Справа № 304/1033/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

18.11.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження у кримінальному провадженні №11-сс/4806/686/24, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 27 вересня 2024 року,відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 та задоволено клопотання детектива, погоджене прокурором подане в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000141 від 21.03.2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Цією ухвалою щодо підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - до 23 листопада 2024 року (включно), але в межах строку досудового розслідування з визначенням застави в розмірі 3 736 711 ( три мільйони сімсот тридцять шість тисяч сімсот одинадцять) гривень 72 копійки.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_7 покладені такі процесуальні обов`язки: прибувати до детектива, прокурора чи суду за кожною вимогою; утримуватися від спілкування з свідками у кримінальному провадженні № 0000141; не відлучатися з м. Києва без дозволу детектива, прокурора, суду; повідомляти детектива, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі їх наявності.

З матеріалів клопотання слідує, що Підрозділом детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області здійснюється досудове розслідування цього кримінального провадження за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України. Під час досудового розслідування встановлено, що не пізніше 19.12.2023 (більш точний час органом досудового розслідування встановити не виявилось можливим) у ОСОБА_7 та невстановлених досудовим розслідуванням службових осіб військової частини НОМЕР_1 виник злочинний умисел на заволодіння грошових коштів військової частини НОМЕР_1 у розмірі ІНФОРМАЦІЯ_3, які були перераховані Великолучківською територіальною громадою Мукачівського району Закарпатської області військовій частині НОМЕР_1 для забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та суверенітету, шляхом підроблення та використання офіційних документів, які створюють видимість постачання ОСОБА_7 на користь військової частини НОМЕР_1 обладнання та ІНФОРМАЦІЯ_6. Детектив указує, що з метою забезпечення реалізації злочинного умислу, спрямованого на заволодіння грошовими коштами військової частини НОМЕР_1 , а також з метою створення видимості постачання на користь військової частини НОМЕР_1 обладнання та ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_7 , зі своєї сторони, 12.12.2023 року зареєструвався як фізична особа-підприємець за основним видом господарської діяльності «Інші види роздрібної торгівлі поза магазином» (КВЕД 47.99) шляхом заповнення та подання через Єдиний державний веб-портал електронних послуг заяви щодо державної реєстрації фізичної особи-підприємця № НОМЕР_2 , а також відкрив банківський рахунок для обслуговування суб`єкта підприємницької діяльності в АТ «Універсал Банк»: НОМЕР_3 . У свою чергу, невстановлені службові особи військової частини НОМЕР_1 , маючи прямий умисел на заволодіння грошових коштів військової частини НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, зловживаючи своїм службовим становищем, з корисливих мотивів, у період часу з 06.11.2023 по 19.12.2023, зі своєї сторони, вжили необхідних заходів для забезпечення укладення військовою частиною НОМЕР_1 прямого договору купівлі-продажу обладнання та ІНФОРМАЦІЯ_6 за рахунок грошових коштів у розмірі ІНФОРМАЦІЯ_3, які були отримані від ІНФОРМАЦІЯ_5, саме з ФОП ОСОБА_7 . Відтак, ІНФОРМАЦІЯ_1 за результатами розгляду листа за підписом командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 від 06.11.2023 № 5487 погоджено внесення змін до кошторису військової частини НОМЕР_1 за спеціальним фондом на загальну суму ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою закупівлі ІНФОРМАЦІЯ_4 за рахунок грошових коштів, отриманих від ІНФОРМАЦІЯ_5. Після чого, 19.12.2023 начальник служб експлуатації ІНФОРМАЦІЯ_7 військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 подав на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 рапорт № НОМЕР_4 з проханням розглянути можливість укладення прямого договору щодо закупівлі військовою частиною НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 у ФОП ОСОБА_7 за ціною ІНФОРМАЦІЯ_3. Цього ж дня командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , незважаючи на викладені у листі Управління оперативного командування «ІНФОРМАЦІЯ_2» від 15.12.2023 № 501/25/380 ризики щодо укладення військовою частиною НОМЕР_1 договору купівлі-продажу ІНФОРМАЦІЯ_4 з ФОП ОСОБА_7 , погодив зазначений рапорт начальника служб експлуатації ІНФОРМАЦІЯ_7 військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 та підписав від імені військової частини НОМЕР_1 з ФОП ОСОБА_7 договір купівлі-продажу товарів № 87 на загальну суму ІНФОРМАЦІЯ_3.

