УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження № 0001238 від 03.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділення відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0001238, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 03.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України, по факту перекиду наркотичних засобів ОСОБА_6 у охороняєму зону Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)».

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , у порушення вимог ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», положень Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 та наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 № 188 (з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів), маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливим мотивом та метою власного збагачення за рахунок протиправної діяльності у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, у невстановленому органом досудового розслідування місці, дату та час, незаконно придбав наркотичний засіб метадон, який зберігав при собі з метою подальшого збуту.

Надалі ОСОБА_6 , продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на незаконне зберігання та збут наркотичних засобів у місця позбавлення волі, зберігаючи при собі наркотичний засіб метадон, обіг якого обмежно, 03.10.2024 приблизно о 16 год 07 хв розпочав рух вздовж паркану Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)», яка знаходиться за адресою: вул. Привокзальна, 26, м. Вінниця. Після цього, ОСОБА_6 , з метою закінчення кримінального правопорушення, 03.10.2024 о 16 год 10 хв здійснив перекид (кидок) через паркан на територію охороняємої зони Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)» пакунку з наркотичним засобом метадон, який знаходився у фольговому згортку. Однак фактично відразу ОСОБА_6 був затриманий працівниками оперативного відділу Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)», які здійснювали патрулювання прилеглої території.

При огляді та відкритті вищевказаного пакунку, який перекинув ОСОБА_7 на охороняєму територію Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)», виявлено та вилучено фольговий згорток із невідомою кристалічною речовиною, яку направлено на експертизу.

Відповідно до висновку експерта від 04.10.2024 в наданій на експертизу кристалічній речовині міститься наркотичній засіб метадон. Метадон відноситься до наркотичних засобів, обіг якого обмежено. У кристалічній речовині масою 0,4444 грамами, маса метадону становить 0,3570 грами.

Таким чином, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів у місця позбавлення волі.

У свою чергу, 03.10.2024 о 16 годині 15 хвилин ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 Кримінального процесуального кодексу України.

Письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, складено 04.10.2024 та цього ж дня вручено: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю селища міського типу Піщанка Піщанського (Тульчинського) району Вінницької області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , корпус гуртожитку, що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянину України, неодруженому, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованому, раніше не судимому.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

?рапортом працівника ДУ «Вінницька ВК (№ 86)» про виявлення кримінального правопорушення;

?показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ;

?протоколом огляду місця події (території ДУ «Вінницька ВК (№ 86)»;

?показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ;

?протоколом огляду місця події ( АДРЕСА_3 );

?протоколом затримання ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України;

?протоколом обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_6 ;

?висновком експерта за результатами проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів;

?іншими матеріалами, отриманими у встановленому порядку під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

При цьому, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

У вказаному кримінальному провадженні існують ризики передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, зокрема:

1) переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_6 , усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а санкція ч. 2 ст. 307 КК України виключає можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням. Також ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, а наявні соціальні зв`язки не стали для нього перешкодою у вчиненні тяжкого злочину. Також ОСОБА_6 намагався залишити місце вчинення кримінального правопорушення та був затриманий лише завдяки злагодженим діям працівників правоохоронних органів.

2) незаконного впливу підозрюваного на потерпілого, свідків чи експертів, оскільки згідно з ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. У свою чергу, під час ознайомлення з матеріалами доданими до цього клопотання ОСОБА_6 стане відома адреса проживання свідків, а тому перебуваючи на волі він зможе здійснювати на них відповідний вплив. Водночас у кримінальному провадженні буде призначено ряд судових експертиз, а тому існує імовірність, що у випадку застосування іншого запобіжного заходу ОСОБА_6 матиме можливість незаконного впливу на експертів. Більше того, наразі слідством не встановлено особу, яка передала ОСОБА_6 пакунок з наркотичним засобом, для його перекиду на територію Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)», тому перебуваючи на волі підозрюваний може чинити на неї відповідний вплив.

3) вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній офіційно не працевлаштований, не має законного джерела доходів та засобів для існування, інкриміноване кримінальне правопорушення вчинив з корисливим мотивом та грошову винагороду, а матеріали кримінального провадження свідчать, що способом його заробітку є збут наркотичних засобів. Також у момент вчинення злочину підозрюваний перебував у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується довідкою про позитивний тест на вживання канабісу. Отже попередньо ОСОБА_6 зберігав цей наркотичний засіб, що вже свідчить про епізодичність його протиправної діяльності.

4) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Зокрема органом досудового розслідування достеменно не встановлені обставини придбання ОСОБА_6 вилученого у нього наркотичного засобу, які для цього використовувались знаряддя та способи фасування. Вказані речі на даний час не вилучено, стороні обвинувачення не відоме їх місцезнаходження.

Всі вищевказані обставини, у своїй сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам. У зв`язку із цим, існує необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 найбільш суворого забіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, оскільки інший запобіжний захід не зможе запобігти встановленим ризикам.

Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, просив обрати менш суворий запобіжний захід.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні вину визнав, по суті клопотання підтримав позицію адвоката.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання, характеризуючі дані підозрюваної, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Слідчим відділенням відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001238, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 03.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України, по факту перекиду наркотичних засобів ОСОБА_6 у охороняєму зону Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)».

04.10.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання, психотропних речовин з метою збуту, збут чи передача цих речовин у місця позбавлення волі, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах чи особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Зокрема, при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, на час розгляду клопотання, підозра щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України обґрунтована, про що свідчать докази, які зібрані в кримінальному провадженні та доведені прокурором при розгляді даного клопотання. Причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення достатньою мірою, для даної стадії кримінального провадження, доводиться доказами, які долучені слідчим до матеріалів клопотання.

Дослідивши надані докази, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі до 10 років, офіційно не працює, не одружений, утриманців немає, що в своїй сукупності свідчить про можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Здобуті докази дають підстави вважати, що підозрюваний діяв у співучасті з іншими особами, при цьому, не установлено джерело походження наркотичного засобу, а тому перебуваючи на волі без застосування дієвого запобіжного заходу підозрюваний може незаконно впливати на інших причетних осіб, а також знищити, сховати, спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , вагомість наявних доказів вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення в умовах воєнного стану, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним, стан його здоров`я, який не виключає можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Своїми діями ОСОБА_6 показав зневагу до існуючих правил і норм поведінки, вчиняючи інкриміноване кримінальне правопорушення, пов`язане з порушенням Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», розуміючи суспільну небезпеку злочину, пов`язаного з метою придбання та збутом наркотичних засобів, проявив самовпевненість у безкарності за свій вчинок, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку.

За змістом ст.131 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а відтак їх застосування має на меті досягнення дієвості цього провадження. Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам, які вказані слідчим та доведені матеріалами справи. Тому, для досягнення мети застосування запобіжних заходів, на даному етапі досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним. Інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

В силу ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому, не допускається встановлення такого розміру застави, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави і перетворюється на безальтернативне ув`язнення.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу підозрюваного, який раніше не судимий, вину визнає, співпрацює зі слідством, його матеріальний стан (безробітний), слідчий суддя приходить до висновку, що застава в розмірі 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн. зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Таким чином, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, його тяжкість, характеризуючі дані підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що такий запобіжний захід як тримання під вартою, з альтернативою внесення застави в сумі 60 560 грн. здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання особи, тобто з 03.10.2024 по 01.12.2024 включно.

Одночасно визначити заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом строку дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

?прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

?не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

?повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

?утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні та іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення;

?здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя