Провадження № 1-кп/641/104/2024 Справа № 641/1170/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

заявника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002204 від 20.11.2020 року, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15 п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Комінтернівського районного суду м. Харкова знаходиться вказане кримінальне провадження.

До обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 . В обґрунтування клопотання вказує, що на даний час не змінились ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені при застосуванні запобіжного заходу, зокрема, обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілу; негативно вплинути на встановлення істини у справі, тому вважала, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки. Зокрема, прокурор зазначає, що потерпіла на цей час ще не допитана.

Також прокурор зауважив, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти оголошеним ним ризикам, вважає клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу необґрунтованим.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою заперечують, вказують, що прокурором не наведено належного обґрунтування наявності передбачених КПК України ризиків. Одночасно обвинуваченим в судовому засіданні заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

До канцелярії суду ОСОБА_8 подано заяву про взяття обвинуваченого на особисту поруку, в якій він просить змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистої поруки.

В обґрунтування заяви зазначає, що він є товаришем обвинуваченого, він має постійне офіційне місце реєстрації, займається декількома видами підприємницької діяльності, має стабільний дохід. Інформує суд, що у випадку передачі обвинуваченого йому на поруки ручається за належну його поведінку, зобов`язується забезпечити його явку і за необхідності доставити його до суду на першу вимогу.

У судовому засіданні ОСОБА_8 вимоги своєї заяви підтримав.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 заяву ОСОБА_8 підтримали, просять передати обвинуваченого під особисту поруку ОСОБА_8 .

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні проти заяви ОСОБА_8 заперечує, вказує на те, що порука не зможе запобігти оголошеним ним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Розглянувши клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, заяву ОСОБА_8 про передачу обвинуваченого йому на поруки, колегія суддів зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що до обвинуваченого ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.11.2020 року застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави, строк дії якого в подальшому продовжувався.

Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не буде завершено до його спливу.

Положеннями ч. 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Вимогами статті 180 КПК України визначено, що особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Таким чином, особиста порука належить до запобіжних заходів, які поєднані із психологічним впливом на поведінку обвинуваченого, що ґрунтується на моральній відповідальності цієї особи перед тими особами, які за нього поручилися.

Крім того, однією з умов обрання такого запобіжного заходу є впевненість суду в тому, що поручитель дійсно може впливати на поведінку обвинуваченого та забезпечити його доставлення до суду на першу про те вимогу. При цьому, важливою передумовою ефективної дії запобіжного заходу у вигляді особистої поруки є почуття довіри і поваги обвинуваченого до поручителя. Такі взаємовідносини гарантують, з одного боку, прагнення самої особи до дотримання цього запобіжного заходу, а з другого - забезпечують можливість реального впливу поручителів на його поведінку.

Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Колегія суддів зауважує, що до заяви ОСОБА_8 не надано доказів, що характеризують особу поручителя, з яких би суд міг встановити, чи заслуговує поручитель на його довіру, чи здатний поручитель (в силу особливих моральних якостей, авторитету, фізичного і психічного стану здоров`я тощо) достатньо впливати на обвинуваченого, щоб забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Відомості про те, що він є знайомим обвинуваченого достеменно не підтверджують можливість забезпечення ним належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 .

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення заяви ОСОБА_8 про взяття обвинуваченого ОСОБА_7 на поруки, а тому відповідна заява задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Оцінюючи в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, у тому числі тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, колегія суддів вважає, що на теперішній час не перестали існувати ризики того, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду, а зважаючи на те, що не всі свідки допитані, існують ризики того, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків.

При цьому доводи ОСОБА_7 про відсутність відносно нього обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги, оскільки на цьому етапі судового розгляду метою провадження і є доведення або спростування пред`явленої стороною обвинувачення підозри.

В зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, доведеними.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в засіданні не встановлено.

Колегія суддів зазначає, що наявні в матеріалах справи відомості, що характеризують особу обвинуваченого, не гарантуватимуть дотримання ним процесуальних обов`язків у випадку застосування більш м`яких запобіжних заходів, що може перешкодити судовому розгляду.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час матеріали справи не містять.

З урахуванням вищенаведеного, клопотання прокурора підлягає задоволенню. В зв`язку з вищевикладеним, клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. ч. 1 ст. 31, 177, 183, 199, ч. 1 ст. 314, 315, 316, 372, 376, 392 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відмовити.

В задоволенні заяви ОСОБА_8 про взяття обвинуваченого на поруки відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на шістдесят днів - до 10.10.2024 року.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошено 12.08.2024 року о 14-45.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3