печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Печерського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань Київської міської прокуратури ОСОБА_4 від 16.08.2024 про відмову у задоволенні клопотання від 15.05.2024 за вх. № 32852-24 у кримінальному провадженні № 0000166 від 08.03.2023,

УСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань Київської міської прокуратури ОСОБА_4 від 16.08.2024 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000166 від 08.03.2023.

В обґрунтування доводів скарги посилається на те, що він звернувся до Київської міської прокуратури з клопотанням від 15.05.2024 за вх. № 32852-24 про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, однак постановою прокурора від 16.08.2024 у задоволенні зазначеного клопотання відмовлено. Особа, яка подала скаргу, вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню як наслідок її незаконності та необґрунтованості.

У судове засідання особа, яка подала скаргу, не з`явився, про місце і час розгляду провадження повідомлений належним чином. ОСОБА_3 подав до суду заяву про розгляд скарги у його відсутності, вимоги скарги підтримує, просить задовольнити.

У судове засідання прокурор, процесуальне рішення якого являється предметом оскарження, не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином, заяви, клопотання або письмові заперечення не були подані, про причини неявки суду не повідомлено.

Згідно з частиною четвертою статті 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Частиною третьою статті 306 КПК України передбачено, що відсутність дізнавача, слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону, враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутності осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов такого висновку.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності дізнавача, слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Відповідно до статті 221 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.

Виходячи з системного аналізу вищевказаних статей, потерпілий наділений правом на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження у порядку статті 221 КПК України.

Як убачається з матеріалів скарги, Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, за процесуального керівництва Київської міської прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000166 від 08.03.2023.

На адресу Київської міської прокуратури надійшло клопотання ОСОБА_3 від 15.05.2024 за вх. № 32852-24 у кримінальному провадженні № 0000166 від 08.03.2023, у якому останній просить надати для ознайомлення матеріали кримінального провадження № 0000166 від 08.03.2023.

Постановою прокурора ГСУ Київської міської прокуратури ОСОБА_4 від 16.08.2024 відмовлено у задоволенні вказаного клопотання.

Відповідно до статті 2 КПК України завданням кримінального провадження є у тому числі охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення повного розслідування, з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до частини другої статті 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з пунктом другим частини першої статті 7, частиною першою статті 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України, частини п`ятої статті 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою.

Вичерпний перелік підстав для відмови у задоволенні клопотання потерпілого законодавством передбачено у статті 221 КПК України.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 110, частини другої статті 220 КПК України постанова, крім змісту обставин, які є підставами для її прийняття, має містити мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Всупереч вказаній нормі оскаржувана постанова прокурора від 16.08.2024 не відповідає вимогам, встановленим частиною п`ятою статті 110 КПК України, є невмотивованою, оскільки в ній відсутній зміст обставин, які є підставами для винесення постанови, мотиви постановлення такого процесуального рішення.

Як убачається, у клопотанні, яке подано прокурору, ОСОБА_3 просить надати для ознайомлення матеріали кримінального провадження № 0000166 від 08.03.2023, натомість прокурор у мотивувальній частині постанови обґрунтовує відмову тим, що на цей час неможливо надати для ознайомлення матеріали, зазначені у клопотанні ОСОБА_3 , оскільки матеріали даного кримінального провадження знаходяться в органі досудового розслідування, а саме у Другому слідчому відділі Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві та досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває, тому слідчий суддя дійшов висновку, що дана постанова підлягає скасуванню через її недоведеність та необґрунтованість.

При цьому, важливим є дотримання процесуальної самостійності прокурора, встановленої частиною першою статті 36 КПК України, згідно з якою прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання у яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Таким чином, зобов`язання прокурора надати матеріали досудового розслідування для ознайомлення наразі може бути розцінене як втручання в його діяльність, адже слідчому судді не відомі підстави як для можливості надання запитуваних матеріалів для ознайомлення, так і підстави їх ненадання, оскільки такі не наведені в оскаржуваній постанові, що унеможливлює їх оцінку слідчим суддею.

Статтею 56 КПК України передбачено, що потерпілий має право знайомитися з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в порядку, передбаченому цим Кодексом, у тому числі після відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу, а також знайомитися з матеріалами кримінального провадження, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, у випадку закриття цього провадження.

Як зазначено у постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.04.2019 у справі № 370/2316/18 (провадження № 51 - 9929 км 18), за змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 10 КПК України не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом, за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних чи інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, громадянства, освіти, роду занять, а також за мовними або іншими ознаками, що є принципом рівність перед законом і судом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що є принципом змагальності сторін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 7, 9, 10, 26, 36, 56, 110, 220, 221, 303, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Постанову прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань Київської міської прокуратури ОСОБА_4 від 16.08.2024 про відмову у задоволенні клопотання від 15.05.2024 за вх. № 32852-24 у кримінальному провадженні № 0000166 від 08.03.2023 скасувати.

У задоволенні іншої частини вимог скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1