УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання у кримінальному провадженні № 120 241 001 000 041 77 від 15.10.2024 за ознаками ч. 1 ст. 286 КК України про накладення арешту,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся прокурор Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні № 120 241 001 000 025 34 від 14.06.2024 за ч. 1 ст. 286 КК України на майно, яке належить ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що 14.10.2024, приблизно о 16:04, по АДРЕСА_1 , відбулось зіткнення автомобіля «BMW 520І», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 , та автомобіля «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , з подальшим зіткненням з автомобілем «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_7 .

Внаслідок зіткнення транспортних засобів пасажири автомобіля «BMW 520І», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 отримали тілесні ушкодження та були доставлені до лікувального закладу.

Під час огляду місця події 14.10.2024 слідчим вилучено автомобіль «BMW 520І», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та поміщено на територію майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів за адресою - АДРЕСА_2 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 автомобіль «BMW 520І», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить гр. ОСОБА_4 .

Постановою слідчого від 15.10.2024 вилучене майно на підставі ст. 98 КПК України визнано речовим доказом.

У зв`язку з викладеним прокурор просив накласти арешт на вказаний автомобіль з метою забезпечення його збереження.

У судове засідання прокурор не з`явився, у клопотанні просив розглянути клопотання за його відсутності.

Власник тимчасово вилученого майна також у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК фіксація за допомогою технічних засобів кримінального провадження у суді не здійснювалась.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майном серед іншого може бути предмет кримінального правопорушення.

Частиною 2 статті 168 КПК визначено, що тимчасове вилучення майна, зокрема, може здійснюватися під час огляду.

Статтею 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що наданими прокурором матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом вчинення кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається, серед іншого, з метою збереження речових доказів.

Для реалізації встановленої законом мети відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи, якщо воно відповідає зазначеним у ст. 98 КПК критеріям.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Прокурором та матеріалами клопотання доведено, що вилучене майно, на яке ініційоване накладення арешту, може містити на собі інформацію про обставини вчинення кримінального правопорушення.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного у клопотанні майна, оскільки вказане майно містить на собі інформацію щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Керуючись вимогами ст. 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні № 120 241 001 000 041 77 від 15.10.2024 за ч. 1 ст. 286 КК України арешт на вилучений 14.10.2024 під час огляду автомобіль «BMW 520І», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 .

Заборонити відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований за клопотанням власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.

Слідчий суддя ОСОБА_1