Детектив зазначає, що у невстановленому досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 20.12.2023, ФОП ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, спрямований на привласнення грошових коштів військової частини НОМЕР_1 у розмірі ІНФОРМАЦІЯ_8, достовірно знаючи, що ІНФОРМАЦІЯ_13 згідно з договором купівлі-продажу товарів від 19.12.2023 № 87 ним не постачались на адресу військової частини НОМЕР_1 , за допомогою комп`ютерної техніки підробив офіційні первинні бухгалтерські документи, а саме видаткову накладну від 20.12.2023 № 12/12 щодо поставки товарів згідно з додатком № 1 до Договору «Специфікація товару» та акт приймання-передачі товару від 20.12.2023, які посвідчив власним підписом та печаткою, після чого передав такі представнику військової частини НОМЕР_1 - начальнику складу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 , які останній підписав на підставі довіреності від 19.12.2023 № 667. 11.01.2024 на підставі зазначених документів фінансовою частиною військової частини НОМЕР_1 з банківського рахунку військової частини НОМЕР_1 , який відкрито в Державній казначейській службі України: НОМЕР_5 , на банківський рахунок ФОП ОСОБА_7 - в АТ «Універсал Банк» для обслуговування суб`єкта підприємницької діяльності: НОМЕР_3 , з призначенням платежу « НОМЕР_6 уточненими реквізитів за комплектуючі згідно дог. 87 від 19.12.2023р. н.12/12 від 20.12.2023 без ПДВ» здійснено перерахування грошових коштів на загальну суму ІНФОРМАЦІЯ_8, що у 2 468 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, якими з 12.01.2024 по 09.04.2024 ФОП ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд. Також ОСОБА_7 підробив первинні бухгалтерські документи, які видаються громадянином-підприємцем, а саме: видаткову накладну від 20.12.2023 № 12/12 та акт приймання передачі-товару від 20.12.2023, які у розумінні примітки до ст. 358 КК України є офіційними документами, оскільки містять передбачені законом реквізити, підтверджують факт постачання ФОП ОСОБА_7 на адресу військової частини НОМЕР_1 обладнання та комплектуючих до квадрокоптерів відповідно до договору купівлі-продажу товарів від 19.12.2023 № 87, та у подальшому стали підставою для перерахування на банківський рахунок останнього грошових коштів у розмірі ІНФОРМАЦІЯ_8. У ході досудового розслідування встановлено, що не пізніше 20.12.2023 (більш точний час органом досудового розслідування встановити не виявилось можливим) ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що ним будь-які товари на виконання договору купівлі-продажу товарів від 19.12.2023 № 87 на користь військової частини НОМЕР_1 не постачались, реалізовуючи злочинний умисел, за допомогою комп`ютерної техніки склав підроблені документи - видаткову накладну від 20.12.2023 № 12/12 та акт приймання-передачі товару від 20.12.2023, шляхом внесення у них завідомо неправдивих відомостей щодо здійснення постачання ним на адресу військової частини НОМЕР_1 товарів відповідно до додатку № 1 до Договору «Специфікація товару» на загальну суму ІНФОРМАЦІЯ_8, після чого, з метою їх надання службовим особам військової частини НОМЕР_1 , роздрукував на принтері та посвідчив власним підписом і печаткою «фізична особа-підприємець ОСОБА_7 », які використав, що у подальшому стало підставою для перерахування на банківський рахунок останнього грошових коштів у розмірі ІНФОРМАЦІЯ_3. Після цього, 20.12.2023 ОСОБА_7 надав підроблену видаткову накладну від 20.12.2023 № 12/12 та акт приймання-передачі товару від 20.12.2023 для їх підписання зі сторони військової частини НОМЕР_1 начальнику складу військової частини ОСОБА_10 , який діяв на підставі довіреності від 19.12.2023 № 667. Крім цього ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що грошові кошти у розмірі ІНФОРМАЦІЯ_8, отримані від військової частини НОМЕР_1 злочинним шляхом, оскільки він не здійснював жодного постачання обладнання та ІНФОРМАЦІЯ_6 відповідно до договору купівлі-продажу товарів від 19.12.2023 № 87, діючи з корисливих мотивів, вчинив їх легалізацію. Детектив указує, що ОСОБА_7 у цьому кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме показаннями службових осіб військової частини НОМЕР_1 з приводу обставин укладення та виконання договору купівлі-продажу товарів від 19.12.2023 № 87; документами, які отримано від військової частини НОМЕР_1 ; протоколами огляду руху коштів по банківських рахунках ОСОБА_7 , які відкрито в АТ «Універсал Банк», АТ «Банк Інвестицій та Заощаджень» та АТ «Таскомбанк»; протоколом огляду інформації з ІП «ІНФОРМАЦІЯ_9»; протоколом огляду інформації, отриманої від ТОВ «Лайфселл»; висновками судової економічної та почеркознавчої експертиз та іншими матеріалами кримінального провадження. Також зазначає, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, про існування ризику, передбаченого п. 1, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, свідчить те, що ОСОБА_7 , серед іншого, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна; про існування ризику, передбаченого п. 3, - незаконно впливати на свідків, свідчить та обставина, що підозрюваний ОСОБА_7 , отримавши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, володітиме інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних відомостей свідків, які надали викривальні покази стосовно нього; також існує ризик, передбачений п. 4, - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_7 може не з`являтися на виклик, посилаючись на різні нібито форс-мажорні обставини чи поважні причини. Ініціатор клопотання вказує, що зважаючи на характер та тяжкість вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень та розмір заподіяної шкоди, а також вид та розмір покарання, яке може бути призначене йому у разі постановлення обвинувального вироку, на переконання сторони обвинувачення розмір застави, який може бути визначений при застосуванні відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має за своїм розміром відповідати розміру заподіяної шкоди, що становить ІНФОРМАЦІЯ_3. Отже, на підставі викладеного, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, для їх запобігання, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, детектив просить слідчого суддю обрати запобіжний ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді тримання під вартою із застосуванням застави.

