Провадження № 1-кп/947/1102/24
УХВАЛА

07.12.2024 м.Одеса

Колегія суддів Київського районного суду м.Одеси у складі головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою і клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт з носінням електронного браслету щодо обвинуваченого у кримінальному проваджені №10001657 від 18.12.2023

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Одеси, громадянин України, з вищою освітою, одружений, є фізичною особою підприємцем, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, п.11 ч.2 ст.115 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Приморської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 і його представника адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор звернувся до суду з письмовим клопотанням про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого, мотивуючи тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, яке передбачає покарання у виді довічного позбавлення волі, а також наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, спрямовані на спроби переховуватися від суду з метою уникнення покарання, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню або вчинити новий злочин, оскільки обвинувачений є особою похилого віку, через що не підлягає мобілізації під час правового режиму воєнного стану в Україні, має право на безперешкодний виїзд за межі України, не має міцних соціальних зв`язків.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_9 підтримала клопотання прокурора і доведені ним ризики. Крім того, адвокат зазначила, що ОСОБА_6 позбавляється нерухомого майна, а тому може залишити територію України. ОСОБА_6 залишається агресивною людиною, яка несе небезпеку для оточуючих. 06.12.2924 саботував судове засідання, імітувавши погіршення стану здоров`я. Здійснює дії, направлені на затягування судового процесу.

Потерпілий ОСОБА_8 підтримав клопотання прокурора і позицію свого представника.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 заперечив проти продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики прокурором не доведені. ОСОБА_6 є особою похилого віку з рядом хронічних захворювань, у т.ч. цукровий діабет, є інвалідом 2-ї групи по зору. 06.12.2024 ОСОБА_6 був каретою швидкої допомоги доставлений до міської клінічної лікарні №10 для надання йому кваліфікованої медичної допомоги. ОСОБА_6 потребує постійної уваги та слідкування за станом здоров`я. Тривале перебування в місцях позбавлення волі призведе до погіршення стану здоров`я обвинуваченого. Адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на цілодобовий домашній арешт із носінням електронного засобу контролю.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання адвоката ОСОБА_5 та заперечив проти задоволення клопотання прокурора. Він не саботував погіршення стану здоров`я, він погано себе почуває і тепер через підвищення рівня цукру у крові.

Суд вислухавши думки учасників кримінального провадження, дослідивши наявні у суду документи, дійшов висновку про те, що необхідно продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому суд виходить з наступного.

З обвинувального акту і доданих до нього матеріалів вбачається, що на обґрунтування обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді довічного позбавлення волі, зібрані певні докази, які суд ще не досліджував.

Відповідно до ст.177 КПК України суд вважає доведеною наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, з огляду на тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку доведеності його вини:

може здійснити дії на спроби переховування від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки він не має міцних соціальних зв`язків, є особою похилого віку, через що не підлягає мобілізації під час правового режиму воєнного стану в Україні, має право на безперешкодний виїзд за межі України, частина його родини вже проживає за межами України, а документи, які дають йому право на виїзд за межі України, перебувають у обвинуваченого і не вилучалися;

може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, яких суд ще не допитував, оскільки ОСОБА_6 оспорює обвинувачення;

може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину на замовлення.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, не допускається автоматичне продовження строків тримання під вартою (справи «Тейс проти Румунії», «Чанєв проти України»).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

У справі «Летелье проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Як свідчить практика ЄСПЛ, наявність обґрунтованої підозри та обвинувачення у зв`язку з вчиненням особою злочину не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте разом з іншими обставинами збільшує ризик втечі особи настільки, що йому неможливо запобігти, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

На підставі викладеного, при вирішенні питання про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою враховується у сукупності обґрунтованість обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищена суспільна небезпека інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому за інкримінований злочин, а також наявність ризиків визначених ст.177 КПК України.

Суд, обговоривши з учасниками кримінального провадження можливість застосування інших менш суворих запобіжних заходів, враховуючи доведені ризики, обставини кримінального провадження, його суспільний інтерес, данні про особу обвинуваченого, дійшов висновку про те, що інші менш суворі види запобіжних заходів не зможуть забезпечити мети заходів забезпечення кримінального провадження, досягнення якої вимагається Національним законодавством, що узгоджується з Рішенням ЄСПЛ «Лопатін і Медведський проти України».

Відповідно до ст.183 КПК України не суд має право не визначати розмір застави щодо злочину вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи викладене, законних підстав для задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт з носіння електронного браслету на даний час не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.331, 182, 183, 194, 197, 369-372 КПК України, ст.29 Конституції України, ст.ст.5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволені клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строки тримання під вартою ОСОБА_6 на строк 60 днів. Строк дії ухвали закінчується 04.02.2025.

Копію ухвали після її оголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Копію ухвали щодо обвинуваченого відправити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_1