Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/3435/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000286 від 13.08.2024 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Городець Овруцького району Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, безробітного, в силу ст.89 КК України не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, з угодою про визнання винуватості від 04.09.2024,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 у невстановлений час, однак не раніше 10 жовтня 2019 року, за місцем проживання нині покійного ОСОБА_6 , що в с. Городець Овруцького району, відшукав та таким чином придбав три металеві та одну скляну банку з сипучою речовиною та, керуючись заздалегідь виниклим умислом, направленим на зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, переніс вказані ємності з сипучою речовиною до приміщення житлового будинку за місцем проживання, що по АДРЕСА_1 , де, в порушення вимог пункту 9 абзацу другого Постанови Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576 «Про затвердження Положення про дозвільну систему», а також в порушення вимог Наказу МВС України від 21 серпня 1998 року № 622 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної і холодної зброї, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», відповідно до яких особа для придбання, зберігання і використання вибухових матеріалів повинна отримати відповідний дозвіл органів поліції, не маючи такого дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, і допускаючи можливість їх настання, розпочав незаконно зберігати вказані речовини, які відповідно до висновку експерта Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 28 серпня 2024 року № СЕ-19/106-24/12421-ФХВР є вибуховою речовиною метальної дії - димним порохом, масою 297,4 г., сумішшю вибухових речовин метальної дії - нітроцелюлозного (бездимного, одноосновного) пороху й димного пороху, масою 41,2 г, та вибуховою речовиною метальної дії - нітроцелюлозним (бездимним, двохосновним) порохом, масою 162 г.

Так, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що придбання, носіння та зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу є забороненим, не повідомив до територіального відділення поліції про таке зберігання та не здійснив їх добровільну видачу до 13 серпня 2024 року, коли в ході проведення обшуку будинку за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено вказані вибухові речовини.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання, носіння та зберігання вибухової без передбаченого законом дозволу.

4 вересня 2024 року між прокурором Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні з одного боку, та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_4 , з іншого боку, за участю захисника ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, яку подано до суду разом з обвинувальним актом. За умовами вказаної угоди ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні та сприяти розслідуванню кримінального провадження.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 у відповідності до ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжували б покарання ОСОБА_4 , відсутні.

З урахуванням особистих даних ОСОБА_4 , обставин, що пом`якшують покарання, сторони узгодили вид та міру покарання, передбачені санкцією ч.1 ст. 263 КК України, у виді 3-х років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України, ствердив добровільність укладення угоди і просив її затвердити, погодився на призначення узгодженого покарання.

Прокурор та захисник обвинуваченого вважали наявними підстави для затвердження угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ч.5 ст.12 КК України, є тяжким злочином. Потерпілих у даному провадженні немає.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції ч. 1 ст. 263 КК України. При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу винного, та його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення як обставини, що пом`якшують покарання.

Суд переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, цілком розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, свої права, зазначені в п.1 ч.4. ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України, та наслідки невиконання взятих на себе зобов`язань, що передбачені ст.476 КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з участю захисника ОСОБА_5

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової вибухово-технічної експертизи становлять 6058,24 грн., що підтверджується довідкою Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, які у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Підстави для його зміни чи скасування до набрання вироком законної сили відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 394, 473 - 476, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 4 вересня 2024 року в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000286 від 13.08.2024, укладену між прокурором Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_4 відраховувати з дня ухвалення вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 6058 грн. 24 коп. процесуальних витрат на проведення судової експертизи.

Речові докази: чотири ємності з метальною вибуховою речовиною (порохом) - знищити.

На вирок суду до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст.394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку вручається обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1