У Х В А Л А

Іменем України

14.11.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі подання начальника Державної установи «Житомирська виправна колонія № 4» про приведення вироків відносно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Верхній Нагольчик, Антрицитівського району Луганської області, громадянина України, проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, у відповідність до чинного законодавства,

В С Т А Н О В И В :

Начальник Державної установи «Житомирська виправна колонія № 4» звернувся до суду з поданням в порядку п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України про приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 (далі - Закон № 3886-ІХ) стосовно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник установи подав заяву про розгляд справи без його участі, подання підтримує.

Засуджений згоден на розгляд справи без його участі, подання установи підтримує.

Прокурор подання підтримав, просив звільнити засудженого від подальшого відбування покарання за вироками судів від 28.03.2023 та 07.08.2023 у зв`язку з усуненням караності діяння та вважати ОСОБА_3 засудженим за вироком від 31.01.2023 за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Дослідивши зміст подання, матеріали особової справи засудженого, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питаня, зокрема, про звільнення від покарання у випадку, передбаченому частиною 2 ст. 74 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», статтю 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено у новій редакції, відповідно до якої викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

За загальним правилом, закріпленим у частині 2 статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже, внесені Законом № 3886-ІХ зміни мають зворотну дію у часі, тобто поширюється на діяння, які вчинені до 09.08.2024, тому скасовують кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином шкоди меншого розміру, ніж установлено нормою закону.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18.07.2024 № 3886-ІХ, яким внесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Відтак зміна розміру дрібного викрадення чужого майна з 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян до 2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян є по суті зміною кримінального закону в частині кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, оскільки у КК України цей розмір не визначений, натомість він указаний у ст. 51 КУпАП.

За таких обставин вчинене засудженим діяння на даний час відноситься до адміністративного правопорушення та не може вважатися кримінально - караним. Попри відсутність прямих законодавчих змін до КК України, діючі норми КУпАП дають підстави для висновку про декриміналізацію окремих діянь засудженого.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

За змістом підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» у 2021 році встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2021 у розмірі 2 270 грн.

Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» у 2022 році встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2022 у розмірі 2 481 грн.

Судом встановлено, вироком Деснянського районного суду м. Києва від 06.09.2022 ОСОБА_3 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі на строк. За цим вироком суду ОСОБА_3 вчинив один епізод крадіжки майна 30.06.2022 на суму 7 644 грн, що перевищує 2 неоподатковувані мінімуми доходів громадян станом на день вчинення правопорушення.

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 31.01.2023 ОСОБА_3 засуджено за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до на строк 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі. За вказаним вироком суду ОСОБА_3 вчинив один епізод крадіжки майна 28.07.2022 на суму 2 986,67 грн, що перевищує 2 неоподатковувані мінімуми доходів громадян станом на день вчинення правопорушення.

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 28.03.2023 ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці. За даним вироком суду ОСОБА_3 вчинив один епізод крадіжки майна 29.10.2021 на суму 480 грн. Цей епізод підлягає декриміналізації та за його вчинення особа підлягає звільненню від покарання, оскільки сума викраденого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому не є кримінально караним діянням.

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 07.08.2023 ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.

За зазначеним вироком ОСОБА_3 вчинив один епізод крадіжки майна 25.12.2021 на суму 1 938,49 грн, який підлягає декриміналізації та за його вчинення особа підлягає звільненню від покарання, оскільки сума викраденого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому не є кримінально караним діянням.

Відповідно до ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 05.06.2024, ОСОБА_3 слід вважати засудженим за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 07.08.2023 із урахуванням вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 28.03.2023 до покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.

Початок строку покарання: 03.08.2022. Кінець строку: 03.11.2027.

Враховуючи викладене вище, оскільки згідно з вироками Деснянського районного суду м. Києва від 28.03.2023 та Дніпровського районного суду м. Києва від 07.08.2023 ОСОБА_3 здійснив крадіжки майна на суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення кримінального правопорушення, що відповідно до Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караним діянням на даний час, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для звільнення засудженого від призначеного за цими вироками покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Водночас згідно вироків Деснянського районного суду м. Києва від 06.09.2022 та 31.01.2023 ОСОБА_3 здійснив крадіжки майна на суму більшу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення кримінального правопорушення, тобто вчинені ним діяння, відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не підпадають під декриміналізацію, оскільки є кримінально-караними.

В іншій частині раніше призначене вироком суду остаточне покарання залишається незмінним та приведення у відповідність до чинного законодавства не потребує.

З огляду на наведене, ОСОБА_3 слід вважати таким, що засуджений вироком Деснянського районного суду м. Києва від 31.01.2023 за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України № 3886-ІХ, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Подання ДУ «Житомирська виправна колонія (№ 4)» - задовольнити.

Привести вироки Деснянського районного суду м. Києва від 28.03.2023 та 07.08.2023 стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-ІХ.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Києва від 28.03.2023 за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, за яке його засуджено.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного вироком Деснянського районного суду м. Києва від 07.08.2023 покарання за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, за яке його засуджено.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати засудженим за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 31.01.2023 за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 31.01.2023.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 7 днів з дня її постановлення, а засудженому у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя