05.08.2024
Справа № 642/5169/23
Провадження № 1-кп/642/198/24
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

05 серпня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001088, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України , -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001088 від 03.07.2023 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

У відношенні ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, термін дії якого спливає 08.08.2024.

Вирішуючи питання доцільності тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, суд виходить з такого.

Прокурор надав клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Разом з тим, зазначив, що за вчинення вказаного злочину, передбачено покарання, лише у вигляді позбавлення волі строком від семи до десяти років, так як вказані злочини віднесено, відповідно до приписів ст. 12 КК України, до категорії тяжких злочинів.

Захисник заперечувала проти продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, вважала вказане клопотання необґрунтованим, оскільки органом досудового розслідування не доведена наявність достатніх підстав вважати, що залишається хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор у клопотанні або з`явились нові. Також прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу недостатньо для запобіганню ризиків, зазначених у клопотанні. Просить у задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити та змінити йому запобіжний захід на не пов`язаний із позбавленням волі, а саме на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника.

Згідно до вимог ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу 2 місячного строку.

Вислухавши думки учасників провадження суд вважає наступне:

Відповідно до ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 нього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих кронами кримінального проваджений матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного,

обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання осіб під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахування конкретних обставин. Тримання осіб під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При розгляді питання про доцільність тримання осіб під вартою судовий орган повинен брати до уваги факти які можуть мати відношення до справи: характер «обставини» і тяжкість передбачуваного злочину, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання яке можливо буде призначене в результаті засудження, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічні відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Також, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, а відтак суд не приймає доводи захисника та обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. При вирішенні питання про запобіжний захід, суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, та яке за ступенем тяжкості є тяжким злочином, крім того ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що обґрунтовується тяжкістю вчиненого злочину, покаранням за його вчинення, тому є достатні підстави вважати, що останній може покинути територію м. Харкова і Харківської області та переховуватись від органів досудового розслідування та суду, таким чином намагаючись уникнути кримінальної відповідальності.

В даному випадку існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду.

Окрім того, підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого та свідків по даному правопорушенню, з метою змусити змінити свої покази та таким чином уникнути кримінальної відповідальності.

Також може вчинити інше кримінальне правопорушення, тому, як ОСОБА_4 , обвинувачується у вчинені умисного корисливого кримінального правопорушення будучи раніше засудженим, офіційно не працює, а відповідно не має постійних джерел доходу і законних засобів до існування, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та обвинувачується в тому, що вчинив умисний корисливий злочин, а тому є підстави вважати що останній може продовжувати вчиняти злочини, в тому числі і корисливі, тому в даному випадку існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, тому застосування більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, та не зможе забезпечити йому належну процесуальну поведінку, тобто будь-яких нових даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні на цій стадії процесу не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що вказані обставини свідчать про аморальну поведінку ОСОБА_4 , зухвале ігнорування ним правопорядку, загально прийнятних норм поведінки, що свідчить про наявність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, а також чинення перешкод кримінальному провадженню з метою уникнення покарання за вчинення кримінального правопорушення та можливості переховування від слідства та суду, в разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, а також про можливість впливати на потерпілого та свідків, тобто ризики, які були враховані судом при обранні йому такого запобіжного заходу не зменшилися, у зв`язку з чим вважає, що доцільно продовжити відносно обвинуваченого строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Пояснення сторони захисту та заперечення про наявність міцних соціальних зв`язків жодним чином вказані висновки не спростовують, а строк утримання обвинуваченого під вартою є необхідною мірою в ній з огляду на те, що в ході судового розгляду було встановлено наявність передумов регламентованих п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст. 199 КПК України.

Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, яке йому інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Суд також вважає, що зміна обвинуваченому обраного відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід буде недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.

Так, судовий розгляд триває та всі свідки в судовому засіданні не допитані, зокрема ОСОБА_6 , який відбуває покарання та знаходиться у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» та ОСОБА_7 , який вибув до ДУ «Харківська ВК-43 Харківської області» для відбування покарання.

Враховуючи, що досліджуються докази сторони обвинувачення, тому суд не переглядає наявність обґрунтованості висунутих обвинувачень у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Не визнання вини та тяжкість злочину у якому обвинувачується ОСОБА_4 в сукупності з мірою покарання, яка йому загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд враховує, що факт перебування обвинуваченого ОСОБА_4 в умовах ізоляції певний період часу не може безперечно свідчити про таку його зміну, яка дає підстави припускати зменшення суспільної небезпечності інкримінованого йому діяння і особи обвинуваченого та є приводом до такої істотної зміни обставин, щоб виключали можливість реалізації ризиків, необхідність запобігання яким стала підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що розгляд даного обвинувального акту триває, а також, що на цей час у суду немає підстав вважати відсутніми ризики, які передбачені ст. 177 КПК України та які були враховані раніше, суд приходить до висновку, що обраний відносно нього запобіжний захід слід продовжити ще на 60 діб.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, ч. 3 ст. 331 КПК України, суд

П О СТ А Н О В И В :

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, а саме до 03 жовтня 2024 року включно.

Термін дії ухвали до 03.10.2024 року.

Ухвалу направити на виконання до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя ОСОБА_1