З скарги адвоката ОСОБА_6 про незаконне затримання слідує, що 25 вересня 2024 року о 22 годині 45 хвилин за місцем прописки та фактичного проживання: АДРЕСА_1 , детективом Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_11 затримано ОСОБА_7 відповідно до ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст.191, ч. 1 ст. 209, ч. 4 ст. 358 КК України. На момент затримання повідомлення про підозру у вчиненні цих кримінальних правопорушень було вручено 25 вересня 2024 року о 21 годині 15 хвилин. Відповідно до змісту протоколу затримання ОСОБА_7 , детективом визначено правові підстави для затримання - наявність обгрунтованих обставин, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину (ч. 1 ст. 615 КПК України). Зазначає, що крім підстав затримання, визначених ст. 208 КПК України, зміст протоколу доповнено підставою - виникли обгрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою уникнення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину (особливий режим кримінального провадження в умовах воєнного стану). Однак, походження цього доповнення залишається незрозумілим, оскільки правові підстави, визначені ч. 1 ст. 208 КПК України, не містять таких правових підстав для затримання особи. Також зазначає, що відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України наявні випадки для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду, визначені статтею 208 цього Кодексу, або виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати таку особу. За таких обставин правові підстави для затримання особи без ухвали слідчого судді чи суду можуть виникати виключно за наявності підстав, визначених ст. 208 КПК України, або за наявності обгрунтованих обставин, які вказують на намір втечі та переховування від органу досудового розслідування. Адвокат указує, що на момент затримання ОСОБА_7 перебував удома у власному приміщенні та жодних незаконних дій щодо перешкоджанню органу досудового розслідування не вчиняв, був присутнім під час проведення обшуку працівниками територіального управління БЕБ в Закарпатській області за місце його проживання, що відображено в протоколі обшуку від 25.09.2024 року, та свідчить про належну процесуальну поведінку з боку ОСОБА_7 . Таким чином, затримання останнього здійснено всупереч вимогам ст. 208 КПК України, яке одночасно є порушенням норм міжнародного права, тому просить скаргу задовольнити.

