Дата документу 17.07.2024 Справа № 331/3276/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
Єдиний унікальний №331/3276/24 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/807/471/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не є особою, щодо якої згідно ст.480 КПК України передбачений особливий порядок кримінального провадження, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 114-2 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 - в режимі відеоконференції (EASYCON),

підозрюваного ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 .

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 05 червня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого 2-го відділення СВ УСБ України в Запорізькій області ОСОБА_9 та застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» до 04 серпня 2024 року.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що з урахуванням ступеня порушення цінностей суспільства в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку, що обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою сприятиме запобіганню вчиненню ним дій, пов`язаних з: переховуванням від органів досудового розслідування та суду; скоєння нових злочинів; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також забезпечить високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів громадян України.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем його мешкання, або визначити заставу у мінімальному розмірі для даної категорії кримінальних правопорушень.

В обґрунтування своїх вимог в апеляційній скарзі зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, невмотивованою, оскільки слідчий суддя без належної оцінки доводів клопотання слідчого, безпідставно застосував до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Зазначає, що оскаржувана ухвала не містить жодних мотивів, чому слідчий суддя вирішив не визначати розмір застави до підозрюваного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

Вказує, що під час постановлення оскаржуваної ухвали, слідчим суддею не було враховано висновків щодо застосування положень ч.6 ст.176 КПК України, які викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 19 червня 2024 року N 7-р(II)/2024.

Вказує, що всупереч вимогам ч.1 ст.196 КПК України, в оскаржуваній ухвалі всі посилання на ризики, є очевидними та безпідставними припущеннями слідчого та суду, які не підтверджуються матеріалами клопотання.

Крім того вказує, що належних доказів, на підтвердження того, що інформація розміщувалася саме ОСОБА_6 , в матеріалах клопотання відсутня. Телеграм-канал мав декілька адміністраторів, а ОСОБА_6 всіляким чином сприяв слідству, повідомив про паролі доступу до телефону та аккаунту, і повідомив про наявність декількох адміністраторів каналу, що на думку захисника свідчить про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та про незаконність застосування найсуворішого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 без визначення розміру застави.

Згідно з ухвалою слідчого судді, 05 червня 2024 року слідчий 2-го відділення СВ УСБ України в Запорізькій області ОСОБА_9 звернулася до слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя з вищезазначеним клопотанням, яке обґрунтовано таким.

Органом досудового розслідування встановлено, що 09 січня 2024 року об 23 год. 17 хв. громадянин України ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем фактичного проживання АДРЕСА_1 , діючи умисно, передбачаючи потенційне настання суспільно-небезпечних наслідків, у період дії на території України воєнного стану, будучи адміністратором телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у системі миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», на якому ним публікується інформація для необмеженого кола осіб, здійснив поширення інформації про розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, а саме у телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » опублікував відеозапис, на якому зафіксовано розташування спеціальної військової техніки на певній території, яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами.

У подальшому, 21 лютого 2024 року о 16 год. 36 хв. громадянин України ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем фактичного проживання АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, будучи достовірно обізнаним про ведення Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України воєнного стану, на особистому телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у системі миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», здійснив поширення інформації про розташування Збройних Сил України шляхом публікації відеозапису, на якому зафіксовано лінії фортифікаційних споруд Збройних Сил України на певній території, яка, в свою чергу, не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами.

Окрім того, громадянин України ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем фактичного проживання АДРЕСА_1 , у період часу з 23 лютого 2024 року по 26 квітня 2024 року діючи з прямим умислом та достовірно розуміючи, що в Україні введено воєнний стан, у системі миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», на особистому телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на якому ним публікується інформація для необмеженого кола осіб, неодноразово поширював інформацію про направлення та переміщення зброї, озброєння та бойових припасів в Україну, шляхом публікації фото та відеозаписів, на яких зафіксовано направлення в Україну з інших держав певної військової техніки через кордон, яка не розміщувалась (не поширювалась) у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_3 чи Службою безпеки України або в офіційних джерелах країн-партнерів.

05 червня 2024 року в ході розслідування кримінального провадження № 0000089 від 18 січня 2024 року, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.114-2 КК України.

