Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 1-кп/733/125/24
Єдиний унікальний №742/3723/23
У Х В А Л А

Іменем України

16 серпня 2024 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 та

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Ічня в режимі відеоконференції кримінальне провадження за № 0000722 від 07 червня 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки Чернігівської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

установив:

У провадженні Ічнянського районного суду Чернігівської області перебуває зазначене вище кримінальне провадження.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 продовжено ухвалою Чернігівського апеляційного суду до 26 серпня 2024 року включно.

14 серпня 2024 року до суду з клопотанням звернувся прокурор Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_2 , у якому ставиться питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 з тих підстав, що на даний час ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останньому не зменшились та існують на теперішній час, так як ОСОБА_3 може переховуватися від суду, оскільки офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела прибутку та утриманців, який одразу після вчинення злочину, будучи викритим, намагався втекти та викинув посилку з психотропною речовиною. Також може іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що може бути виражене у спілкуванні з іншими особами, що причетні до незаконного обігу психотропних речовин, зокрема, які надіслали посилку до м. Прилуки та допомагали у розповсюдженні, оскільки досудове розслідування за цим фактом продовжується шляхом виділення в окреме провадження матеріалів, вчинити інше кримінальне правопорушення, так як продемонстрував свою схильність до незаконного збагачення шляхом незаконного збуту наркотичних речовин, що унеможливлює застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити із зазначених у ньому підстав.

Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання з посиланням на його голослівність та надуманість, а також не доведеність прокурором ризиків, та просили змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Крім того, захисник обвинуваченого зазначив, що у порушення вимог КПК України ні йому ні його підзахисному не було надано копії клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому просив врахувати, що обвинувачений має соціальні зв`язки, родину, постійне місце проживання та позитивно характеризується за місцем проживання.

Відповідно до ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен кого заарештовано, має право на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання, проте сторона захисту таких гарантій не надала.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому суд враховує вимоги ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою і вважає за необхідне зазначити, що беручи до уваги обставини даної конкретної справи, тривалість тримання обвинуваченого під вартою є розумною з урахуванням особливостей розгляду вказаного кримінального провадження та в даному випадку інтерес суспільства, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтересу забезпечення права на свободу.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, а також ураховуючи те, що на даний час не відпали ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені під час обрання та продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема переховування від суду, залишення свого місця проживання, вчинення іншого кримінального правопорушення або перешкоджання іншим чином кримінальному провадженню, тому більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду.

Крім того, враховуючи характер висунутого ОСОБА_3 обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, який відноситься до особливо тяжкого злочину та має підвищений ступінь суспільної небезпеки, наявність якої потребує забезпечення не лише прав обвинуваченого, але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, а також тяжкість покарання, яка загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, тому суд вважає необхідним продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 на 60 днів до 14 жовтня 2024 року включно.

З урахуванням викладеного клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт задоволенню не підлягає.

Наявність в обвинуваченого місця проживання з родиною, за відсутності стабільного та законного джерела прибутку, не може бути визнано обставиною, яка гарантуватиме його належну процесуальну поведінку під час судового розгляду, що також вказує на обґрунтованість заявленого ризику про можливість обвинуваченого продовжити злочинну діяльність.

Суд відхиляє посилання захисника обвинуваченого про порушення прокурором норм КПК України у частині не надання йому та його підзахисному копії клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при вирішення питання про продовження такого строку надання такого клопотання не є обов`язковим.

З огляду на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу психотропних речовин, суд керуючись положеннями п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України не вбачає підстав для визначення йому розміру застави, як альтернативи до запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_2 про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000722 від 07 червня 2023 року задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів - до 14 жовтня 2024 року включно з утриманням в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор».

На час розгляду Ічнянським районним судом кримінального провадження № 742/3723/23 стосовно ОСОБА_3 здійснювати його доставку з Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» до ІТТ №3 або ІТТ №5 в Чернігівській області з можливістю поміщення та тримання останнього у зазначених ІТТ.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим ОСОБА_3 у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1