УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2024 Справа №607/17655/23 Провадження №1-в/607/245/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника органу пробації ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 дистанційно в режимі відеоконференції, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі клопотання (подання) начальника Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернопіль, українця, громадянина України, освіта середня, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судженого вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 квітня 2024 року за ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, яким призначено покарання на підставі ст.70 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк 1 рік, покладено обов`язки передбачені ч.1 ст.76 КК України,-

встановив:

Начальник Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_6 звернулась до суду із поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування призначеного покарання мотивуючи його тим, що вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 квітня 2024 року стосовно засудженого ОСОБА_7 надійшов для виконання до Тернопільського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області 13 червня 2024 року. Одразу засудженому за місцем проживання направлено виклик на 31 травня 2024 року до Тернопільського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області для постановки на облік. Однак на даний виклик він не з`явився, а тому 14 червня 2024 року було надіслано повторно виклик на 13 червня 2024 року. На повторний виклик ОСОБА_7 також не з`явився, тому 14 червня 2024 року було розпочато першочергові розшукові заходи щодо встановлення місця проживання (перебування) засудженого. Розшуковими заходами місце перебування засудженого не було встановлено, а тому 29 липня 2024 року на адресу Тернопільського районного управління поліції ГУ НП в Тернопільській області було направлено подання про передачу матеріалів для проведення подальших розшукових заходів. Будучи підобліковим ОСОБА_7 зарекомендував себе з негативної сторони, систематично притягувався до адміністративної відповідальності: 22.04.2024 року за ст.176 КУпАП (накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн.); 16 травня 2024 року за ч.1,2 ст.178 КУпАП (накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн.); 07 червня 2024 року за ч.1 ст.127 КУпАП (накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.).

16 жовтня 2024 року від засудженого ОСОБА_7 до суду надійшло клопотання, в якому він просить застосувати по відношенню до нього закон №3886-ІХ, який набув чинності 09 серпня 2024 року про декриміналізацію крадіжок на суму меншу за 3028 грн. Просить вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 квітня 2024 року скасувати.

Представник органу пробації ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що на час подання клопотання про скасування звільнення від відбування покарання, Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, не був чинним. У зв`язку з наведеним, вважає що клопотання засудженого про звільнення від відбування покарання у зв`язку з декриміналізацією підлягає до задоволення.

Прокурор ОСОБА_3 щодо задоволення клопотання представника органу пробації заперечила. Клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення від покарання підтримала та просить задовільнити.

Засуджений ОСОБА_7 просить задовільнити подане ним клопотання та звільнити його від відбування покарання, призначеного вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 квітня 2024 року.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в межах заявлених клопотань та особову справу засудженого, суд дійшов наступного висновку.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 квітня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання на підставі ст.70 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк 1 рік, покладено обов`язки передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 квітня 2024 року стосовно ОСОБА_7 23 травня 2024 року прийнято Тернопільським районним відділом філії ДУ «Центр пробації» Тернопільської області до виконання.

У клопотанні зазначено, що одразу засудженому за місцем проживання направлено виклик на 31 травня 2024 року до Тернопільського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області для постановки на облік. Однак на даний виклик він не з`явився, а тому 14 червня 2024 року було надіслано повторно виклик на 13 червня 2024 року. На повторний виклик ОСОБА_7 також не з`явився, тому 14 червня 2024 року було розпочато першочергові розшукові заходи щодо встановлення місця проживання (перебування) засудженого. Розшуковими заходами місце перебування засудженого не було встановлено, а тому 29 липня 2024 року на адресу Тернопільського районного управління поліції ГУ НП в Тернопільській області було направлено подання про передачу матеріалів для проведення подальших розшукових заходів.

Перебуваючи на обліку, ОСОБА_7 притягувався до адміністративної відповідальності: 22.04.2024 року за ст.176 КУпАП (накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн.); 16 травня 2024 року за ч.1,2 ст.178 КУпАП (накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн.); 07 червня 2024 року за ч.1 ст.127 КУпАП (накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.)

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

З аналізу вищезазначеної норми випливає, що підставою для скасування звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням є не лише встановлення невиконання покладених на засудженого обов`язків чи систематичність вчинення ним правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення, а й встановлення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Згідно зі ст. 166 КВК України, у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, покладеного на нього обов`язку, вчинення адміністративного правопорушення із засудженим проводиться індивідуальна профілактична бесіда та застосовується письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Письмове попередження не застосовується, якщо покладений обов`язок не був виконаний з поважних причин. У разі ухилення засудженого від прибуття за викликом уповноваженого органу з питань пробації письмове попередження вважається винесеним, якщо його було направлено поштою за останнім відомим місцем проживання засудженого та отримано підтвердження про його отримання засудженим.