Заслухавши доповідь судді; підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону при розгляді клопотання.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження убачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного, доводи його захисника, прокурора, слідчого та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , дані про його особу, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому правопорушенні, а також конкретні обставини вказаного кримінального правопорушення.

Як убачається з наданих матеріалів провадження та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-2 КК України - несанкціоноване поширення інформації про направлення, переміщення зброї, озброєння та бойових припасів в Україну, якщо така інформація не розміщувалася (не поширювалася) у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_3 чи Службою безпеки України або в офіційних джерелах країн-партнерів, вчинене в умовах воєнного стану та ч.2 ст.114-2 КК України - несанкціоноване поширення інформації про переміщений, рух або розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри підтверджується доданими до клопотання доказами, вказаними як в самому клопотанні, так і в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, а саме: відомостями з протоколу огляду системи миттєвого обміну повідомленнями «Telegram» від 29 травня 2024 року, щодо підтвердження інформації про створення та адміністрування ОСОБА_6 телеграм-каналу із назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за електронною адресою посилання « ІНФОРМАЦІЯ_2 »; протоколу огляду системи миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», а саме телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 15 квітня 2024 року, щодо відеоматеріалу, які не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_4 або іншими уповноваженими державними органами; протоколу огляду системи миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», а саме телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 15 квітня 2024 року, щодо відеоматеріалу, які в свою чергу, не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_4 або іншими уповноваженими державними органами; протоколу огляду системи миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», а саме телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 15 квітня 2024 року, щодо відеоматеріалу; протоколом огляду Всесвітньої мережі Інтернет від 18 квітня 2024 року, а саме відносно хронології поширення інформації про переміщення, руху або розташування Збройних Сил України, які були опубліковані в телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », завдяки якому підтверджується, що першоджерелом інформації є телеграм-канал « ІНФОРМАЦІЯ_2 »; протоколу огляду системи миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», а саме телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 23 квітня 2024 року, щодо підтвердження опублікування відеоматеріалу, відносно яких інформація не розміщувалася (не поширювалася) у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_3 чи Службою безпеки України або в офіційних джерелах країн-партнерів, протоколу огляду системи миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», а саме телеграм-каналу «Supernova+» за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 29 квітня 2024 року, щодо відеоматеріалу, відносно яких інформація не розміщувалася (не поширювалася) у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_3 чи Службою безпеки України або в офіційних джерелах країн-партнерів; протоколу огляду Всесвітньої мережі Інтернет від 01 травня 2024 року, а саме відносно хронології поширення інформації про переміщення, рух або розташування Збройних Сил України, які були опубліковані в телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », завдяки якому підтверджується, що першоджерелом інформації є телеграм-канал «Supernova+»; відповіддю на запит (в порядку ст.93 КПК України) Управління стратегічних комунікацій Генерального штабу Збройних Сил України №376/1319 від 17 травня 2024 року; відповіддю на запит (в порядку ст.93 КПК України), що надійшов з Тактичної групи « ОСОБА_10 »; відповіддю на запит (в порядку ст. 3 КПК України) Запорізької обласної військової адміністрації Запорізької обласної державної № 1-02/077 від 30 травня 2024 року; відповіддю на запит (в порядку ст. 93 КПК України) ІНФОРМАЦІЯ_5 № 101/5025 від 27 травня 2024 року; іншими матеріалами кримінального провадження.

Окрім того, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

У рішенні Європейського Суду з прав людини «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року вказано на те, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Колегія суддів вважає, що надані слідчим та прокурором докази є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку, що ОСОБА_6 міг вчинити вищевказане кримінальне правопорушення, тобто про те, що підозра є обґрунтованою.

Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що надані слідчим докази отримані з порушенням порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, колегією суддів не встановлено.

Доводи сторони захисту про те, що відсутні підтвердження в матеріалах клопотання про те, що інформація розміщувалася в телеграм-каналі саме ОСОБА_6 , оскільки телеграм-канал мав декілька адміністраторів, а ОСОБА_6 всіляким чином сприяв слідству, повідомив про паролі доступу до телефону та аккаунту, і повідомив про наявність декількох адміністраторів каналу, є передчасними, оскільки всі обставини провадження мають бути повно, всебічно і ретельно досліджені під час досудового розслідування. Версія сторони захисту має перевірятися в установленому законом порядку під час досудового розслідування, а в подальшому судового розгляду, та оцінюватись у сукупності з іншими доказами.

