОБА_6 , його належало оголосити у розшук, а оскільки достовірно відомо, що ОСОБА_6 перебуває за межами України, то зазначені обставини слугували підставою для постановлення судом першої інстанції ухвали від 28.05.2024 про оголошення обвинуваченого ОСОБА_6 у міжнародний розшук та обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, адже саме такий вид розшуку вбачається ефективним.

Враховуючи викладене та те, що ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, який відповідно до вимог ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжкого злочину, отже тяжкість злочину свідчить про ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння цією особою, а також неодноразові неявки, вплив на потерпілого, перетин ним державного кордону без повідомлення суду, в сукупності дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності його поведінку, більш того, за вчинення вищевказаного злочину, передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до семи років, що у сукупності свідчить про доведеність стороною обвинувачення, всупереч твердженням захисників, існування реальних ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні.

За встановлених обставин, суд апеляційної інстанції констатує, що стороною обвинувачення було достеменно встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 , не зважаючи на порушення покладених на нього обов`язків, під час запобіжного заходу у вигляді застави в межах судового розгляду кримінального провадження №0000210, порушив умови застосованого запобіжного заходу і покинув територію України та останнім його місцем перебування є м. Прага Чеської Республіки, звідки до суду подає через систему електронний суд клопотання про участь у справі в режимі відеоконференції.

Водночас, є вочевидь помилковими посилання захисників на те, що оголошення особи в міжнародний розшук можливе лише на стадії досудового розслідування кримінального провадження з огляду на наступні обставини.

Положеннями ч. 1 ст. 335 КПК України передбачено, що у разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, або був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, видужання або звільнення з військової служби і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

При цьому, вимогами чинного кримінального процесуального законодавства чітко не врегульовано порядку оголошення обвинуваченої особи в міжнародний розшук у разі отримання обґрунтованої інформації стосовно перетину такою особою держаного кордону України.

Разом із тим, п. 1 розділу IV Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерпол, затвердженої Наказом МВС України, Офісу Генерального прокурора, НАБУ, СБУ, ДБР, МФУ, МЮУ №613/380/93/228/414/510/2801/5 від 17.08.2020 (надалі Інструкція), встановлено, що уповноважений підрозділ запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну.

Публікація Червоного оповіщення запитується за таких умов: вчинене особою діяння кваліфіковано як злочин відповідно до Кримінального кодексу України; особу в установленому законодавством порядку оголошено в розшук правоохоронними органами України: для притягнення до кримінальної відповідальності за злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк не менше двох років; для виконання вироку, яким особу засуджено до позбавлення волі на термін щонайменше шість місяців, або якщо невідбута особою частина покарання становить не менше шести місяців.

Для запиту публікації Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення правоохоронний орган України надсилає уповноваженому підрозділу формуляр для запиту публікації Червоного оповіщення, а також таку відповідну інформацію та документи, до яких також відносяться завірені копії ухвали суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ухвали про оголошення розшуку особи (у тому числі в перекладі на одну з робочих мов Інтерполу) на стадії судового розгляду.

При цьому, однією із цілей міжнародного співробітництва правоохоронних органів України з органами Інтерполу, НЦБ іноземних держав, компетентними органами іноземних держав та міжнародними установами з використанням інформаційної системи Інтерполу є, відповідно до вищезгаданої Інструкції, установлення місцезнаходження осіб, які розшукуються, з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції).

З урахуванням вищевикладених вимог законодавства апеляційний суд наголошує, що оголошення особи в міжнародний розшук на стадії судового розгляду кримінального провадження, тобто за умови перебування такої особи в процесуальному статусі обвинуваченого, можливе лише ухвалою суду, який здійснює розгляд такого провадження.

Прийняття судом такого процесуального рішення в межах кримінального провадження є лише першим етапом для оголошення особи, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, в розшук, в подальшому, на підставі такого рішення та шляхом збору інших, передбачених законом документів, готується запит публікації Червоного оповіщення до Генерального секретаріату Інтерполу, що фактично і є моментом оголошення особи в міжнародний розшук, оскільки саме за допомогою використання інформаційної системи Інтерполу забезпечується можливість встановлення місцезнаходження осіб на території країн-учасниць Інтерполу.

За таких обставин, ухвала суду про оголошення особи в міжнародний розшук є умовою, за якою правоохоронні органи України можуть ефективно використовувати інформаційну систему Інтерполу задля виконання завдань кримінального провадження, зокрема, встановлення місцезнаходження осіб, які переховуються від правосуддя у разі, коли всі можливості внутрішньодержавного розшуку були вичерпані.

В даному конкретному випадку, враховуючи той факт, що стороною обвинувачення було надано до суду інформацію стосовно встановлення проведеними розшуковими діями того, що обвинувачений ОСОБА_6 , відповідно до витягу з бази даних «Відомості про осіб, які перетнули Державний кордон України» 20.02.2022 перетнув державний кордон України в пункті пропуску Чоп (Тиса) в напрямку виїзду з України, а відомостей про повернення ОСОБА_6 на територію України в матеріалах справи відсутні, а також те, що наразі його місцезнаходження достеменно не відомо, а тільки відомо, що він перебуває в Чехії м. Прага, у суду першої інстанції були всі передбачені вимогами кримінального процесуального закону підстави для задоволення клопотання сторони обвинувачення та, відповідно, оголошення обвинуваченого ОСОБА_6 в міжнародний розшук.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає повністю спростованими доводи сторін захисту стосовно допущення судом порушення належної правової процедури при оголошенні обвинуваченого ОСОБА_6 в міжнародний розшук, оскільки такі повноваження суду першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження прямо передбачені вимогами законодавства.

Що стосується клопотань про дослідження доказів, то вони задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Апеляційний суд звертає увагу, що кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду, метою якого відповідно до глави 28 КПК України є встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у зазначеному прокурором в обвинувальному акті кримінальному правопорушенні за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом, а тому з огляду на цю стадію кримінального провадження для вирішення питання обрання запобіжного заходу відсутня необхідність оцінки зібраних у справі доказів на підтвердження чи спростування обґрунтованості підозри, а встановлення на даному етапі обґрунтованості обвинувачення останнього у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення відноситься до виключної компетенції суду першої інстанції.

А тому підстави для дослідження доказів в суді апеляційної інстанції відсутні.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що, зважаючи на неодноразові неявки обвинуваченого ОСОБА_6 в судові засідання, перебування його у внутрішньодержавному розшуку, перетин ним державного кордону України без повідомлення суду, а також з урахуванням встановлених у зазначеному кримінальному провадженні ризиків переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та здійснення незаконного впливу на потерпілого й свідків у провадженні, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та вірного висновку про необхідність задоволення клопотання сторони обвинувачення, оголошення обвинуваченого ОСОБА_6 у розшук, а також обрання стосовно нього в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить достатніх та переконливих підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисників та скасування законної, обґрунтованої та вмотивованої ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 194, 331, 370, 404, 405, 407, 419, 422-1, 532 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги захисників обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та апеляційну скаргу з доповненнями до неї обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 травня 2024 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді