Справа № 482/2213/24
Номер провадження 1-кп/482/183/2024
УХВАЛА

Іменем України

14 листопада 2024 року місто Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Нова Одеса кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка, Очаківського району, Миколаївської області, громадянина України, не судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

встановив:

У провадженні Новоодеського районного суду Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

14.11.2024 року, у підготовчому судовому засіданні, прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись при цьому на те, що строк тримання обвинуваченого під вартою спливає 16.11.2024 року, судовий розгляд кримінального провадження до цього часу не може бути закінчений, а передбачені ст. 177 КПК України ризики, наявність яких була встановлена слідчим суддею не змінились, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобігання цим ризикам.

Захисник та обвинувачений у судовому засіданні проти продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечували та просили застосувати будь-який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Дослідивши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, вислухавши позицію прокурора, обвинуваченого та захисника суд приходить до наступного висновку.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Частина 2 ст. 177 КПК України визначає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Підозра, як визначено у постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016р. № 5 - 328 кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

Згідно з визначеним Європейським судом з прав людини поняттям, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, що можна перевірити у судовому розгляді, та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України підтверджується, зокрема обвинувальним актом, направленим до суду.

20.09.2024 року, ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва по справі № 487/8138/24 (провадження №1-кс/487/5078/24), відносно ОСОБА_4 , в задоволення клопотання слідчого у кримінальному провадженні, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 16.11.2024 року включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу строку тримання обвинуваченого під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове засідання не було завершене до його спливу.

Під час обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею встановлено існування ризиків, передбачених п.п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на дані про особу підозрюваного, враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , обставини злочину та його суспільну небезпечність.

У клопотанні про продовження запобіжного заходу прокурор вказував на наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність на сьогоднішній день ризиків, передбачених п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема щодо можливості обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, суду не надано.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання до 10 років позбавлення волі є достатньо підстав вважати, що останній, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування, шляхом не прибуття на виклики слідчого/прокурора та суду, що доводить обґрунтованість зазначеного ризику.

Крім того, ОСОБА_4 з метою уникнути покарання за вчинений злочин, може здійснювати незаконний вплив на свідків, щоб вони відмовилися від дачі показань, які мають істотне значення для з`ясування всіх обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Вищевикладене дає обґрунтовані підстави вважати, що існує ризик переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування, можливості незаконного впливу на свідків з метою надання недостовірних показань та ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

При цьому суд враховує те, що відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою - є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Доведені прокурором ризики є суттєвими і їх неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою.

Продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не заважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Оскільки на даний час судовий розгляд неможливо закінчити з причин незалежних від суду, враховуючи позиції сторін, суд вважає, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на 60 днів до 15 січня 2025 року.

Надані в судовому засіданні захисником та обвинуваченим пояснення не спростовують зменшення ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, які послужили підставами при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи наявні ризики, що передбачені ст. 177 КПК України, суддя приходить до висновку не визначати розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 315, 331 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовільнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити на 60 днів до 15 січня 2025 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1