справа № 362/3502/24
провадження № 1-кп/362/481/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2024 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Василькові клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу та клопотання потерпілої про закриття кримінального провадження в об`єднаному кримінальному провадженні № № 0000999, 0000002 щодо

ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтею 126-1, частиною 4 статті 186 КК України, та

ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 186 КК України.

У судове засідання прибули:

прокурор ОСОБА_5 ;

потерпіла ОСОБА_6 ;

обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;

захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Суд установив:

Прокурор у судовому засіданні заявила клопотання про продовження обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтоване наявністю передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

ОСОБА_3 і захисник, а також потерпіла, просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити ОСОБА_3 запобіжний захід на інший, не пов`язаний із позбавленням волі.

Зокрема, захисник просила застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 . Своєю чергою, потерпіла ОСОБА_6 повідомила про намір спільного проживання з ОСОБА_3 і дітьми за вищевказаною адресою у разі звільнення останнього з-під варти.

За приписами статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з частиною 1 статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, наявність судимостей у обвинуваченого тощо.

При цьому відповідно до статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, в кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Суд установив, що слідчий суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області ухвалами від 25 січня 2024 року застосував до ОСОБА_3 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком.

Ухвалою від 28 лютого 2024 року суд застосував до ОСОБА_3 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби та поклав на нього обов`язки: не залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у нічний час доби з 21:00 год. по 07:00 год., за винятком необхідності отримання екстреної медичної допомоги чи на період прямування та перебування в укритті на період оголошення повітряної тривоги; з`являтися на виклики суду у встановлений час; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

ОСОБА_3 указаних обов`язків не дотримався.

Слідчий суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області ухвалою від 29 квітня 2024 року застосував до ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою, констатувавши наявність ризиків, передбачених пунктами 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Зазначений запобіжний захід у подальшому продовжено та діє до 08 вересня 2024 року.

Суд, оцінуючи клопотання сторін, бере до уваги лише той факт, що в передбаченому законом порядку, судом установленим законом, було надано відповідні висновки - наявність обґрунтованої підозри та вагомість доказів саме для обрання запобіжного заходу, оскільки такі категорії, на відміну від ризиків, є майже незмінними протягом всього строку розгляду кримінального провадження.

Суд вважає, що не відпали підстави, за яких слідчим суддею обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на стадії досудового розслідування, а також дійшов висновку про незмінність відповідних ризиків.

Надаючи оцінку доводам сторін, оцінюючи відомості про особу обвинуваченого, беручи до уваги його поведінку в судових засіданнях, а також з метою унеможливлення тиску з боку обвинуваченого на потерпілу, суд дійшов висновку про існування ризиків та їх незмінність.

Суд при цьому враховує, що понять ризиків, як і видів доказів, якими вони можуть підтверджуватися, національне законодавство України не містить. Однак, беручи до уваги прецедентну практику Європейського суду з прав людини, ризики не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), та мають підтверджуватися фактичними даними. При цьому такі дані, на думку суду, повинні свідчити про можливість існування певних підозр щодо таких ризиків, тобто вірогідності настання наслідків, запобіжниками яких вони є. А отже, розглядаючи клопотання, судом наведено ті фактичні дані, які, на його думку, є доказами в розумінні положень частини 1 статті 177 КПК України.

На думку суду, саме такий запобіжний захід, як тримання під вартою, відповідає завданням кримінального провадження, визначеного статтею 2 КПК України, меті застосування запобіжного заходу й особі ОСОБА_3 , встановленим обставинам - усунути ризики, які є запобіжником саме належної процесуальної поведінки та співіснування з суспільством.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора.

При визначенні розміру застави суд зважає не лише на обсяг пред`явленого обвинувачення, а виходить і з тих позицій Європейського суду з прав людини, відповідно до яких розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою (рішення «Гафа проти Мальти»).

Отже, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б обвинуваченого від намірів і спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - не має бути таким, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

На підставі викладеного, в даному конкретному випадку, з урахуванням позиції сторін обвинувачення та захисту, суд дійшов до переконання про можливість визначення обвинуваченому ОСОБА_3 розміру застави та її зменшення до 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в достатній мірі буде гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не суперечитиме положенням статті 182 КПК України.

Крім того, потерпіла ОСОБА_6 , позицію якої підтримали обвинувачені та захисники, заявила клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з її відмовою від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Прокурор проти задоволення даного клопотання заперечила з підстав неможливості закриття провадження за ініціативи потерпілої в силу вимог процесуального закону.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Оскільки ОСОБА_3 інкримінується вчинення передбаченого статтею 126-1 КК України кримінального правопорушення, тобто вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, підстави для закриття провадження у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення відсутні.

Отже, це клопотання належить залишити без задоволення як таке, що не ґрунтується на вимогах процесуального закону.

Керуючись статтями 110, 177-178, 182-183, 194, 284 КПК України, суд

постановив:

Залишити без задоволення клопотання потерпілої ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження у зв`язку з її відмовою від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Задовольнити клопотання прокурора.

Продовжити обраний щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 01 листопада 2024 року включно.

Визначити ОСОБА_3 розмір застави в розмірі 75 (сімдесят п`ять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 227 100 (двісті двадцять сім тисяч сто) гривень 00 копійок, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок для внесення застави (ТУ ДСА України в Київській області, код отримувача (код ЄДРПОУ) 26268119, банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ, рахунок отримувача UA0018661, по справі № 362/3502/24).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- носити електронний засіб контролю;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування з будь-якими особами, окрім своїх захисників, прокурора та суду, щодо обставин даного кримінального провадження.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави він вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави в більшому розмірі або іншого запобіжного заходу, з урахуванням положень частини 7 статті 194 КПК України.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 05 вересня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1