У разі систематичного невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, покладених на нього, систематичного вчинення адміністративних правопорушень уповноважений орган з питань пробації надсилає до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Систематичним невиконанням покладених на засудженого обов`язків є невиконання протягом іспитового строку три і більше разів одного або кількох обов`язків без поважних причин.

Систематичним вчиненням адміністративних правопорушень є вчинення трьох і більше адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7встановлено, що згідно з ч. 2ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням необхідно встановити умисел засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інші обставини, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, і лише після застосування до нього письмово попередження.

В матеріалах справи відсутні відомості, які б свідчили про небажання засудженого стати на шлях виправлення за час перебування на обліку в Тернопільському районному відділі філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області. За період перебування на обліку кримінальних правопорушень ОСОБА_7 не вчиняв.

Також в матеріалах справи відсутнє письмове попередження ОСОБА_7 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання, у зв`язку з систематичним невиконанням засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, покладених на нього чи систематичного вчинення адміністративних правопорушень.

Крім того, слід зазначити, що систематичним вчиненням адміністративних правопорушень є вчинення трьох і більше адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 тричі притягувався до адміністративної відповідальності, а саме: 22.04.2024 року за ст.176 КУпАП (накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн.); 16 травня 2024 року за ч.1,2 ст.178 КУпАП (накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн.); 07 червня 2024 року за ч.1 ст.127 КУпАП (накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.). При цьому, адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.127 КУпАП, відноситься до адміністративних правопорушень на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку, а не до адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок. Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази систематичного вчинення ОСОБА_7 адміністративних правопорушень, в розумінні ст. 166 КВК України.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що наведені у поданні обставини не підтверджені належними доказами, не свідчать про його небажання стати на шлях виправлення та вважатися достатніми підставами для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування призначеного судом покарання, а тому у задоволенні подання слід відмовити.

Вирішуючи клопотання засудженого ОСОБА_7 суд виходить з наступного.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX (далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно із підпуктом 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 01.01.2023 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 2684 грн.

Таким чином відповідно до статті 51 КУпАП (в редакції закону станом на 9.08.2024), крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 2684 грн. станом на 2023 рік.

Зі змісту вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 квітня 2024 року, зокрема вбачається, що дії ОСОБА_7 кваліфіковані наступним чином: ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану (по епізоду від 24 червня 2023 року у приміщенні магазину «Шанель»); ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану (по епізоду від 24 червня 2023 року у приміщенні магазину «КІВІ» та епізодах 25 червня 2023 року). Разом з тим, вартість викраденого майна (сума збитків) по епізодах від 25 червня 2023 року (потерпілий ОСОБА_8 ), становить 2920 грн.

У постанові ОП ККС ВС від 7 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24), зазначено, що визначення суми, яка дорівнює 2 НМ, здійснюється виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення відповідного діяння. Періодична зміна розміру НМ відповідним законодавством не тягне за собою декриміналізації тих діянь, які кваліфікувалися як кримінальні правопорушення виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення злочину.

Враховуючи те, що сума викраденого майна по епізодах від 25 червня 2023 року становить 2920 грн., що перевищує розмір НМ який розраховувався для визначення суми викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність станом на 2023 рік (2684 грн.), тому клопотання ОСОБА_7 в частині декриміналізації його діянь по епізодах від 25 червня 2023 року (потерпілий ОСОБА_8 ), чим завдано матеріальних збитків на загальну суму 2920 грн., до задоволення не підлягає.

Також зі змісту вироку вбачається, що ОСОБА_7 24.06.2023 року вчинив крадіжку чужого майна в потерпілого ОСОБА_8 на суму 787 грн. та 836 грн., що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, станом на 2023 рік, тобто 2684 грн.

Відповідно до ч.2 ст.74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи наведене, суд вважає, що з огляду на передбачений ст.58 Конституції України і ст.5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та відповідно до ч.2 ст. 74 КК України, засудженого ОСОБА_7 слід звільнити від призначеного судом покарання за вироком суду від 03 квітня 2024 року в частині засудження за ч.4 ст. 185 КК України, за епізодами від 24 червня 2023 року, тому клопотання засудженого підлягає до часткового задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.74,78 КК України, ст. ст. 164, 166 КВК України ст.ст. 392, 395, 537, 539 КПК України, суд,

постановив:

У задоволенні клопотання (подання) начальника Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання щодо ОСОБА_7 відмовити.

Клопотання засудженого ОСОБА_7 задовільнити частково. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від призначеного покарання згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 квітня 2024 року за ч.4 ст. 185 КК України, за епізодами від 24 червня 2023 року - на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1