Справа № 164/1677/24 Провадження №11-кп/802/660/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритомусудовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000116 від 07 квітня 2024 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Маневицького районного суду Волинської області від 07 серпня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Старий Чорторийськ, Маневицького району Волинської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, 26.02.2022 року був призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період та направлений у військову частину НОМЕР_1 , з 02.01.2024 року виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , згідно інформації ІНФОРМАЦІЯ_2 - самовільно залишив місце несення служби, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України, і призначено йому покарання у виді - 3 (три) роки позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили, залишено у вигляді тримання під вартою, але на строк не більше шістдесяти днів, тобто до 05.10.2024 року, без визначення розміру застави.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 , рахувати з 13.06.2024 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

Витрати на залучення експертів на проведення судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/103-24/5014-Д від 22.04.2024 року, що становлять 3029,12 гривень, на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/103-24/5016-БД від 04.07.2024 року, що становлять 1139,38 гривень - стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави.

Вироком суду вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду, обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 08.11.2022 року №233 зараховано до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення та визнано таким, що справи і посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою стрільця 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти ВЧ НОМЕР_2 .

Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_7 відповідно до вимог ст.ст.11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний додержуватися Конституції та законів України, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, знати та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Однак, солдат ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 07.04.2024 року, приблизно о 17 годині 10 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні житлового будинку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер своїх дій, керуючись метою задоволення власної статевої пристрасті та маючи намір вступити з ОСОБА_9 у статевий акт проти її волі, використовуючи фізичну перевагу над нею, руками повалив останню на підлогу у приміщенні ОСОБА_10 вказаного вище будинку, після чого зняв з неї штани і нижню білизну та без добровільної згоди потерпілої ОСОБА_9 вступив з нею у гетеросексуальний статевий акт, вчинивши дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням у її тіло - піхву, власних геніталій - статевого члена (згвалтування).

Таким чином, своїми умисними, протиправними діями, що виразились у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій без добровільної згоди потерпілої особи (згвалтування), ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.152 КК України (а.с.127-128).

В своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого вказує на те, що не оспорюючи фактичних обставин вчинення злочину, вважає призначене обвинуваченому покарання суворим.

Вказує на те, що ОСОБА_7 визнав в повному обсязі свою винуватість, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, жаліє про вчинене, вибачився перед потерпілою, майнова шкода потерпілій не заподіяна. Між тим, ОСОБА_7 є учасником бойових дій, є військовослужбовцем ЗСУ з перших днів повномасштабного вторгнення, до кримінальної відповідальності притягується вперше, обвинувачується у нетяжкому злочину, за місцем проживання характеризується позитивно, є особою молодого віку.

Потерпіла наполягала на суворому покаранні для ОСОБА_7 і суд першої інстанції при призначенні покарання дану обставину врахував. Проте, судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що потерпіла ОСОБА_9 , з її слів, страждає психічними розладами від чого неодноразово проходила лікування і перебуває на обліку в лікаря психіатра, що могло в свою чергу призвести до неправильного висловлення нею позиції щодо міри покарання ОСОБА_7 або неправильним сприйняттям потерпілою обставин вчинення злочину.

Обтяжуючі обставини покарання ОСОБА_7 відсутні. На його думку, суд першої інстанції міг би застосувати при призначенні покарання до ОСОБА_7 положення ст.75 КК України. Разом з тим, ОСОБА_7 є військовослужбовцем, є учасником бойових дій і бажає в разі звільнення його від відбування покарання продовжити військову службу в лавах ЗСУ.

Просить вирок змінити, а саме призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.75 КК України, тобто з встановленням іспитового строку, а в решті вирок залишити без змін (а.с.137).

На адресу Волинського апеляційного суду 08.10.2024 року від прокурора у кримінальному провадженні прокурора Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 надійшли заперечення на апеляційну скаргу захисника обвинуваченого. Вважає доводи, викладені у апеляційній скарзі необгрунтованими, твердження захисника про підстави зміни вироку безпідставними. Вважає, що вирок Маневицького районного суду Волинської області від 07.08.2024 року є законним та обґрунтованим, обрана судом міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення ОСОБА_7 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідає вимогам ст.50 КК України. Просить апеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Маневицького районного суду Волинської області від 07.08.2024 року - залишити в силі(а.с.156-158).

