Cправа №505/2337/24
Провадження №1-кс/505/1395/2024
УХВАЛА

Іменем України

11.09.2024 м. Подільськ

Слідчий суддя Котовського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому в судовому засіданні в м. Подільську Одеської області клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Глибочок, Котовського району, Одеської області, особи без громадянства, непрацюючого, з незакінченою початковою освітою, не військовозобов`язаного, без постійного місця мешкання, раніше судимого:

- 19.02.2008 Ананьївським районним судом Одеської області по ч.3 ст.187, ч.3 ст.186, ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.ст.70, 72 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна;

- 17.07.2008 ухвалою колегії суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Одеської області вирок змінено, ОСОБА_4 засуджено по ч.3 ст.186, ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 08.06.2011 року звільнений з місць позбавлення волі згідно ст.81 КК України умовно достроково, невідбутий строк 7 місяців 26 днів;

- 12.08.2014 року Котовським міськрайонним судом Одеської області по ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 22.12.2014 року Котовським міськрайонним судом Одеської області по ч.3 ст.185, ст.395 КК України, відповідно до ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

підозрюваного у кримінальному провадженні №-0000465 від 12.06.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152, ч.4 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

11.09.2024 прокурор Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 на строк 60 (шістдесят) діб.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання про продовження у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що 13.09.2024 закінчується термін дії ухвали суду від 08.08.2024 року про застосування запобіжного заходу, однак на даний час відсутні підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку прокурора, захисника, пояснення підозрюваного, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Встановлено, що в провадженні слідчого відділення Подільського РУП ГУНП в Одеській області перебувало кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №- №0000465 відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.06.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152, ч.4 ст.186 КК України.

14.06.2024 ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на два місяці в межах досудового розслідування, тобто до 10.08.2024.

08.08.2024 ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області підозрюваному ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном до 13.09.2024.

11.09.2024 у провадження судді Котовського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 надійшло кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №-0000465 від 12.06.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152, ч.4 ст.186 КК України.

Відповідно до ч.4 ст.176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч.6 ст.199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Оскільки суддею Котовського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 підготовче судове засідання не проведено, слідчий суддя вважає за можливе розглянути вказане клопотання прокурора.

Так, слідчим суддею встановлено, що під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, органом досудового розслідування встановлені ризики передбачені ст.177 КПК України, які на даний час продовжують існувати, що свідчать про необхідність продовження застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152, ч.4 ст.186 КК України, тобто у відкритому викрадені чужого майна (грабежі), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому в умовах воєнного стану, а також у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Відповідно до статті 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Встановлюючи обґрунтованість підозри слід виходити з того, що «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що суворість передбаченого покарання «є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летелье проти Франції» вказано, особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

На підставі викладеного, при вирішенні питання про наявність підстав для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно враховувати у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому за інкримінований злочин, а також наявність ризиків визначених:

- п.1 ч.1 ст.177 КПК України ризик можливого переховування від органу досудового розслідування та суду. Ризиком можливого переховування від органу досудового розслідування та суду є те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень, одне з яких, передбачене ч.4 ст.186 КК України, згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів за вчинення якого, у разі визнання його винним може бути призначено покарання на строк від семи до десяти років, що дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 не має постійного місця проживання, неодружений, на утриманні немає дітей, не працює, тобто, фактично не має сталих соціальних зв`язків, проживає в близькості до державного кордону України, зокрема з невизнаною Придністровською Молдавською Республікою, що також дає підстави вважати, що останній може переховуватись від суду;

- ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконно впливати на свідків чи інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 знає особисто потерпілу та свідків, та може вчинити дії щодо уникнення кримінальної відповідальності шляхом вмовлянь чи залякування останніх, спонукати свідків та потерпілу, які надали покази у цьому провадженні відмовитися від раніше наданих показань чи уникати явки до суду з метою проведення їх допиту безпосередньо під час судового засідання;

- ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього, як на обвинуваченого у кримінальному провадженні, не з`являтись у судові засідання, оскільки не має постійного місця проживання та зловживає спиртними напоями,

- ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України ризик вчинити інше кримінальне правопорушення. Обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин за який, підозрюваному у разі визнання його винним може бути призначено покарання на строк від семи до десяти років, ОСОБА_4 з метою приховування слідів злочину вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, ОСОБА_4 раніше неодноразово був засуджений за корисливі злочини, незважаючи на те, що на даний він вважається не судимим у порядку ст. 89 КК України, не можна ігнорувати той факт, що обвинувачений має схильність до вчинення кримінальних правопорушень.

Зокрема, у справі «Яблонський проти Польщі» №33492/96, пункт 83, від 21.12.2000 року, Суд зауважує, що відповідно до пункту 3 статті 5 органи влади, приймаючи рішення про те, чи слід звільняти чи затримувати особу, зобов`язані розглянути альтернативні заходи забезпечення його появи на суді. Дійсно, ця стаття передбачає не лише право на «судовий розгляд упродовж розумного строку або звільнення до розгляду», але також передбачає, що «звільнення може бути обумовлено гарантіями його явки до суду».

Згідно з п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно практики Суду, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного /обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зав`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх судових засідань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зав`язків).

Разом з цим, у справі ОСОБА_7 проти Франції» №1/1998/904/1116 від 23.09.1998 року Суд вказує, що національний суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, у справі «Лабіта проти Італії» №26772/95 від 06.04.2000 року Суд також нагадує, що існування розумної підозри, що заарештована особа вчинила правопорушення, є умовою sine qua non (те, без чого неможливо) для тривалого тримання під вартою, але через деякий час ця умова перестає бути достатньою. У таких випадках Суд повинен встановити, чи інші підстави, наведені судовими органами, виправдовують подальше позбавлення свободи. У разі «відповідності» і «достатності» таких підстав Суд має також з`ясувати, чи компетентні національні органи виявили «особливу ретельність» у здійсненні провадження.

Зокрема, в справі «Білуха проти України» №33949/02 від 09.11.2006 Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись у світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка підозрюваного та відповідних органів влади та ін. Також Суд зазначає, що тільки ті затримки, які сталися з вини держави (правоохоронних органів), можуть виправдати висновок стосовно недотримання вимоги «розумного строку» (п.п.61, 64).

Метою застосування запобіжного заходу є, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, в тому числі, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі, переховуватися від органів досудового розслідування та (або) суду.

Згідно із ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України - запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_4 обвинувачується саме у вчиненні тяжкого злочину, а тому судом враховується тяжкість злочину, що інкримінується обвинуваченому та термін покарання, який може бути призначено останньому в разі доведення його вини, що може бути підставою для наявності у обвинуваченого наміру переховуватись від суду.

Отже, вирішуючи клопотання про продовження тримання під вартою, суд враховує конкретні обставини даної справи та обставини, які були раніше встановлені під час розгляду клопотання про обрання міри запобіжного заходу та його продовженні.

При цьому, суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст.177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст.5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи матеріали кримінального провадження, які свідчать, що інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, суд приходить до висновку, що підозрюваному ОСОБА_4 необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 186, 189, 196, 197, 199, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Глибочок, Котовського району, Одеської області, особі без громадянства, непрацюючому, з незакінченою початковою освітою, не військовозобов`язаному, без постійного місця мешкання, раніше судимому, підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152, ч.4 ст.186 КК України, на 60 (шістдесят) діб, тобто до 09 листопада 2024 року.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику, підозрюваному та направити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1