ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/308/24 Справа № 694/1879/24 Категорія: ст.303 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

суддя-доповідач ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

прокурор ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 06.08.2024 про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність посадових осіб Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення,

в с т а н о в и в :

ухвалою слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 06.08.2024 у задоволенні зазначеної вище скарги відмовлено з посиланням на її безпідставність, оскільки скаржником не доведено той факт, що вказані ним в заяві обставини можуть свідчити про вчинення його сусідкою діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, відповідно, невнесення такої заяви працівниками правоохоронних органів не свідчать про їх бездіяльність.

Не погоджуючись з такою ухвалою слідчого судді, вважаючи її такою, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, якою просить скасувати ухвалу слідчого судді, ухвалити нове рішення, яким задовольнити його скаргу, визнати незаконною бездіяльність посадових осіб Звенигородського РУП ГУНП в Черкаській області та зобов`язати, внести відомості до ЄРДР за його заявою від 16.07.2024 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.182 КК України.

Апеляційну скарго обґрунтовано тим, що електрична опора, на якій розташована відеокамера, знаходиться поза двором власниці відеокамери і відеокамера спрямована не на її подвір`я, а конкретно на його подвір`я, що видно з відеозапису, наданого суду із клопотанням. Отже фіксація приватного життя скаржника вже є кримінальним правопорушенням, передбаченим ст.182 КК України.

Крім того, скаржник зазначає, що на його переконання обов`язок внесення відомостей до ЄРДР, визначений ст.214 КПК України, є імперативним й не вимагає оцінки заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для вчинення процесуальної дії слідчим, дізнавачем або прокурором та не дає цим особам жодної альтернативи на вчинення будь-яких інших дій ніж внесення відомостей про злочин до ЄРДР протягом 24 годин після надходження відповідного повідомлення та розпочати досудове розслідування.

Належним чином повідомлений скаржник ОСОБА_7 до суду апеляційної інтенції не з`явився, жодних заяв та клопотань до суду не надсилав.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків, виходячи з такого.

З матеріалів справи вбачається, що 23.07.2024 ОСОБА_7 до слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області надійшла скарга на бездіяльність посадових осіб Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 15.07.2024, якою просив визнати бездіяльність посадових осіб Звенигородського РВП ГУНП у Черкаській області незаконною та зобов`язати внести відповідні відомості до ЄРДР.

Скаргу обґрунтовано тим, що 16.07.2024 ОСОБА_7 звернувся до Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.182 КК України та просив невідкладно внести до ЄРДР вказану інформацію за фактом встановлення власником домоволодіння ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 на електроопорі, яка знаходиться на вулиці поза їх двором камери відеоспостереження та здійснення постійного відеозапису подій, які відбуваються на подвір`ї заявника, що свідчить про неправомірне спостереження за його сімейним, приватним життям, чим втручаються у нього. Також вказав, що сусіди з вказаного будинку є громадянам и росії, чого не приховують. ОСОБА_7 являється учасником бойових дій, служив в ЗСУ. З ним вказані сусіди мають неприязні відносини, тому він не бажає щоб відеоспостереження за його приватним життям велося громадянами росії без його дозволу та викладалося на невідомо які ресурси.

17.07.2024 ОСОБА_9 з`явився до РВ поліції для отримання витягу з ЄРДР на що отримав усну відмову та пораду підійти пізніше, після звернення на гарячу лінію національної поліції йому порадили звертатися до суду. Після вихідних 22.07.2024 він знову звернувся до Звенигородського РВ поліції для отримання витягу з ЄРДР на що йому дали талон-повідомлення єдиного обліку №12729 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення), однак станом на час подання скарги посадовою особою не внесено відомості про кримінальне правопорушення за його заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Порушення вимог ч. 1 ст. 214 КПК України змусило звернутися його до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність працівників поліції.

Зазначене питання бездіяльності органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальні правопорушення має наступне правове регулювання.

