справа №176/2797/24
провадження №1-кп/176/216/24
В И Р О К

Іменем України

17 жовтня 2024 р. . Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Жовті Води в залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Жовті Води Дніпропетровської області, громадянка України, освіта середня, вдова, фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючої, неповнолітніх дітей не має, групу інвалідності не має, раніше не судима,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 вересня 2024 року за №0000494,

з участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану на території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено, останній раз Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» 23.07.2024 №469/202, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в України» від 07.08.2024 № 3891 з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб до 10 листопада 2024 року.

ОСОБА_3 , підтримуючи дружні відносини з потерпілим ОСОБА_6 , неодноразово перебувала з його дозволу у приміщенні квартири АДРЕСА_3 за присутності останнього.

11.09.2024 близько 16 год. 00 хв., більш точного часу не встановлено, перебуваючи в кімнаті будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 на столі побачила, паспорт потерпілого ОСОБА_6 , під яким знаходилися банківські картки АТ КБ «ПриватБанк», а саме кредитна № НОМЕР_1 та картка «Для виплат» № НОМЕР_2 , які прикріплені до розрахункового рахунку НОМЕР_3 та відповідно до виписки належать потерпілому ОСОБА_6 , знаючи, що на їх рахунку залишилися грошові кошти, діючи умисно, в умовах воєнного стану, вирішила вчинити крадіжку грошових коштів, які знаходяться на банківській картці кредитна № НОМЕР_1 .

Побачивши вказані картки та знаючи, що на їх рахунку є грошові кошти у ОСОБА_3 , відразу виник корисливий умисел направлений на викрадення вищевказаних платіжних карток, з метою подальшої крадіжки грошових коштів, що знаходилися на їх рахунку, які належать ОСОБА_6 , шляхом здійснення операцій по зняттю грошових коштів з кредитної картки № НОМЕР_1 та оплати нею за придбання продуктів харчування. Взявши вказані платіжні картки до рук ОСОБА_3 , отримала їх в своє повне розпоряджання та усвідомлюючи настання суспільно- небезпечних наслідків, викрала офіційний документ, який в подальшому дав змогу вчинити їй інші злочини.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про інформацію» від 2 жовтня 1992 року, підпунктів 7, 13, 14, 56, 63ч. 1 ст. 1, ч. 7 ст. 59 Закону України «Про платіжні послуги» від 30 червня 2021 року, Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 7 грудня 2000 року, платіжна картка є електронним платіжним засобом у вигляді пластикової чи іншого виду картки та є різновидом офіційних документів.

Один із видів доступу до банківських рахунків є платіжні картки, які є електронним платіжним засобом та емітованими в установленому законодавством порядку пластиковими чи іншого виду картками, що використовуються для ініціювання платіжних операцій з рахунків платників, відкритих у емітента як надавача платіжних послуг з обслуговування рахунку, в порядку, визначеному Законом України «Про платіжні послуги» від 30 червня 2021 року та нормативно-правовими актами Національного банку України.

Відповідно до примітки ст. 358 КК України Під офіційним документом у цій статті та статтях 357 і 366 цього Кодексу слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України - викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Крім того, діючи в умовах воєнного стану, викравши, з корисливих мотивів, банківську кредитну карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка прив`язана до рахунку НОМЕР_3 та відповідно до виписки належить потерпілому ОСОБА_6 11.09.2024 приблизно о 16 год. 00 хв., точного часу не встановлено, перебуваючи в кімнаті в будинку АДРЕСА_3 , розуміючи, що даною карткою можна користуватись та те, що на ній можуть бути грошові кошти, у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану - грошових коштів, що належать ОСОБА_6 .

Цього ж дня, тобто 11.09.2024 у період часу з 17 год. 18 хв по 17 год. 20 хв, перебуваючи на АДРЕСА_4 , визначивши грошові кошти на банківській картці № НОМЕР_1 , як предмет свого злочинного посягання та охоплена єдиним умислом ОСОБА_3 заволоділа грошовими коштами, що належать потерпілому ОСОБА_6 шляхом здійснення двох транзакцій з вище вказаного банкомата, а саме:

11.09.2024 о 17 год. 18 хв. - сума зняття готівки 1 000 гривень (сума комісії 47 гривень);

11.09.2024 о 17 год. 20 хв. - сума зняття готівки 3000 гривень (сума комісії 120 гривень).

ОСОБА_3 грошовими коштами розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 4 167 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, діючи повторно, в умовах воєнного стану, 12.09.2024 приблизно о 11 год. 20 хв., перебуваючи поблизу банкомату АТ КБ «ПриватБанк», на АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 визначивши грошові кошти на банківській картці № НОМЕР_1 , яка прив`язана до рахунку НОМЕР_3 , як предмет свого злочинного посягання, та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, діючи з корисливих мотивів, умисно, таємно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та те, що вона посягає на чуже майно і не має права розпоряджатись ним, з метою наживи, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає та не контролює їх, використовуючи викрадену у ОСОБА_6 , банківську картку, здійснила зняття грошових коштів однією транзакцією у сумі 5000 грн. (сума комісії 200 гривень), з вище вказаного банкомата, чим спричинила збиток потерпілому, в розмірі 5200 грн.

