ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

03 жовтня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засідання клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про застосування відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

встановив:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження №0003155 від 25.10.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Ухвалою суду від 06.09.2024 року було задоволено клопотання прокурора, надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_5 з метою його приводу до Приморського районного суду м. Одеси для участі в розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та оголошено у розшук останнього. 03.10.2024 року обвинуваченого ОСОБА_5 було доставлено до суду.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив задовольнити клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, не виконував покладенні на нього процесуальні обов`язки, зокрема неодноразово ухилився від явки до суду, про причини неявки суд не повідомляв, що свідчить про існування ризиків можливого переховування обвинуваченого від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Сторона захисту заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на те, що захисник ОСОБА_6 в телефонних розмовах запевняв ОСОБА_5 , що слухання справи відклали та стосовно слухання справи все добре, при цьому обвинувачений просив захисника ОСОБА_6 направити до суду заяву про поважність причин його неявки, оскільки ОСОБА_5 доглядав за свою матір`ю. Окрім того, зазначені в матеріалах справи контактний телефон обвинуваченого та адреса місця проживання є достовірними та актуальними, що виключає будь-які спроби чи наміри обвинуваченого переховуватись чи умисно ухилятись від суду. Також, на утриманні у обвинуваченого ОСОБА_5 є малолітня дитина, у якої діагностовано синдром дауна.

Заслухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Питання, які суд повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, визначені змістом ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд, відповідно до вимог ст.178 КПК, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує засаду верховенства права, закріплену у ст.8 КПК України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд, ЄСПЛ), яка у відповідності до вимог ч.2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.

Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років; вік та стан здоров`я обвинуваченого щодо якого відсутні документально підтвердженні відомості, які б перешкоджали триманню його під вартою.

Окрім того, судом враховується неналежна процесуальна поведінка обвинуваченого під час судового провадження, зокрема обвинувачений ОСОБА_5 неодноразово не з`являвся у судові засіданні та жодних причин його неявки, які б були поважними суду не надано. Більш того, застосований судом привід не дав змоги забезпечити участь обвинуваченого у судовому засіданні, у зв`язку із чим він був оголошений у розшук та в подальшому був доставлений примусово до суду на підставі ухвали суду від 06.09.2024 року.

Вищевикладені обставини свідчать про існування в даному кримінальному провадженні ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливе переховування обвинуваченого від суду.

Разом із цим, суд вважає, що стороною обвинувачення не доведено існування в зазначеному кримінальному провадженні ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливе вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

При цьому, суд зауважує на тому, що обвинувачений ОСОБА_5 був обізнаний щодо судового засідання, яке призначено на 27.03.2024 року про що свідчить його власноручна розписка, проте у судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки, у зв`язку із чим судом було постановлено ухвалу про примусовий привід обвинуваченого до суду.

В подальшому, обвинувачений ОСОБА_5 в судове засідання призначене на 08.05.2024 року з`явився, та в подальшому йому було повідомлено наступну дату судового засідання, зокрема 11.06.2024 року, що підтверджується його власноручною розпискою. Проте, у судове засідання призначене на 11.06.2024 року обвинувачений ОСОБА_5 не з`явився, у зв`язку із чим судом повторно було постановлено ухвалу про примусовий привід обвинуваченого до суду. Окрім того, обвинуваченому ОСОБА_5 надсилались судові виклики за номером його мобільного телефону, які згідно звіту були доставленні на номер останнього.

Отримання судових повісток про виклик до суду на мобільний телефон також не заперечував і сам обвинувачений, а свої неявки до суду обґрунтував лише посиланням на поради захисника ОСОБА_7 не йти до суду, бо засідання відкладуть.

При цьому, обвинувачений не зміг надати суду раціонального пояснення своєї неналежної процесуальної поведінки, яка полягала в неявках до суду, зокрема в частині того, що саме заважало обвинуваченому з`явитись до суду та поцікавитись ходом справи відносно себе. Адже справа в провадженні суду перебуває ще з 2021 року та судові засідання по ній відкладались в основному з причин неявки до суду сторони обвинувачення (то обвинуваченого, то захисника, а й то і обох).

В судове засідання призначене на 06.09.2024 року обвинувачений ОСОБА_5 знову не з`явився, ухвала суду про здійснення примусового приводу останнього до суду виконана не була, у зв`язку із чим судом було постановлено ухвалу про надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_5 з метою його приводу до суду для розгляду клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та оголошено у розшук ОСОБА_5 .

Таким чином, вищезазначені обставини свідчать про умисне ухилення обвинуваченого ОСОБА_5 від явки до суду, при цьому суд також зауважує на тому, що обвинувачений ОСОБА_5 повинен був самостійно цікавитись ходом розгляду справи та з`являтись у судові засіданні. Більш того, у судовому засіданні обвинувачений не заперечував той факт, що він був обізнаний про дати судових засідань.

Окрім того, твердження сторони захисту, що обвинувачений ОСОБА_5 мав поважні причини неявки у судові засідання оскільки доглядав за хворою матір`ю, спростовуються тим, що згідно медичної документації, яка була надана суду, мати обвинуваченого знаходилась на лікуванні у період з 04.07.2024 року по 09.07.2024 року, та в подальшому перебувала в центрі реабілітації у період з 09.07.2024 року по 06.08.2024 року. В той час, як обвинувачений будучи належним чином сповіщеним про дату та час судового розгляду не з`являвся у судові засідання призначені на 27.03.2024 року, 11.06.2024 року, 06.09.2024 року. А відтак суд не приймає їх до уваги як такі, що підтверджують поважність причин неявки до суду.

Більш того, стороною захисту не надано жодного доказу на підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_5 проживає саме разом із матір`ю. При цьому, згідно рапорту О/У СКП ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, у гр. ОСОБА_8 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 були відібранні пояснення, згідно яких вона пояснила, що давно не бачила сина, інколи він приходить, однак їй невідомо де саме проживає її син. Отже цей рапорт спростовує твердження обвинуваченого про його спільне проживання з матір`ю.

Разом із цим, суд приймає до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_5 має малолітню дитину у якої діагностовано синдром дауна, проте, зауважує на тому, що жодних відомостей про те, що ОСОБА_5 проживає разом із дитиною та утримує її суду не надано. Більш того, в судовому засіданні обвинувачений зазначив, що дитина проживає разом із матір`ю, з якою обвинувачений на даний час спільно не проживає.

Таким чином, вказані обставини свідчать, що в даному кримінальному провадженні існує доведений стороною обвинувачення ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливе переховування обвинуваченого від суду, а тому суд дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів на даний час не можуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 та запобігти вище вказаному ризику, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 днів.

Разом із цим, суд враховує, що доцільність подальшого тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 буде перевірена судом через нетривалий час, у тому числі вона може бути перевірена за клопотанням сторони захисту.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Так, враховуючи те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину із застосуванням насильства, зокрема в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, суд не вбачає підстав для визначення застави ОСОБА_5 ,, в якості альтернативного запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 369-372, 376 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 01 грудня 2024 року.

Строк дії ухвали суду в частині застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою становить до 01 грудня 2024 року.

Судовий розгляд призначити на 23 жовтня 2024 року на 11:15 год.

Ухвала про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

03.10.2024

Єдиний унікальний номер справи: №522/17096/21

Номер провадження № 1-кп/ 522/2282/24

Головуючий суддя ОСОБА_1