Справа № 194/1592/23
Номер провадження № 1-кп/194/53/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.09.2023 року за № 0001538 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні дитину 2019 року народження, раніше проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого та на даний час проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Тернівського міського суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.09.2023 року за №0001538 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, до обвинуваченого ОСОБА_4 з підстав, викладених у ньому. Крім того, прокурор зазначив, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу, не зменшилися.

Захисник ОСОБА_5 щодо клопотання прокурора не заперечував, якщо ОСОБА_4 нададуть можливість проходження лікування у лікаря-нарколога в м. Дніпро.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Статтею 182 КПК України передбачено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків. При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання.

Згідно ч. 4 ст. 202 КПК України, підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Тобто, з моменту внесення застави, обвинувачений є особою, відносно якої у кримінальному провадженні застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Згідно з ч. 6 ст. 182 КПК України, з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

З викладеного вище вбачається, що строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України розпочинає свій перебіг одночасно з початком дії запобіжного заходу у вигляді застави, тобто, з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти, та не може перевищувати двох місяців.

Отже, після внесення суми застави, відповідно до вимог ст. 182 КПК України, обвинувачений звільняється з-під варти та відносно нього починає діяти визначений альтернативно запобіжний захід у вигляді застави з покладенням на нього відповідних обов`язків зі строком їх дії.

Згідно з вимогами ст. 182 КПК України та параграфу 1 глави 18 КПК України, строку дії застави як запобіжного заходу не передбачено.

Тобто КПК України не обмежує дію застосування запобіжного заходу у вигляді застави певним строком. Вказаний запобіжний захід діє протягом всього судового провадження, якщо його не буде змінено чи скасовано рішенням суду, та періодичного продовження не потребує.

При цьому, обмежений строк дії мають обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, які покладаються на обвинуваченого при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави.

Судом встановлено, що ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.09.2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб та визначено розмір застави в розмірі 214 720 грн. (80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та передбачено, у випадку внесення застави покладення на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме: 1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду; 2) не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора, суду з м. Тернівка, Дніпропетровської області; 3) утриматись від спілкування із свідками по даному кримінальному провадженню. В разі внесення застави строк дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків не може перевищувати 2 місяці.

24.10.2023 року у зв`язку з внесенням вказаної застави в розмірі 214 720 грн., ОСОБА_4 було звільнено з-під варти з Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4».

У зв`язку з тим, що останнього було звільнено з-під варти, відповідно до ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.09.2023 року, обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Як встановлено в судовому засіданні, закінчується термін дії обов`язків, покладених на обвинуваченого, щодо якого діє запобіжний захід у виді застави.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що частиною 7 статті 42 КПК України, передбачено, що підозрюваний, обвинувачений зобов`язаний: 1) прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; 2) виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 3) підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; 4) надавати достовірну інформацію представнику персоналу органу пробації, необхідну для підготовки досудової доповіді.

Метою продовження строку покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, є запобігання спробам останнього переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а отже встановлена наявність ризиків передбачених п. 1, 5 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про продовження строку дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, суд також враховує, що останній обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких згідно ст. 12 КК України належить до тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від шести до десяти років, даних про його особу, зокрема, що ОСОБА_4 одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше судимий за кримінальне правопорушення, пов`язане з наркотичними засобами, знає свідків.

Щодо посилання сторони захисту з приводу того, що у ОСОБА_4 є необхідність в проходженні лікування у лікаря-нарколога, та у нього є направлення для лікування в м. Дніпро, суд не бере його до уваги, оскільки з направлення вбачається, що останній може пройти консультацію у лікаря-нарколога, а не лікування.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Із урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, суд вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Це рішення не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини («Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України»), згідно з якою суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи викладене, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, та встановлення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, і відсутності доказів на підтвердження їх зменшення, суд доходить висновку, що продовження строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК України, покладених на ОСОБА_4 , зможе забезпечити його належну поведінку у кримінальному проваджені.

Продовження обов`язків необхідно для забезпечення здійснення судового провадження, яке з об`єктивних причин не закінчено на даний час.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність продовження дії покладених на обвинуваченого обов`язків строком на два місяці, у зв`язку з чим, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Окрім того, суд вважає за необхідне роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 177, 182, 194, 196, 369, 371, 372 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави задовольнити.

Продовжити на два місяці строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1)прибувати за кожною вимогою до суду;

2)не відлучатися без дозволу суду з м. Тернівка Павлоградського району Дніпропетровської області;

3)утриматись від спілкування із свідками по даному кримінальному провадженню.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Попередити заставодавця, що в разі не виконання покладених обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали встановити до 22.09.2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 22.07.2024 року о 17-30 годині.

Головуючий суддя ОСОБА_1