В ухвалі слідчий суддя констатує, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України. При обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 слідчий суддя врахував такі ризики: переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні, зокрема, особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років; наявність перестороги щодо можливості впливу ОСОБА_7 на свідків у цьому кримінальному провадженні, прізвища яких йому відомі, з огляду на неможливість реалізації фіктивного договору поставки ІНФОРМАЦІЯ_6 без участі певних осіб з військової частини; ризик щодо перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та доведеним прокурором у судовому засіданні, а застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою у цьому конкретному випадку відповідатиме його особі, обставинам вчинених кримінальних правопорушень і на початковому етапі досудового розслідування такий ІНФОРМАЦІЯ_2 забезпечення кримінального провадження виправдовує втручання у право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість. При цьому, слідчим суддею враховано конкретні обставини кримінального правопорушення та констатовано, що розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, необхідно визначити у розмірі ІНФОРМАЦІЯ_10, що достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржуване судове рішення не відповідає вимогам кримінального процесу та винесене з грубими порушеннями КПК України, а тому є незаконним. Вказує, що слідчий суддя детально не дослідив документи, подані слідчим разом з клопотанням та проігнорував доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри. Необгрунтованою є і кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 366 КК України, оскільки він не є суб`єктом даного злочину та внього як на ФОП не розповсюджуються повноваження адміністративно-розпорядчого характеру. Стверджує, що клопотання слідчого не містить у своєму змісті ні мотивованих ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України, ні доказів, які б підтверджували їх існування. Крім того, слідчим суддею залишено поза увагою той факт, що прокурором у даному кримінальному провадженні не наведено жодних правових підстав та доказів, які б вказували на обставини, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Поза увагою залишено і ті обставини, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання, характеризується виключно з позитивної сторони, на утриманні має матір інваліда 2-ої групи, яка потребує постійного догляду та останній здійснює постійний догляд за нею на підставі договору №119, має хронічні захворювання серця та потребує постійного лікування, має стійку громадянську позицію та постійно приймає участь у волонтерській діяльності по ІНФОРМАЦІЯ_11. В той же час, слідчим суддею порушено норму ч. 4 ст. 182 КПК України та ухвалено рішення про можливе застосування застави у розмірі 3 736 711 грн., при цьому встановивши, що власних заощаджень ОСОБА_7 не має та отримує щомісячну соціальну допомогу від держави у сумі 3 тис. грн. за надання послуг на професійній основі. Вказує, що в порядку ст. 206 КПК України до місцевого суду було подано скаргу про незаконне затримання ОСОБА_7 у якій суд першої інстанції вдався до формального дослідження правових підстав для затримання та прийшов до хибного висновку щодо відсутності істотних порушень прав та свобод людини при складанні такого протоколу. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою обрати стосовно ОСОБА_7 запобіжний ІНФОРМАЦІЯ_2, не пов`язаний з триманням під ватою.