В судове засідання не з`явилися потерпіла ОСОБА_9 та її представник ОСОБА_11 , хоча належним чином повідомлялися про час, дату та місце розгляду вказаного кримінального провадження. Від представника потерпілої на адресу апеляційного суду 25.11.2024 року надійшло клопотання про розгляд справи без участі потерпілої та її представника, просили також відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а вирок залишити без змін (а.с.160). Учасники кримінального провадження, які з`явилися в судове засідання, не заперечували щодо продовження розгляду справи у відсутності потерпілої ОСОБА_9 та її представника ОСОБА_11 . Їх неприбуття не перешкоджає розгляду кримінального провадження відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляційної скарги; думку обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити; прокурора, який заперечив доводи апеляційної скарги, просив вирок залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності з вимогами ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Так, серед завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура та прийнято законне рішення як під час розслідування справи, так і за результатами її судового розгляду.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій без добровільної згоди потерпілої особи (згвалтування), та кваліфікація його дій за ч.1 ст.152 КК України є правильними та ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Водночас, щодо доводів захисника обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що призначене обвинуваченому покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його суворості та про наявність підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 при призначенні покарання положень ст.75 КК України є безпідставними та не обгрунтованими з огляду на наступне.

Згідно з ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому воно повинно бути необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

В той же час згідно зі ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Тобто при призначенні покарання суд повинен належним чином врахувати не тільки дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, сукупність пом`якшуючих покарання обставин, тощо, а й особливості вчинення конкретного кримінального правопорушення, обставини та спосіб його вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України належить до категорії нетяжких, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, суд першої інстанції відніс щире каяття.

Обставин, які відповідно до вимог ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом першої інстанції не встановлено.

Крім того місцевим судом при визначенні виду і розміру покарання обвинуваченому враховано обставини вчиненого кримінального правопорушення, пов`язані з вчиненням дій сексуального характеру, даних про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, проте зазначено, що зловживає алкоголем, 26.02.2022 року був призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період та направлений у військову частину НОМЕР_1 , з 02.01.2024 року виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , згідно інформації ІНФОРМАЦІЯ_2 - самовільно залишив місце несення служби, не одружений, раніше не судимий, а також позицію потерпілої ОСОБА_9 , яка наполягала на суворому покаранні.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що думка потерпілої про необхідність призначення обвинуваченому суворого покарання має бути врахована судом разом з іншими матеріалами кримінального провадження та фактичними обставинами справи, проте висновок суду про вид та розмір призначеного обвинуваченому покарання не може грунтуватись лише на позиції потерпілої щодо виду та міри покарання.

Крім того, відповідно до позиції Верховного Суду, зазначеної у постанові від 21.02.2019 року у справі № 742/584/18, позиція щодо визначення винному виду та розміру покарання й можливості звільнення від його відбування є не процесуальною вимогою, а думкою потерпілого, яка може бути врахована в сукупності з іншими обставинами, однак не обмежує суд у реалізації своїх дискреційних повноважень, визначених законом про кримінальну відповідальність.

Враховуючи наявність пом`якшуючої обставини та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, суд першої інстанції, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи міру покарання, передбачену санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_7 винуватим, вважав за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, з чим повністю погоджується апеляційний суд.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду та вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам закону, за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, справедливим і таким, що не суперечить положенням закону України про кримінальну відповідальність, а також з врахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства і про відсутність підстав для застосування щодо нього положень ст.75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, чи положень ст.69 КК України, яка передбачає призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Апеляційний суд вважає, що призначене судом першої інстанції покарання, яке необхідно відбувати реально, є виваженим, справедливим, буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Суд апеляційної інстанції, здійснюючи перевірку доводів апеляційної скарги захисника в частині невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання, дійшов висновку, що захисником не було наведено аргументованих доводів щодо надмірної суворості призначеного засудженому покарання.

Щодо твердження сторони захисту, що судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що потерпіла ОСОБА_9 страждає психічними розладами від чого неодноразово проходила лікування і перебуває на обліку в лікаря психіатра, що могло в свою чергу призвести до неправильного висловлення нею позиції щодо міри покарання ОСОБА_7 або неправильного сприйняття потерпілою обставин вчинення злочину, то воно є безпідставним.

Так, в ході підготовчого судового засідання ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 06.08.2024 року для здійснення представництва за призначенням для розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000116 від 07.04.2024 року, залучено представника (адвоката) потерпілої ОСОБА_9 - ОСОБА_11 .

Крім цього, згідно висновку судово-психіатричного експерта від 15.05.2024 року потерпіла ОСОБА_9 страждає психічним розладом у вигляді параноїдної шизофренії, приступоподібного перебігу з явищами емоційно- вольового збідніння в ст. медикаментної ремісії. Однак, психічний стан ОСОБА_9 в момент вчинення відносно неї правопорушення не вплинув на правильність сприйняття, запам`ятовування, відтворення фактів, що мають значення для справи.

Усі інші доводи сторони захисту, які викладені в апеляційній скарзі, і були надані під час апеляційного розгляду провадження щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та відповідно не спростовують висновків місцевого суду і не дають жодних підстав для зміни оскаржуваного вироку, як про це просить апелянт.

Враховуючи, що кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства не встановлено, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, а призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, апеляційну скаргу захисника необхідно залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Маневицького районного суду Волинської області від 07 серпня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: