УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000508 від 07.07.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 409, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 409 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

І. ВИКЛАД ФАКТИЧНИХ ОБСТАВИН ДАНОГО КРИМІНАЛЬНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Згідно поданого стороною обвинувачення клопотання вбачається, що наразі Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000508 від 07.07.2023 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 409, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 409 КК України.

Процесуальне керівництво досудового розслідування здійснюється Одеською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону.

Досудовим розслідуванням встановлено, що, окремими службовими особами центру медичної реабілітації та санаторного лікування «Одеський» (в/ч НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з метою отримання неправомірної вигоди у вигляді заробітної плати військовослужбовців, які не з`являються за місцем постійної дислокації військової частини та не виконують свої службові обов`язки, вжили заходів щодо зарахування до особового складу військової частини ряду осіб.

Так, керівним складом військової частини НОМЕР_1 розроблена та реалізована злочинна схема отримання грошових коштів від підлеглих військовослужбовців, а саме прийняття на військову службу осіб, які отримують у повному обсязі грошове забезпечення, при цьому останні не з`являються на службу.

Зокрема встановлено, що керівництво військової частини НОМЕР_1 , вжило заходів щодо зарахування до особового складу військової частини НОМЕР_1 осіб, які не виконують свої функціональні обов`язки.

Поряд з цим, встановлено військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які під час несення служби, з метою ухилення від виконання обов`язків військової служби вступили в злочинну змову з керівництвом військової частини НОМЕР_1 . За вказану протиправну діяльність наведені військовослужбовці віддали свої зарплатні банківські картки в якості відплати за ухилення від військової служби та після цього не з`являлися в пункті постійної дислокації військової частини та не виконували свої службові обов`язки.

Вищевказані військовослужбовці, відповідно до посадових обов`язків повинні забезпечувати виконання завдань за призначенням. В той же час, зазначені військовослужбовці проводять свій час на вільний розсуд не пов`язуючи його з виконанням з обов`язків військової служби при цьому отримуючи грошове забезпечення та інші належні виплати та додаткову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168.

В рамках проведення досудового розслідування, слідчим на адресу 2 ОВ ТУ ДБР у м. Миколаєві надано доручення в порядку ст. 40 КПК України, з метою проведення слідчих (розшукових) дій.

Так, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 01.08.2024 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено:

- витяг з наказу про прийняття на роботу № 94 від 04.09.2023 на 1 арк., довідка видана ОСОБА_4 на 1 арк., які поміщено до сейф пакету 600378535:

-мобільний телефон марки Redmiсинього кольору, у чохлі сірого кольору, імеі1: НОМЕР_2 , імеі2: НОМЕР_3 із simкартами мобільного оператора «Київстар» та «Лайф» НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , який поміщено до сейф пакету 132009099:

Слідчим 02.08.2024 в ході проведення обшуку вилучено майно

що перебувало у володінні, користуванні та розпорядженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , водія військової частини НОМЕР_1 .

02.08.2024 на підставі постанови слідчого вилучене майно визнано речовими доказами в рамках означеного кримінального провадження.

ІІ. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОДАНОГО КЛОПОТАННЯ:

Сторона обвинувачення зазначає, що на теперішній час є достатньо підстав вважати, що вони містять відомості які будуть використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Зазначене майно необхідне для забезпечення його збереження як речового доказу, запобігання можливості приховування, знищення доказів злочинної діяльності, проведення огляду, а також має суттєве значення для розслідування кримінального провадження.

З урахуванням викладеного у своїй сукупності, сторона обвинувачення просить дане клопотання задовольнити та накласти арешт на зазначене у клопотанні майно.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СУДОВОГО ЗАСІДАННЯ:

Прокурор, будучи найденим чином повідомленими про час та дату розгляду даного клопотання, у судове засідання не з`явився, між тим, слідчий скерував до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності, в якій зазначив, що означене майно має важливе значення для доказування.

Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, проте до суду скерував заяву, згідно якої проти задоволення клопотання не заперечував, просив розглядати клопотання за його відсутності.

IV. ВИСНОВКИ СЛІДЧОГО СУДДІ:

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступних висновків, а також звертає увагу на наступні правові підстави для прийнятого рішення.

(1). Нормативно-правова основа при вирішенні даного клопотання:

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ст. 98 КПК України).

(2). Правова підстава та мета арешту майна:

Слідчий суддя враховує, що досудове розслідування в рамках такого кримінального провадження здійснюється за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 409, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 409 КК України.

Як вбачається з матеріалів поданого клопотання, в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 було вилучено мобільний телефон та документи, які можуть містити на собі відомості на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження, в зв`язку з чим таке майно відповідає категорії речових доказів, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від 02.08.2024, а отже, таке майно потребує збереження, в цілях його подальшого дослідження.

Слідчий суддя враховує доводи слідчого у клопотанні та приходить до переконання з приводу того, що вилучений мобільний телефон може містити інформацію, яка може бути використана на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-караних дій, зв`язків власника такого технічного пристрою з іншими, ймовірно причетними до вчинення кримінального правопорушення, особами.

Крім того, з огляду на фактичні обставини кримінального провадження, відносно вилученого майна слідчий суддя приходить до переконання, що вочевидь наразі існує й необхідність в його додатковому дослідженні, оскільки наразі в рамках данного криімнального провадження ймовірно вирішуватиметься питання щодо призначення ат проведення відповідних експертних досліджень, об`єктом яких і є саме вилучений мобільний телефон ОСОБА_4 . Результати проведення таких експертних досліджень можуть стати підставою для прийняття відповідних процесуальних рішень у кримінальному провадженні, оскільки можуть підтвердити робочу наразі версію сторони обвинувачення.

Що стосується вилученого витяга з наказу, слідчий суддя зауважує, що такі документи також підлягають детальному дослідженню органом досудового розслідування, оскільки безпосередньо стосуються обставин розслідуваного кримінального провадження.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя зазначає, що підставою для арешту майна є відповідність вилученого майна до категорії речових доказів (абзац 1 ч. 1 ст. 170 КПК України), при цьому метою арешту майна є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

(3). Завдання, необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України:

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України.

Відтак, оскільки майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту на вилучене майно, з встановленням заборони розпорядження та користування такого майна, з огляду на встановлені вище ризики.

(4). Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження:

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Додатково, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000508 від 07.07.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 409, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 409 КК України задовольнити.

Накласти із забороною користування та розпорядження арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

-витяг з наказу про прийняття на роботу № 94 від 04.09.2023 на 1 арк., довідка видана ОСОБА_4 на 1 арк., які поміщено до сейф пакету 600378535:

-мобільний телефон марки Redmiсинього кольору, у чохлі сірого кольору, імеі1: НОМЕР_2 , імеі2: НОМЕР_3 із sim картами мобільного оператора «Київстар» та «Лайф» НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , який поміщено до сейф пакету 132009099:

Виконання ухвали покласти на прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1