Справа № 1-7/10
Провадження № 1-в/191/264/24
У Х В А Л А

іменем України

22 липня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту, мотивуючи його тим, що 21.03.2008 Синельниківською міжрайонною прокуратурою було винесено постанову про накладення арешту на все майно. Вказаний арешт був накладений в межах кримінального провадження. Арешт майна зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 25.03.2008 за реєстраційним номером № 68633884 Другою Синельниківською державною нотаріальною конторою. 04.10.2010 постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальну справу за обвинуваченням його за ч.2 ст.367, ч.3 ст. 27, ч.2 ст.364, ч.3 ст.27, ч.2 ст. 366, ч.2 ст. 364, ч.2 ст.366 КК України закрито у зв`язку зі спливом строків давності та звільнено його від кримінальної відповідальності. Про те, що даний арешт на його майно існує дізнався тільки в травні 2024 року, коли виникла необхідність у розпорядженні своїм майном. На даний час у нього, як у власника зазначеного майна, виникла необхідність у знятті арешту. На момент подання клопотання про зняття арешту жодних підстав для продовження цього арешту не існує. Наявність арешту заважає йому, як власнику, користуватись та розпоряджатись вказаним майном. Просить скасувати арешт майна ОСОБА_3 , накладений постановою Синельниківської міжрайонної прокуратури та зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером № 68633884 від 25.03.2008 Другою Синельниківською державною нотаріальною конторою.

Представник заявника ОСОБА_4 до початку судового засідання надав заяву про розгляд заяви без його участі, вимоги підтримав та просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 до початку судового засідання надав клопотання про розгляд заяви про скасування арешту без його участі, просив прийняти рішення на розсуд суду.

Суд, вивчивши матеріали клопотання, дійшов наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

В судовому засіданні встановлено, що постановою старшого слідчого Синельниківської міжрайонної прокуратури ОСОБА_6 від 21.03.2008 у кримінальному провадження №15079045 накладено арешт на усе майно ОСОБА_3 , де б воно не знаходилось.

Відповідно до інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 25.03.2008 за реєстром 6863884 Другою синельниківською державною нотаріальною конторою на підставі постанови Синельниківської міжрайонної прокуратури від 21.03.2008 накладено арешт на майно ОСОБА_3 .

Згідно з державним актом на право приватної власності на землю ІІ-ДП №014422 від 02.02.2000 ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 9,110 га на території ВАТ «Славутич» Новогнідської сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Раївської сільської ради від 20.06.2024 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ДП №014422 від 02.02.2000 ОСОБА_3 на момент арешту майна належала земельна ділянка на території Новогнідського старостинського округу №7, яка знаходиться в с.Грушувато-Криничне, розміром 9,1100 га з кадастровим номером :02:04:0590. Пізніше дана земельні ділянка перейшла у класність ОСОБА_7 , а з 21.12.2019належить ОСОБА_8 .

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.12.2011 визнано недійсним державний акт серії ІІ-ДП №014422 на право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,11 га вартістю 108182,40 грн., виданий 02 лютого 2000 року на ім`я ОСОБА_3 та зобов`язано ОСОБА_3 повернути у державну власність Синельниківської районної державної адміністрації земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,11 га вартістю 108182,40 грн.

Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.02.2010 кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.2 ст.367, ч.3 ст.27 ч.2 ст.364, ч.3 ст.27 ч.2 ст.366, ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України закрито у зв`язку зі спливом строків давності, від кримінальної відповідальності його звільнено.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року, де вказувалося на порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22 червня 2004 року).

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Оскільки кримінальне провадження, в рамках якого було накладено арешт на майно ОСОБА_3 , закрито, підстави для продовження такого арешту перестали існувати та судом, при ухваленні постанови про закриття кримінальної справи не вирішено питання про скасування накладеного арешту, з метою недопущення порушення права власності суд вважає необхідним задовольнити заяву та скасувати накладений арешт.

Керуючись ст.170-175 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт майна ОСОБА_3 , накладений постановою Синельниківської міжрайонної прокуратури та зареєстрований Другою Синельниківською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером № 68633884 від 25.03.2008.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1