Номер провадження: 11-сс/813/1736/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю представника власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 18.10.2024 про арешт майна у к/п №0000440 від 08.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч.3 ст.332 КК України,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді в межах к/п №0000440 від 08.04.2024 було задоволено клопотання ст. слідчого СВ СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 та було накладено арешт на майно, яке було виявлено та вилучено 09.10.2024 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- мобільний телефон марки «Galaxy M52», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператору ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_3 та з сім-картою мобільного оператору ПрАТ «Київстар» НОМЕР_4 ;

- ноутбук марки «Lenovo», s/n: PFOMVL6C MTM: 80T7004TRA в корпусі чорного кольору;

- акт огляду МСЕК від 11.09.2024 № 1708 на ім`я ОСОБА_10 , довідка до акту МСЕК, направлення на МСЕК, виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, медичні документи всього на 24 аркушах;

- акт огляду МСЕК № 1706 від 25.09.2024 на ім`я ОСОБА_11 , довідка до акту МСЕК, направлення на МСЕК, виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, медичні документи всього на 21 аркушах;

- акт огляду МСЕК № 1473 від 05.08.2024 на ім`я ОСОБА_12 , довідка до акту МСЕК, направлення на МСЕК, виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, медичні документи всього на 24 аркушах;

- акт огляду МСЕК № 1197 від 24.06.2024 на ім`я ОСОБА_13 , направлення на МСЕК, виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, медичні документи всього на 27 аркушах;

- акт огляду МСЕК № 1709 від 25.09.2024 на ім`я ОСОБА_14 , довідка до акту огляду МСЕК, виписка із медичної картки стаціонарного хворого, медичні документи всього на 20 аркушах;

- акт огляду МСЕК № 1713 від 23.09.2024 на ім`я ОСОБА_15 , довідка до акту огляду МСЕК, виписка із медичної картки амбулаторного хворого, медичні документи всього на 18 аркушах;

- акт огляду МСЕК № 1704 від 24.09.2024 на ім`я ОСОБА_16 , довідка до акту огляду МСЕК, направлення на МСЕК, виписка із медичної картки амбулаторного хворого, медичні документи всього на 28 аркушах;

- акт огляду МСЕК № 1367 від 05.08.2024 на ім`я ОСОБА_17 , довідка до акту огляду МСЕК, направлення на МСЕК, виписка із медичної картки амбулаторного хворого, медичні документи всього на 27 аркушах;

- акт огляду МСЕК № 1534 від 20.08.2024 на ім`я ОСОБА_18 , довідка до акту огляду МСЕК, направлення на МСЕК, виписка із медичної картки, медичні документи всього на 19 аркушах;

- акт огляду МСЕК № 1547 від 31.07.2024 на ім`я ОСОБА_19 , довідка до акту огляду МСЕК, направлення на МСЕК, виписка із медичної картки хворого, медичні документи всього на 21 аркушах;

- акт огляду МСЕК № 1501 від 07.08.2024 на ім`я ОСОБА_20 ,, довідка до акту огляду МСЕК, направлення на МСЕК, виписка із медичної картки амбулаторного, медичні документи всього на 17 аркушах.

Обґрунтовуючи прийняте рішення слідчий суддя вказував на те, що метою накладення арешту є необхідність збереження речових доказів, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження, окрім того, у вказаному провадженні є необхідність у проведенні експертиз.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Не погодившись із ухвалою слідчого судді представник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вона є незаконною та необґрунтованою та такою з таких підстав:

- власник майна та його представник не були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання на 18.10.2024, більш того, мобільний телефон ОСОБА_8 був вилучений;

- слідчим суддею не визначені належним чином мета та підстави для накладення арешту. Необґрунтованим є висновок слідчого судді з приводу того, що арешт на телефон та ноутбук необхідний для проведення експертизи, призначеної 05.07.2024, оскільки майно у ОСОБА_8 було вилучене 09.10.2024. Натомість, будь-яких експертиз вилученого майна 09.10.2024 не було призначено;

- висновок слідчого судді з приводу того, що зв`язок вилученого майна із вчиненням кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 332 КК України підлягає встановленню в процесі здійснення досудового розслідування є грубим порушенням прав третіх осіб, які не мають будь-якого відношення до зазначеного кримінального провадження;