Частина 1 ст. 24 КПК України гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

З вимог ч. 1 ст. 214 КПК України слідує, що бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до вказаного реєстру впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні та вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Положеннями ст. 25 КПК України (яка регламентує засаду публічності у кримінальному судочинстві) встановлено, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Ця норма пов`язана з ч.5 ст.214 КПК України згідно якої до ЄРДР вноситься, зокрема, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, може мати місце лише у разі надходження до компетентного суб`єкта заяви, яка містить інформацію про вчинення саме кримінального правопорушення, та невнесення відповідного запису до ЄРДР протягом 24 годин з моменту надходження такої заяви.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Тобто слідчий, прокурор зобов`язані проаналізувати викладені в повідомленні про злочин фактичні обставини діяння та визначити попередньо, під ознаки якого злочину, передбаченого статтею Особливої частини КК України, таке діяння підпадає.

Положення ст. 214 КПК України перебуває у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відтак, не будь-яка заява є підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а лише та заява, яка містить фактичні дані, які підтверджують факт вчинення саме кримінального правопорушення. Всі інші заяви після їх надходження підлягають розгляду згідно із Законом, яким не є Закон про кримінальну відповідальність.

Разом з тим, необхідно також враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Згідно висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Стаття 182 КК України передбачає відповідальність за порушення недоторканності приватного життя. Зокрема відповідальність за частиною 1 ст. 182 КК України передбачено за незаконне збирання, зберігання, використання, знищення, поширення конфіденційної інформації про особу або незаконну зміну такої інформації, крім випадків, передбачених іншими статтями цього Кодексу.

Об`єктом злочину за ст. 182 КК України є право громадянина на недоторканність приватного життя, особисту та сімейну таємницю.

Відповідно до ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без й згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно зі ст.11 Закону України «Про інформацію» інформація про фізичну особу (персональні дані) відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, в тому числі і статтею 182 (порушення недоторканності приватного життя).

З матеріалів справи вбачається, що 23.07.2024 ОСОБА_7 до слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області надійшла скарга на бездіяльність посадових осіб Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 15.07.2024, якою просив визнати бездіяльність посадових осіб Звенигородського РВП ГУНП у Черкаській області незаконною та зобов`язати внести відповідні відомості до ЄРДР. При цьому заявник крім інших доказів долучив до скарги відеозапис із камери відеоспостереження.

При цьому колегія суддів зауважує, що наданий заявником суду відеозапис, на який він посилається як на доказ вчинення протиправних дій відносно нього, фіксує наявність на стовпі самої відеокамери сусідки, проте не містить даних щодо ракурсу її зйомки. Тому доводи скарги, адресованої слідчому судді, та апеляційної скарги не підтверджують обставин на які він посилається.

Отже цілком обґрунтованим є висновок слідчого судді про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 .

Апеляційна скарга в даній справі не містить посилань на обставини, які б вказували на помилку у вирішенні слідчим суддею скарги на бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявами, направленими до ДБР, про що вказував ОСОБА_7 , і зводиться до незгоди скаржника з прийнятим слідчим суддею рішенням.

Крім того, колегія суддів звертає увагу скаржника на те, що згідно до вимог ст.477 КПК України кримінальне правопорушення за ст.182 КК України відноситься до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Приватне обвинувачення це регламентований законом особливий вид кримінально процесуальної діяльності приватного обвинувача, яким є сам потерпілий, що включає звернення до компетентних органів із твердженням щодо винуватості певної особи у вчинені кримінального правопорушення, збирання доказів винуватості цієї особи, подальше підтримання обвинувачення в суді та право відмовитися від пред`явленого обвинувачення.

Вказане регламентоване, зокрема, ст.478 КПК України, де зазначено про спеціальний порядок початку кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга ОСОБА_7 не підлягає до задоволення, а ухвала слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 06.08.2024 про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань має бути залишена без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 06.08.2024 про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність посадових осіб Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді