Провадження № 1-кс/756/2366/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 липня 2024 року за № 0002347,

В С Т А Н О В И В :

До Оболонського районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання, у якому прокурор просив накласти арешт на майно, вилучене 17 жовтня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий суддя, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи цього клопотання, приходить до висновку про необхідність повернення клопотання прокурору, виходячи з наступних обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Отже, зазначений захід забезпечення кримінального провадження безпосередньо пов`язаний із втручанням у права власника майна, адже, застосовуючи його, слідчий суддя обмежує власника у певних правомочностях щодо цього майна (володіння, користування чи розпорядження).

Частина 1 ст. 171 КПК України передбачає право володільця чи власника майна взяти участь у розгляді клопотання про його арешт.

Зазначеному праву кореспондує обов`язок прокурора зазначити у клопотанні документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном (п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України).

Отже, кримінальний процесуальний закон передбачає механізм, за допомогою якого власник майна може реалізувати своє право на участь у розгляді питання, пов`язаного з втручанням у його право власності. Зазначений механізм полягає у наведенні прокурором відомостей щодо власника та повідомлення слідчим суддею власника про час та місце розгляду справи.

У зазначеному клопотанні прокурор навів прізвище, ім`я, по батькові, дату народження окремих осіб, на робочому місці яких було вилучено майно, втім, не зазначив, кому саме належить зазначене майно та не вказав засобів зв`язку, адреси чи будь-якої іншої контактної інформації власників чи володільців цього майна.

Відсутність зазначеної інформації фактично унеможливлює повідомлення цих осіб про час та місце розгляду клопотання та забезпечення їх права взяти участь у його розгляді.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 372, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна, вилученого за адресою: АДРЕСА_1 , у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 липня 2024 року за № 0002347, повернути прокурору.

Встановити прокурору строк 72 години для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1