- як вбачається із матеріалів справи, а ні підозрюваному ОСОБА_21 , ні свідку ОСОБА_22 не було нічого відомо про ОСОБА_8 . Аналогічно і ОСОБА_8 зазначені особи невідомі;

- вилучені у ОСОБА_8 мобільні телефони та ноутбук не містять будь-якої інформації, яка має відношення до зазначеного провадження. Окрім того, ОСОБА_8 сама надала паролі до телефону та доступ до ноутбуку;

- знаходження медичних документів інших осіб вдома у ОСОБА_8 не є кримінальним правопорушення. У зв`язку із великим навантаженням на роботі вона закінчувала роботу вдома. Не є зрозумілим відношення медичної документації за червень-вересень 2024 до зазначеного кримінального провадження, оскільки події кримінальних правопорушень, які розслідуються мали місце в 2023;

- накладення арешту на медичні документи також порушує права осіб, відносно яких вони складені, оскільки позбавляє їх можливості завершити оформити документи для призначення групи інвалідності;

За таких обставин, представник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 18.10.2024 та постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору у задоволенні клопотання.

У судовому засіданні апеляційного суду представник власника майна ОСОБА_7 підтримала апеляційну скаргу у повному обсязі та просила її задовольнити, водночас прокурор ОСОБА_23 направив на адресу апеляційного суд заяву, в якій просив розглядати апеляційну скаргу за його відсутності у зв`язку із зайнятістю в інших судових засіданнях, проти її задоволення заперечував.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як видно з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався та врахував їх при постановленні ухвали з огляду на таке.

За приписами ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно дост. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Водночас, приписами ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні,3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з матеріалів, які надані апеляційному суду, СУ ГУНП в Одеській обл. здійснюється досудове розслідування у к/п №0000440 від 08.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 332 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що під час проведення досудового розслідування у к/п №0001532 від 14.12.2023 за ч. 3 ст. 369-2 КК України на підставі ухвали слідчого судді Київського райсуду м. Одеси 15.01.2024 було проведено обшук автомобіля CHEVROLET EQUINOX, 2016, держ. номер НОМЕР_5 , сірого кольору, номер кузова НОМЕР_6 , який перебував у користуванні ОСОБА_24 , та було виявлено і вилучено документи, які містять ознаки підробки.

Також було встановлено, що невстановлені особи, перебуваючи на території Одеської області, сприяють в організації здійснення незаконного переправлення осіб через державний кордон України за грошову винагороду.

Також було встановлено, що до протиправної діяльності ОСОБА_24 а також щодо схеми оформлення документів в медичних закладах щодо непридатності та/або подальшим списанням з військової служби за неправомірну вигоду у виді грошових коштів особисто та через підставних зацікавлених осіб здійснюють медичні працівники Одеського обласного центру медико-соціальної експертизи.

Для встановлення осіб причетних до вчинення даного кримінального правопорушення, з метою встановлення повних анкетних даних осіб, які причетні до вчинення даного злочину, їх можливих місць мешкання, та місць зберігання знарядь і засобів вчинення кримінального правопорушення, було надано доручення УСР в Одеській обл. ДСР НПУ на проведення слідчих (розшукових) дій.

Відповідно до матеріалів виконаного доручення було встановлено, співучасника протиправної діяльності організатора схеми ОСОБА_24 . А саме, під час огляду мобільного телефону ОСОБА_24 встановлено листування із ОСОБА_25 , де останній підшукує громадян для надання послуг пов`язаних із підробим виготовленням документів, та надає відомості ОСОБА_24 .

З урахуванням викладених обставин, з метою встановлення повного кола осіб причетних до вчинення даного кримінального правопорушення, та встановлення інших суттєвих обставин кримінального провадження, які необхідні для встановлення об`єктивної істини у кримінальному проваджені, виникла необхідність у проведенні обшуку за місцем фактичного мешкання ОСОБА_8 , а саме: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення: мобільних телефонів, сім карток, банківських карток, комп`ютерної техніки, носіїв інформації, чорнових записів, а також інших предметів, та документів, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять відомості щодо вчиненого кримінального правопорушення та мають значення для досудового розслідування.

Метою накладення арешту слідчий визначила необхідність проведення судових експертиз, додаткових оглядів речових доказів, а його завданням запобігання знищенню, втраті або приховування тимчасово вилученого майна.

У контексті доводів захисника з приводу того, що накладення арешту на вилучену медичну документацію порушує права осіб, відносно яких вона складена, оскільки позбавляє їх можливості завершити оформити документи для призначення групи інвалідності, колегія суддів зауважує, що відповідно до ч 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

При цьому, постановою ст. слідчого СУ ГУНП в Одеській обл. від 09.10.2024 ОСОБА_9 тимчасово вилучені піж час обшуку помешкання ОСОБА_8 речі та документи були визнані речовими доказами.

Що стосується доводів представника з приводу того, що, ані підозрюваному ОСОБА_21 , ні свідку ОСОБА_22 не було нічого відомо про ОСОБА_8 та аналогічно і ОСОБА_8 зазначені особи невідомі, апеляційний суд зауважує, що на даній стадії провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

Перевіряючи доводи представника власника майна з приводу того, що у зв`язку із великим навантаженням на роботі ОСОБА_8 закінчувала роботу вдома, апеляційний суд зауважує на тому, що вони є не переконливими з огляду на фактичні обставини справи.

Апеляційний суд критично оцінює аргументи апелянта з приводу того, що не є зрозумілим відношення вилученої медичної документації за червень-вересень 2024 до зазначеного кримінального провадження, оскільки події правопорушень, які розслідуються мали місце в 2023, оскільки відомості до ЄРДР були внесені у 2024, а події які мали місце у 2023 стосуються кримінального провадження за підозрою ОСОБА_26 .

Більш того, триває досудове розслідування, проводяться першочергові слідчі дії, що наразі виправдовує застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Надаючи оцінку аргументам сторони захисту з приводу того, що експертиза мобільних телефонів та ноутбука у вказаному провадженні не призначалася, апеляційний суд зауважує, що зазначене майно у відповідності до ст. 98 КПК України має ознаки такого, що зберегло на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, відтак на даному етапі є достатньою підставою для накладення арешту.

Зазначення в оскаржуваній ухвалі дату призначення експертизи телефона та ноутбука 05.07.2024, колегія суддів вважає опискою, яка не впливає на законність судового рішення.

Водночас, колегія суддів звертає увагу апелянта на можливість звернення з клопотанням до слідчого судді, суду про скасування арешту в порядку ст. 174 КПК України, при умові, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

У контексті доводів представника власника майна з приводу того, що власник майна та його представник не були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання на 18.10.2024, більш того, мобільний телефон ОСОБА_8 був вилучений, колегія суддів зауважує, що аналіз матеріалів, які надані апеляційному суду свідчать про те, що зокрема представник власника майна була обізнана про наявність у провадженні слідчого судді зазначеного клопотання, про що свідчать подані заперечення із відображенням правової позиції представника.

У даному випадку, колегія суддів враховує усталену правову позицію суду касаційної інстанції у відповідності до якої особа, зазначаючи про допущені порушення повинні довести, що вони істотно порушили права особи.

Повертаючи до матеріалів клопотання про арешт майна, апеляційний суд не вважає зазначені представником доводи такими, що є безмовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали, більш того, апеляційним судом було компенсоване право на доступ до суду.

Насамкінець, апеляційний суд враховує, що особливо актуальним є встановлення та розслідування кримінальних правопорушень за фактами підробки документів у медичних закладах щодо непридатності або списання із військової служби осіб, у найбільш несприятливий час для держави у час збройної відсічі внаслідок повномасштабного вторгнення рф.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у право власності.

Апеляційний суд також враховує, що обраний слідчим суддею захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, а його межі у часі окреслені строками, які регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

Приписами п. 1) ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, апеляційний суд вважає, що на теперішній час підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді відсутні.

Керуючись ст.ст. 24, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.10.2024 про арешт майна, перелік якого міститься у мотивувальній частині ухвали, яке було виявлено та вилучено 09.10.2024 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у к/п №0000440 від 08.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 332 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4