Після чого, ОСОБА_3 обернула викраденні грошові кошти на власну користь та розпорядилася ними на свій розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, діючи повторно, в умовах воєнного стану, 12.09.2024 о 12 год. 53 хв, перебуваючи поблизу банкомату АТ КБ «ПриватБанк», на АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 визначивши грошові кошти на банківській картці № НОМЕР_1 , яка прив`язана до рахунку НОМЕР_3 , як предмет свого злочинного посягання, та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, діючи з корисливих мотивів, умисно, таємно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та те, що вона посягає на чуже майно і не має права розпоряджатись ним, з метою наживи, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає та не контролює їх, використовуючи викрадену у ОСОБА_6 , банківську картку, здійснила зняття грошових коштів однією транзакцією у сумі 5000 грн. (сума комісії 200 гривень),з вище вказаного банкомата, чим спричинила збиток потерпілому, в розмірі 5200 грн.

Після чого, ОСОБА_3 обернула викраденні грошові кошти на власну користь та розпорядилася ними на свій розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, діючи повторно, в умовах воєнного стану, 12.09.2024 у період часу з 19 год. 53 хв. по 19 год. 59 хв., перебуваючи на АДРЕСА_3 , визначивши грошові кошти на банківській картці № НОМЕР_1 , яка прив`язана до рахунку НОМЕР_3 , як предмет свого злочинного посягання, та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, діючи з корисливих мотивів, умисно, таємно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та те, що вона посягає на чуже майно і не має права розпоряджатись ним, з метою наживи, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає та не контролює їх, використовуючи викрадену у ОСОБА_6 , банківську картку, заволоділа грошовими коштами, що належать потерпілому ОСОБА_6 , з вище вказаного банкомата, шляхом здійснення чотирьох транзакцій, а саме:

- 12.09.2024 о 19 год. 53 хв. - сума зняття готівки 5 000 гривень (сума комісії 200 гривень);

- 12.09.2024 о 19 год. 54 хв. - сума зняття готівки 5 000 гривень (сума комісії 200 гривень);

- 12.09.2024 о 19 год. 57 хв. - сума зняття готівки 1 000 гривень (сума комісії 47 гривень);

- 12.09.2024 о 19 год. 59 хв. - сума зняття готівки 2 000 гривень (сума комісії 80 гривень).

Таким чином спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 13 527 гривень.

Після чого, ОСОБА_3 обернула викраденні грошові кошти на власну користь та розпорядилася ними на свій розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

11 жовтня 2024 року прокурором Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_4 , якому на підставі ст.36,37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні за №0000353, та обвинуваченою ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості..

Відповідно до зазначеної угоди, обвинувачена ОСОБА_3 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 469 КПК України, надав письмову згоду прокурору у вказаному кримінальному провадженні на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_3 .

Кримінальне правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , відповідно ст. 12 Кримінального кодексу України, за ступенем тяжкості відносяться до тяжких злочинів та кримінального проступку. Враховуючи особу винної, наявність обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставини, що обтяжують покарання відповідно до вимог ст. 67 КК України - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку. Сторони домовились про призначення обвинуваченій ОСОБА_3 узгодженого покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

- за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, визначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням.

Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання, визначаються судом.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченій.

Розглядаючи, в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст.468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання, визначити долю речових доказів.

Обвинувачена ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні також просила вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України в обсязі обвинувачення, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання. Зазначила, що наслідки укладення та затвердження угоди їй роз`яснені та зрозумілі. Окрім цього, зрозумілі їй наслідки невиконання угоди про визнання винуватості. Укладення угоди є добровільним.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченою та прокурором в його присутності. Зазначив, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України та КК України. Просив визначити мінімальний іспитовий строк, передбачений ст..75 КК України.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності, позовних вимог до обвинуваченої не має.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 повністю і беззастережно визнала себе винуватою, згідно ст.12 КК України, за ступенем тяжкості відносяться до тяжких злочинів та кримінального проступку.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені ст.474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.2 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Враховуючи вищевикладене та те, що умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_3 , в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинила умисні дії, які виразились у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану та за ч.1 ст. 357 КК України як викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів .

Обвинуваченій ОСОБА_3 слід призначити узгоджений сторонами угоди про визнання винуватості вид та строк покарання.

Оскільки суд приходить до висновку про затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, суд, на підставі ст.475 КПК України, з урахуванням вимог ст.374 КПК України, повинен вирішити питання про долю речових доказів, а саме: CD-R з написом «вх. 1075- Вб», DVD-R16x 4,7 GB з відеозаписом з камери відеоспостереження магазину «Альфа», дві банківські картки AT КБ «ПриватБанк», які зберігається при матеріалах кримінального провадження слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

Інші запобіжні заходи не застосовувались. Судові витрати відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 373, 374-376, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 11 жовтня 2024 року у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України, яка укладена між прокурором Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України та призначити їй узгоджене сторонами покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

- за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, визначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку 1 (один) рік.

Відповідно до вимог п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації.

Речові докази, а саме: CD-R з написом «вх. 1075- Вб», DVD-R16x 4,7 GB з відеозаписом з камери відеоспостереження магазину «Альфа», дві банківські картки AT КБ «ПриватБанк», які зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченою, прокурором виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, її захиснику та прокурору.

Суддя Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_7