Справа № 453/1534/24
№ провадження 1-кс/453/339/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року слідчий суддя Сколівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сколе в залі суду клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції №3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 вересня 2024 року за № 0000236 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

в с т а н о в и в :

Старший слідчий слідчого відділення відділення поліції № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Сколівського відділу Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_5 , в якому просить накласти арешт на саморобний квадроцикл синього кольору без реєстраційних номерів (без номеру шасі), який належав ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із забороною вчинення будь-яких дій пов`язаних з його відчуженням, розпорядженням та/або користуваннямз метою збереження як речового доказу в кримінальному провадженні № 0000236 від 09 вересня 2024 року - місцем зберігання вказаного транспортного засобу визначити домоволодіння ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання мотивоване тим, що 08 вересня 2024 року близько 17 години 00 хвилин поблизу с. Верхня Рожанка Стрийського району Львівської області кермувальник саморобного квадроцикла без реєстраційних номерів, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись по гірській місцевості на ґрунтовій дорозі з підйомом, із пасажирами: малолітніми дітьми ОСОБА_7 , 2019 року народження, ОСОБА_8 , 2016 року народження та дружиною ОСОБА_9 , не вибрав безпечної швидкості руху внаслідок чого втратив контроль над своїм квадроциклом і допустив перекидання. Внаслідок ДТП малолітні пасажири ОСОБА_7 та ОСОБА_8 отримали тілесні ушкодження, а кермувальник ОСОБА_6 від отриманих травм загинув на місці події.

Вищевикладені відомості 09 вересня 2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000236 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 08 вересня 2024 року вилучено транспортний засіб, а саме: саморобний квадроцикл синього кольору без реєстраційних номерів (без номеру шасі), який належав ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після чого поміщено на зберігання в домоволодіння ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказує, що саме саморобний квадроцикл без реєстраційних номерів (без номеру шасі), який належав ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 09 вересня 2024 року визнано речовим доказом, оскільки на ньому є наявні сліди злочину та сам по собі транспортний засіб є речовим доказом і в подальшому буде залучений для проведення слідчих дій та судових експертиз, а тому необхідно забезпечити зберігання речового доказу шляхом накладання на нього арешту.

Без надання експертам саморобного квадроцикла без реєстраційних номерів, який належав ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній буде позбавлений можливості встановити його технічний стан, а також механізм виникнення пригоди, що в свою чергу не дасть можливості встановити причину ДТП.

Старший слідчий слідчого відділення відділення поліції № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_4 одночасно з поданим клопотанням просить проводити розгляд даного клопотання без участі слідчого та прокурора, клопотання підтримує в повному обсязі.

В свою чергу, враховуючи положення ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглядати дане клопотання у відсутності слідчого, прокурора та власника майна, тож розглянувши клопотання, дослідивши матеріали кримінальне провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Старшим слідчим СВ ВП №3 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_10 09 вересня 2024 року винесено постанову про визнання речового доказу саморобного квадроциклу без реєстраційних номерів, який належав ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та місцем зберігання визначено домоволодіння ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, в судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям визначеними ч. 2 цієї статті Кодексу, а саме є речовим доказом.

Клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Зазначене у клопотанні майно відноситься до видів, передбачених Главою 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

При цьому, у судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.

За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

Щодо визначення місцем зберігання вказаного транспортного засобу домоволодіння ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_1 , то слідчий суддя зазначає наступне.

Так, нормами ч. 3 ст. 26 КПК України, визначено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Порядок зберігання речових доказів і документів та вирішення питання про спеціальну конфіскацію, передбачені ст. 100 КПК України, яке не містить норм щодо порядку розгляду клопотань особи щодо порядку зберігання речових доказів у кримінальному провадженні шляхом визначення місця зберігання та передачі майна на відповідальне зберігання, а також повноважень слідчого судді щодо розгляду таких клопотань.

Виходячи зі змісту частин 6 та 7 статті 100 КПК України, слідчий суддя здійснює розгляд клопотань щодо долі речових доказів у випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої статті 100 КПК України. Так, за рішенням слідчого судді речові докази можуть передаватись для реалізації, їх технологічної переробки або знищуються.

Тобто, вимогами КПК передбачений конкретний перелік випадків, коли долю речових доказів вирішує слідчий суддя, і питання визначення місця зберігання вже арештованого майна та передача речових доказів на відповідальне зберігання до таких випадків не відноситься.

При цьому, за змістом ст. ст. 40, 98-100 КПК України, про передачу речових доказів на відповідальне зберігання віднесене до повноважень слідчого, тому саме слідчий після визнання речей та документів речовими доказами зобов`язаний вирішити питання про їх збереження, у тому числі і передачу на відповідальне зберігання у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням вищевикладеного, обставин, за яких слідчий суддя під час досудового розслідування не уповноважений вирішувати питання щодо визначення місця зберігання майна та передачі арештованого майна на відповідальне зберігання, вимога клопотання щодо місця зберігання вказаного транспортного засобу слідчим суддею не може бути задоволена

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Сколівського відділу Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_5 , про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000236 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України України задовольнити частково.

З метою забезпечення збереження речових доказів накласти арешт на майно, а саме на:

саморобний квадроцикл синього кольору без реєстраційних номерів (без номеру шасі), який належав ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із забороною вчинення будь-яких дій пов`язаних з його відчуженням, розпорядженням та/або користуваннямз метою збереження як речового доказу в кримінальному провадженні № 0000236 від 09 вересня 2024 року.

В решті в задоволенні клопотання відмовити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_10 та прокурора Сколівського відділу Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_5 .

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1