САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 206/5300/24
1-кп/206/291/24
УХВАЛА

Іменем України

02 грудня 2024 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро матеріали кримінального провадження №0000579 по обвинуваченню ОСОБА_3 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296, ч.2 ст.122 КК України, та ОСОБА_4 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України -

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8

ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження №0000579 по обвинуваченню ОСОБА_3 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296, ч.2 ст.122 КК України, та ОСОБА_4 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України

В судовому засіданні 02.12.2024 прокурор звернувся до суду із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 .

Клопотання обґрунтовано тим, що 09 серпня 2024 року приблизно о 21 год. 14 хв. ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та малолітньою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибули за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання останніх, де на вулиці біля входу до під`їзду № 3 вказаного будинку, зустріли ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В цей час, у ОСОБА_3 з ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, спрямований на хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Так, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, 09.08.2024 приблизно о 21 год. 16 хв., перебуваючи навпроти під`їзду АДРЕСА_2 , діючи умисно, розуміючи, що знаходиться у громадському місці та своїми діями порушує громадський порядок, нехтуючи загальноприйнятими нормами поведінки, поводячись нахабно, в присутності інших осіб, проявляючи особливу зухвалість, та знаходячись в безпосередній близькості до потерпілої ОСОБА_6 , вхопив її правою рукою за кисть правої руки та, незважаючи на опір останньої, потягнув до себе, чим спричинив останній тілесне ушкодження у вигляді синця правої кисті, що відноситься до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження, що має незначні скороминущі наслідки (на підставі п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6).

Перебуваючи в цей же час та у цьому ж місці ОСОБА_3 побачив, що ОСОБА_4 вчиняє хуліганські дії та у нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 09.08.2024 приблизно о 21 год. 17 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи навпроти під`їзду АДРЕСА_2 , приєднався до хуліганських дій ОСОБА_4 та грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, прагнучі до самовираження шляхом приниження потерпілої, розуміючи, що за ним спостерігають інші особи, діючи без будь-якого мотиву, умисно завдав своєю правою рукою, стиснутою у кулак не менше двох ударів в область голови ОСОБА_6 , від яких остання втратила рівновагу і впала на бетонне покриття. Далі, ОСОБА_3 , не зупиняючись на досягнутому, підійшов ближче до останньої та стопою правої ноги, взутої у взуття, наніс не менше двох ударів по правій руці та голові ОСОБА_6 з правого боку, чим спричинив своїми діями останній тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому другої п`ясної кістки правої кисті, забійної рани тім`яної ділянки зліва, шість синців голови, обличчя, лівого колінного суглобу; садно правого колінного суглобу; скол зубів: 13, 12, 11, 21, 22, 31, 32.

Виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 2-ї п`ясної кістки правої кисті відносяться до СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я понад 21 добу (на підставі: п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6).

Виявлені тілесні ушкодження у вигляді забійної рани тім`яної ділянки зліва відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто понад 6 днів, але не більше як три тижні - 21 день (на підставі п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6).

Виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців голови, обличчя, правої кисті, лівого колінного суглобу; садно правого колінного суглобу; скол зубів: 13, 12, 11, 21, 22, 31, 32 як кожне окремо, так і в сукупності відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки (на підставі п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6).

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що кваліфікується за ч.2 ст.296 КК України, тобто у хуліганстві, грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб.

Окрім того, 09 серпня 2024 року приблизно о 21 год. 14 хв. ОСОБА_3 прибув до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де на вулиці біля входу до під`їзду №3 вказаного будинку зустрів раніше незнайому йому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В цей час, у ОСОБА_3 з ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, спрямований на нанесення ОСОБА_6 умисного тілесного ушкодження.

Так, ОСОБА_3 , керуючись раптово виниклим злочинним умислом, направленим на спричинення умисного тілесного ушкодження ОСОБА_6 , 09 серпня 2024 року приблизно о 21 год. 17 хв., перебуваючи у тому ж місці, а саме: біля входу до під`їзду АДРЕСА_2 , стоячи обличчям до ОСОБА_6 , тобто в безпосередній близькості, усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, своєю правою рукою, стиснутою у кулак, завдав не менше двох ударів в область голови ОСОБА_6 , від яких остання втратила рівновагу і впала на бетонне покриття. Далі, ОСОБА_3 , не зупиняючись на досягнутому, підійшов ближче до останньої та стопою правої ноги, взутої у взуття, наніс не менше двох ударів по правій руці та голові ОСОБА_6 з правого боку, чим спричинив своїми діями останній тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому другої п`ясної кістки правої кисті, забійної рани тім`яної ділянки зліва, шість синців голови, обличчя, лівого колінного суглобу; садно правого колінного суглобу; скол зубів: 13, 12, 11, 21, 22, 31, 32.

Виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 2-ї п?ясної кістки правої кисті відносяться до СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я понад 21 добу (на підставі: п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6).

Виявлені тілесні ушкодження у вигляді забійної рани тім?яної ділянки зліва відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто понад 6 днів, але не більше як три тижні - 21 день (на підставі п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6).

Виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців голови, обличчя, правої кисті, лівого колінного суглобу; садно правого колінного суглобу; скол зубів: 13, 12, 11, 21, 22, 31, 32 як кожне окремо, так і в сукупності відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки (на підставі п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6).

Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, що кваліфікується за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Ухвалою слідчого судді Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 21.08.2024, відносно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою суду від 16.10.2024 ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 14.12.2024 року включно.

На переконання прокурора необхідністю продовження раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 є те, що ризики, які стали підставою для обрання вказаного запобіжного заходу, не зменшилися і продовжують існувати дотепер.

Прокурор зазначає, що застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_8 заявлено клопотання про заміну обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, посилаючись на те, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Прокурор просив суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід тримання під вартою на строк шістдесят днів, без альтернативи внесення застави.

Потерпіла ОСОБА_6 та її представник підтримали клопотання прокурора.

Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також їх захисники в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили обрати більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши думку учасників судового засідання та дослідивши подані матеріали, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення клопотання прокурора та задоволення клопотання захисника з огляду на наступні підстави.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Обираючи ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слідчий суддя мотивував необхідність обрання саме такого запобіжного заходу наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховування обвинуваченого від органу досудового розслідування, прокуратури та суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків з метою зміни ними показань та спотворення фактичних обставин події кримінальних правопорушень, а також вчиненні інших кримінальних правопорушень.

Ухвалюючи рішення про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу суд приймає до уваги, що через те, що судом на теперішній час вже досліджено більшість доказі та допитано потерпілу, свідка, через що ризики, що стали підставою для обрання обвинуваченому найсуворішого запобіжного заходу, зменшилися, а нові не з`явилися.

Таким чином, обставини, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою на теперішній час відсутні.

Разом з тим прокурором не надано суду жодного переконливого доказу того, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе належним чином забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Враховуючи відомості про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним, його репутацію та майновий стан, наявність у підозрюваного постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків, суд вважає за можливе застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Такий запобіжний захід, на думку суду, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 ..

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-183, 197, 199-202, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу задовольнити частково.

Клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_3 , строком до 01 лютого 2025 року.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 з-під варти та зобов`язати невідкладно прибути до свого місця проживанння.

Заборонити ОСОБА_3 залишати своє житло в період часу з 21.00 години до 06.00 години без дозволу суду.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язок прибувати до суду за першим викликом для проведення процесуальних дій та не відлучатися із міста Дніпро без дозволу суду.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що у разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1