В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2024 року м.Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000382 від 08.09.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який має повну середню освіту, працюючого експедитором ТОВ «Кашкан Логістік», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

23.08.2024 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області по справі N? 185/8674/24, провадження N? 2-0/185/358/24, винесено рішення про задоволення заяви ОСОБА_5 про видачу обмеженого припису відносно ОСОБА_3 та видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 з заборонами, щодо: перебування в місці проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 ; наближення на 50 м до місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 . Встановлено строк дії обмежувального припису 6 (шість) місяців з дня ухвалення рішення суду.

Так, 24.08.2024 року, працівниками сектору протидії домашнього насильства Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області під безперервну відеофіксацію в період часу з 13 години 16 хвилин до 13 години 59 хвилин ОСОБА_3 було оголошено рішення Павлоградського міськрайонного суду від 23.08.2024 року про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_3 , яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав строком на 6 (шість) місяців та покладено на нього заборону, а саме: перебування в місці проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 ; наближення на 50 м до місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак, ОСОБА_3 , будучи ознайомленим працівниками сектору протидії домашнього насильства Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області з рішенням Павлоградського міськрайонного суду, всупереч Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», відмовляючись виконувати рішення суду, нехтуючи обов?язковими обмежувальними приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, відмовився залишати місце мешкання ОСОБА_5 та 05.09.2024, 07.09.2024, 09.09.2024 та 11.09.2024 перебував за адресою АДРЕСА_2 .

Таким чином, ОСОБА_3 шляхом вчинення умисних дій, спрямованих на невиконання обмежувального припису, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, та суду пояснив, що з обставинами, які зазначені в обвинувальному акті, він повністю згоден. Дійсно,05.09.2024, 07.09.2024, 09.09.2024, 11.09.2024 він перебував за адресою АДРЕСА_2 в мешканні ОСОБА_5 , чим порушив обмежувальний припис , виданий рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.08.2024 року. У скоєному він щиро кається.

Допитавши обвинуваченого, суд вважає, що він винний в умисному невиконанні обмежувального припису.

Його дії кваліфікуються за ст. 390-1 КК України.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин які ніким не оспорюються.

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття обвинуваченого у скоєнні злочину.

Згідно ст. 67 КК України, обставина, яка обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває(перебував) у сімейних або близьких відносинах.

Обвинувачений вчинив злочин, який відноситься до категорії кримінальних проступків, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, вину визнав у повному обсязі.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винної та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженою, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у межах санкцій ст.390-1 КК України у вигляді пробаційного нагляду.

Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим принципом верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16.10.2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Цивільний позов відсутній.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

У відповідності до ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід В ОСОБА_8 не обирався.

Речовий доказ в даному кримінальному провадженні: СД-Р диск зберігати в матеріалах кримінального провадження .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається сторонам кримінального провадження. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1