Перевіряючи доводи клопотання щодо наявності ризиків, про які вказано у клопотанні, слідчий суддя фактично дійшов висновку про те, що ризики, передбачені п.п. 1, 2, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, існують, а саме ризики того, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому слідчий суддя врахував окрім іншого ступінь тяжкості, суспільної небезпеки та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким злочином, за який передбачено суворе покарання - виключно у виді позбавлення волі на тривалий строк - від п`яти до восьми років; підозрюваний офіційно не працевлаштований, стабільного джерела доходів не має, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки та будь-які особи на утриманні.

З огляду на фактичні обставини провадження, ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення та суворість можливого покарання, а також враховуючи відомості про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про доведеність ризиків, вказаних у клопотанні, і про те, що інші запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання цим ризикам. Свої висновки слідчий суддя належним чином вмотивував.

У зв`язку з викладеним, застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є цілком обґрунтованим та відповідає вимогам, визначеним ст.ст.177, 178 КПК України.

Вказані висновки слідчого судді стороною захисту не спростовані з наданням відповідних доказів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі стороною захисту, та ті, що заявлені при апеляційному розгляді, на думку колегії суддів, правильності висновків слідчого судді не спростовують.

Твердження сторони захисту в апеляційній скарзі та при апеляційному розгляді про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, перевірялися слідчим суддею та спростовані в оскаржуваній ухвалі.

З приводу доводів сторони захисту про те, що слідчий суддя безпідставно не визначив розмір застави та не вмотивував в цій частині своє рішення, та не врахував висновки щодо застосування положень ч.6 ст.176 КПК України, які викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 19 червня 2024 року N 7-р(II)/2024, то колегія суддів вважає вказані доводи безпідставними.

Як зазначено вище, обґрунтованість підозри, існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та неможливість цим ризикам запобігти шляхом застосування до підозрюваного іншого ніж тримання під вартою запобіжного заходу в цьому випадку прокурором доведено.

В оскаржуваній ухвалі наведене переконливе обґрунтування щодо доведеності ризиків, про які ідеться у клопотанні, і неможливості цим ризикам запобігти шляхом застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу окрім як тримання під вартою.

В тому числі, в оскаржуваній ухвалі, з посиланням на встановлені під час розгляду клопотання обставини, прямо вказано на те, що у разі застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, запобігти наявним ризикам буде неможливо, у тому числі у разі визначення розміру застави.

Враховано слідчим суддею і положення ч.6 ст.176 КПК України, згідно з якими, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.114-2 КК України, та враховуючи встановлені ризики, суд, застосовуючи до останнього запобіжний захід у виді тримання під вартою, врахувавши підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, правомірно не визначив розмір застави, що не суперечить вимогам ч.4 ст.183 КПК України.

Колегія суддів притримується такої ж позиції і вважає, що в цьому випадку відсутні достатні підстави для визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу щодо підозрюваного.

Доводи сторони захисту про протилежне, на думку колегії суддів, не є переконливими з огляду на фактичні обставини провадження, відомості про особу підозрюваного та встановлені ризики.

Така позиція як слідчого судді так і колегії суддів не суперечить висновкам Конституційного Суду України, викладеним у рішенні від 19 червня 2024 року N 7-(II)/2024, на яке посилається сторона захисту, згідно з яким, Конституційний Суд України визнав такою, що відповідає Конституції України (є конституційною), частину шосту статті 176 Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а доводи апелянта про протилежне суперечать матеріалам провадження і змісту цієї ухвали.

З матеріалів провадження та з оскаржуваної ухвали убачається, що всі обставини, що мають значення для правильного вирішення клопотання, слідчим суддею дослідженні повно і всебічно.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі стороною захисту, та заявлені під час апеляційного розгляду, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

В ході апеляційного розгляду прокурор зазначив, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено, обвинувальний акт направлено до суду. В підготовчому судовому засіданні було відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 .

Дані про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні.

Отже, підстав для задоволення поданої апеляційної скарги колегія суддів не убачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 05 червня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого 2-го відділення СВ УСБ України в Запорізькій області ОСОБА_9 та застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» до 04 серпня 2024 року, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3