Прокурор ОСОБА_5 подав заперечення на апеляційну скаргу. Вважає ухвалу законною та обґрунтованою, апеляційну скаргу захисника такою, що не підлягає задоволенню. Зазначає, що ОСОБА_7 було затримано не у порядку передбаченому ст. 208 КПК України, а у порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, яким передбачено, що у разі введення воєнного стану та якщо наявні випадки для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду, визначені ст. 280 цього Кодексу або виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, то уповноважена особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати таку особу. На момент затримання ОСОБА_7 були обґрунтовані обставини, які давали підстави вважати, що ОСОБА_7 після повідомлення йому про підозру може переховуватись від органів досудового розслідування. Слідчий суддя постановляючи ухвалу про обрання запобіжного заходу, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 , із дотриманням вимог положень ст. ст. 193-194 КПК України, виходячи з фактичних обставин, які містилися в клопотанні, а також належних та допустимих доказів встановлено наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які випливають з підстав зазначених у клопотанні слідчого. Також слідчим суддею враховано раціональний зміст та ступінь суспільної небезпечності підозрюваного ОСОБА_7 , який дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності його поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за особливо тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний (обвинувачений) може ухилитися від слідства й суду. Крім того, слідчим суддею обґрунтовано взято до уваги наявність таких ризиків, які були доведені під час розгляду в суді, як незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.Таким чином, підстав для скасування або зміни запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 відсутні, бо існують достатні підстави вважати, що інший, більш м?який запобіжний ІНФОРМАЦІЯ_2, не буде достатнім для запобігання вказаним ризикам. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу без змін.

Апеляційна скарга розглядаються за відсутності підозрюваного, заяв від нього не поступало, неявка підозрюваного, з огляду на положення ст. 405, 422 КПК України, не перешкоджає його розгляду.

Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності ОСОБА_7 суд апеляційної інстанції бере до уваги, що: підозрюваний належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день та клопотання про бажання підозрюваного брати участь у розгляді апеляційної скарги до апеляційного суду не надходило і апеляційним судом не визнавалась обов`язковість явки ОСОБА_7 на розгляд судового провадження; адвокат не заперечував щодо продовження розгляду за відсутності підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, пояснення адвоката ОСОБА_6 , який у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задоволити, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити ухвалу без змін, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає приписам ст. ст. 177, 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області, знаходиться кримінальне провадження за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209, ч. 1 ст. 366 КК України, процесуальне керівництво в якому здійснюється прокурорами Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання слідує, що у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу брали участь підозрюваний ОСОБА_7 , захисник - адвокат ОСОБА_6 та прокурор ОСОБА_5 , що свідчить про те, що при розгляді клопотанні були дотримані вимоги, передбачені ст. 193 КПК України.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що надані органом досудового розслідування докази доводять обставини, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України кримінальниих правопорушень. Вказаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання матеріалами (доказами), зокрема висновками експерта № СЕ-19/107-24/9453-ПЧ від 05 вересня 2024 року та № СЕ-19/107-24/9634-ЕК від 17 вересня 2024 року. Дослідивши вищевказані докази, колегія суддів вважає, що у них містяться відомості про вчинені ОСОБА_12 діяння, які підпадають під ознаки передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України кримінальних правопорушень. Погоджуючись з указаним висновком, суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують на даному етапі досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний має відношення до вчинених кримінальних правопорушень.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що на цій стадії процесу, як слідчий суддя, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій підозрюваного, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті.

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Обґрунтованим, на думку колегії суддів, є й висновок слідчого судді про існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків, зокрема можливого переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень та фактичні обставини їх вчинення, у своїй сукупності з його тяжкістю (передбачене ч. 5 ст. 191 КК України кримінальне правопорушення відноситься до особливо тяжких злочинів, за яке може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з можливістю конфіскації майна та даними про особу підозрюваного (неодружений, офіційно не працевлаштований, у нього немає утриманців, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється ОСОБА_7 , державі могло бути завдано збитків на суму понад 3 мільйони гривень.) повністю підтверджують наявність вищевказаних ризиків та висновок слідчого судді й у цій частині.

