УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 607/17230/21

провадження № 51-3901ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 грудня 2023 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 21 травня 2024 року про повернення апеляційної скарги,

встановив:

Як убачається з копій судових рішень, Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області ухвалою від 19 грудня 2023 року задовольнив клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та доручив Західному регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги вирішити питання про заміну обвинуваченому ОСОБА_5 захисника ОСОБА_4 .

Надалі ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 березня 2024 року стосовно ОСОБА_5 , у якій порушувала питання про перегляд вказаної вище ухвали від 19 грудня 2023 року про її заміну, як захисника, та просила скасувати цю ухвалу.

Цю апеляційну скаргу ОСОБА_4 Тернопільський апеляційний суд ухвалою від 07 травня 2024 року залишив без руху, а ухвалою від 21 травня 2024 року повернув на підставі п. 1 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), оскільки особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, у встановлений строк.

ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 грудня 2023 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 21 травня 2024 року і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 2 ст. 424 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), передбачено, зокрема, що ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 428 КПК встановлено, що суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

Як убачається зі змісту касаційної скарги та копій судових рішень, оскаржувану ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 грудня 2023 року в апеляційному порядку не було переглянуто. Таким чином, указане рішення місцевого суду не є предметом перевірки суду касаційної інстанції, а тому у відкритті касаційного провадження в цій частині має бути відмовлено на зазначеній підставі.

Водночас відповідно до приписів ч. 6 ст. 399 КПК ухвала про повернення апеляційної скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в касаційному порядку.

Статтею 396 КПК передбачено перелік вимог, яким має відповідати апеляційна скарга.

Відповідно до ч. 1 ст. 399 КПК суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених статтею 396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

Як убачається зі змісту касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень, Тернопільський апеляційний суд ухвалою від 07 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишив без руху та надав строк десять днів для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Залишаючи апеляційну скаргу без руху, апеляційний суд в ухвалі вказав, що скаржнику необхідно зазначити у чому полягає порушення його прав та свобод вироком суду, тобто викласти свої вимоги та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає його незаконність чи необґрунтованість з огляду на допущене процесуальне порушення у зв`язку з її заміною, як захисника, а також яке рішення потрібно ухвалити суду апеляційної інстанції за результатами перегляду вироку, оскільки у поданій апеляційній скарзі ОСОБА_4 вказала лише в чому полягає незаконність ухвали суду про її заміну, як захисника, та просить її скасувати без зазначення того, яке рішення необхідно постановити суду відповідно до ч. 1 ст. 407 КПК.

На виконання ухвали Тернопільського апеляційного суду від 07 травня 2024 року ОСОБА_4 подала заяву на усунення недоліків апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Так, суд апеляційної інстанції після надходження вищевказаної заяви дійшов висновку про необхідність повернення апеляційної скарги ОСОБА_4 на підставі п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК.

Тернопільський апеляційний суд своє рішення обґрунтував тим, що скаржник не вказує у чому полягає порушення її прав та свобод саме вироком суду та не просить його переглянути в апеляційному порядку і не зазначила, яке рішення має ухвалити суд апеляційної інстанції за результатами перегляду вироку.

Верховний Суд зауважує, що повернення апеляційної скарги ОСОБА_4 на підставі п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК є правильним й узгоджується, зокрема з приписами статей 24, 392, 396 КПК, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 КПК гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Приписами ч. 2 ст. 392 КПК, врегульовано, зокрема, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Також суд касаційної інстанції зазначає, що відсутність у апеляційній скарзі вимог особи, яка її подає, та їх обґрунтувань із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, яке за правилами ст. 392 КК може бути оскаржене в апеляційному порядку, та, оскаржуючи яке особа може включити до апеляційної скарги заперечення проти ухвали, що окремому оскарженню не підлягає, не дає можливості суду апеляційної інстанції встановити дійсну позицію щодо меж і результатів апеляційного розгляду, здійснення якого можливе лише на підставі поданої у передбаченому КПК порядку апеляційної скарги, і, відповідно, перешкоджає вирішенню питання про відкриття апеляційного провадження.

Отже, суддя апеляційного суду, встановивши, що скаржник не усунула недоліків апеляційної скарги, залишеної без руху, обґрунтовано постановив ухвалу про повернення ОСОБА_4 її апеляційної скарги на підставі п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК.

Суд касаційної інстанції вважає, що під час повернення апеляційної скарги суд дотримав вимог кримінального процесуального закону, з огляду на відсутність в апеляційній скарзі вимог про перегляд вироку в апеляційному порядку та незазначення обґрунтувань у чому полягає порушення прав та свобод скаржника саме вироком суду. До того ж Суд зауважує, що скаржник у касаційній скарзі не спростовує висновків апеляційного суду щодо повернення її апеляційної скарги на підставі п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК.

З урахуванням наведеного, Верховний Суд дійшов висновку, що ухвала Тернопільського апеляційного суду від 21 травня 2024 року про повернення апеляційної скарги постановлена з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Таким чином, відсутні підстави для задоволення касаційної скарги ОСОБА_4 .

Пунктом 2 ч. 2 ст. 428 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

На цих підставах Верховний Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 грудня 2023 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 21 травня 2024 року про повернення апеляційної скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3