Вищенаведені обставини свідчать про обґрунтованість висновку слідчого судді про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи ніж тримання під вартою, можуть бути недостатніми для запобігання вищенаведеним ризикам.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що ризики, на які детектив посилається у клопотанні, не підтверджені доказами, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження та спростовуються наведеним вище, а відтак і жодним чином не спростовують висновків слідчого судді у цій частині.

Доводи апеляційної скарги про незаконне затримання ОСОБА_7 - апеляційний суд визнає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки такі не спростовують висновків суду про наявність ризиків та необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак і не дають підстав для скасування ухвали слідчого судді та відмови в задоволенні клопотання органу досудового розслідування чи застосування щодо підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

При цьому, відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті ухилятися від органу досудового розслідування або суду, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак, обставини, за яких ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу підозрюваного, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді тримання під вартою.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення береться до уваги і те, що стороною захисту не вказується на наявність у ОСОБА_7 таких захворювань, які перешкоджають триманню її під вартою; що підозрюваний із урахуванням захворювань не може триматися під вартою; що тримання ОСОБА_7 під вартою може негативно відобразитись на стані його здоров`я. Будь-яких доказів, зокрема висновків лікарів тощо, у підтвердження таких фактів стороною захисту не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя розглядаючи скаргу на незаконне затримання формально віднісся до дослідження правових підстав для затримання ОСОБА_7 - апеляційний суд також відхиляє. Оскільки, ОСОБА_7 затриманий у порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, яким передбачено, що у разі введення воєнного стану та якщо наявні випадки для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду, визначені ст. 280 цього Кодексу або виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, то уповноважена особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати таку особу. На момент затримання ОСОБА_7 були обґрунтовані обставини, які давали підстави вважати, що ОСОБА_7 після повідомлення йому про підозру може переховуватись від органів досудового розслідування.

Крім того, колегія суддів вважає, що, постановляючи ухвалу про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, врахував і положення ст. ст. 182, 183 КПК України, тяжкість та обставини кримінального правопорушення, характер та спосіб його вчинення, негативні наслідки від кримінальних правопорушень, наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України та дані про особу підозрюваного, і дійшов належного висновку про визначення йому розміру застави, який, у разі його внесення, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 як підозрюваного у кримінальних провадженнях.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що визначений розмір застави, передбачений ст. 182 КПК України, а саме ІНФОРМАЦІЯ_12, буде достатнім для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, із чим погоджується і апеляційний суд.

При цьому, апеляційний суд, окрім наведеного вище, бере до уваги й те, що стороною захисту не надано будь-яких доказів, у тому числі і про майновий стан підозрюваного ОСОБА_7 , які б свідчили про те, що визначений слідчим суддею розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваного, що в свою чергу свідчить про те, що підстав вважати такий розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного ОСОБА_7 апеляційним судом не встановлено. Також, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, і, оцінивши в сукупності тяжкість кримінального правопорушення та покарання, яке може бути призначено за його вчинення, обставини його скоєння, наявні в матеріалах судового провадженні відомості про особу підозрюваного, кількість та ступінь передбачених ст. 177 КПК України ризиків, - суд апеляційної інстанції вважає, що встановлений слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_7 розмір застави - ІНФОРМАЦІЯ_12 є необхідним і достатнім, у разі його внесення, для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного 3 763 711 у кримінальному провадженні.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_7 обґрунтовано обрано запобіжний ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді тримання під вартою із визначенням застави - 3 763 711 гривень, так як існують ризики невиконання ним своїх процесуальних обов`язків, а інший, менш суворий, запобіжний ІНФОРМАЦІЯ_2 чи застава в меншому розмірі, не зможуть запобігти вищевказаним ризикам перешкоджати кримінальному провадженню.

Колегія суддів також вважає, що строк тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою слідчий суддя встановив відповідно до приписів ч. 1 ст. 197 КПК України.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , - відхилити.

Ухвалу слідчого судді Перечинського районного суду від 27 вересня 2024 року у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000141 від 21.03.2024 року, щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: