Справа № 211/6007/24
Провадження № 1-кп/211/626/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 р.

м. Кривий Ріг

Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника (у режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 31 в місті Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000752 від 07.06.2024, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Криворізького району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, такого, що не має на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей чи інших осіб, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 (раніше АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи те, що з 24.02.2022 Указом Президента України за № 64/2022 введено на території України воєнний стан, вчинив корисливе кримінальне правопорушення проти власності в умовах воєнного стану за таких обставин.

26 травня 2024 року приблизно об 11:00 ОСОБА_4 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Станція Кривий Ріг-Головний», що розташована по АДРЕСА_1 , розпивав алкогольні напої з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У цьому місці та у цей час, у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, в умовах воєнного стану, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, користуючись приводом попрощатися, при рукостисканні з ОСОБА_6 таємно з незачиненої внутрішньої кишені сумочки через плече, шляхом вільного доступу викрав у останнього мобільний телефон марки «XIAOMI», модель «REDMI 13C», діагональ екрану 6,74, внутрішня пам`ять 128 Гб, оперативна пам`ять 4 Гб, вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №2931/24 від 14.06.2024, становить 5191,20 грн. Після цього, утримуючи при собі це майно, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покинув місце скоєння кримінального правопорушення, обернувши його на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 5191,20 грн.

Таким чином, дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, які полягають у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у судовому засіданні вину визнав в повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому, просив суворо не карати. Підтвердив, що кримінальне правопорушення вчинив за обставин, наведених у обвинувальному акті та показання дає добровільно, заяв про застосування заборонених методів зі сторони обвинувачення від нього не надходило.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду повідомлений належним чином, подав заяву про здійснення провадження без його участі.

Прокурор заявив клопотання про застосування положень частини 3 статті 349 КПК України та просив не досліджувати обставини справи, оскільки обвинувачений фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення визнає повністю.

Обвинувачений та його захисник дане клопотання підтримали.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та беззаперечно, його показання відповідають суті обвинувачення, фактичні обставини не оспорюються, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння кримінальних правопорушень, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив кримінального правопорушення, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності; обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за доцільне не досліджувати у повному обсязі докази відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачуваного, а також вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченого, без проведення допиту свідків та без дослідження письмових матеріалів провадження в повному обсязі, дослідиши лише матеріали, які стосуються речових доказів та характеристики обвинуваченого.

Судом встановлено, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст такого порядку та у суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін, обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, які ним не оспорюються, усвідомлює обмеження у подальшому оскарженні цих обставин в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надав показання, згідно з якими не заперечував, що 26 травня 2024 року вдень, близько опівдня на зупинці транспорту на залізничному вокзалі він познайомився з ОСОБА_6 та почав вживати з ним алкогольні напої. Потім побачив у нього мобільний телефон, який вирішив вкрасти, діставши з наплічної сумочки, щоб придбати речі для особистих потреб. Про вчинене шкодує.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, безпосередньо допитавши у судовому засідання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності та їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку по те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану.

При вирішенні питання відносно призначення покарання, суд керується статтями 50, 65 КК України в частині законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання та досягнення мети його призначення.

При призначенні покарання суд виходить з вимог закону щодо достатності покарання для виправлення особи, запобігання скоєнню ним нових кримінальних правопорушень, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України вчинене ОСОБА_4 , кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України віднесено до тяжких злочинів.

Дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд установив, що він раніше не судимий в силу ст. 89 КК України (а.п. 86-87, 90-92, 95-98, 100, 101), характеризується за місцем проживання посередньо, скарг від сусідив не надходило (а.п. 105), звертався до лікаря-нарколога з 30.03.2021 по 02.04.2021 з приводу: "Вживання алкоголю зі шкідливими наслідками" (а.п. 103) та лікаря-психіатра з 1995 року по 2003 рік з приводу: "розумової відсталості в ступені легкої дебільності" (а.п. 102), на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 перебуває (а.п. 107, 109) на утриманні не має малолітніх, неповнолітніх дітей та інших осіб, не працює, іншою суспільно корисною працею не займається.

На досудовому слідстві відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було проведено судову психіатричну експертизу від 13.09.2024 №494-к, згідно з результатами якої було встановлено, що ОСОБА_4 в період інкримінованого йому діяння виявляв і виявляє на теперішній час психічний розлад у формі легкої розумової відсталості, але усвідомлював тоді та усвідомлює зараз свої дії (бездіяльність) та може керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Згідно з досудовою доповіддю, складеною Довгинцівським РВ філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , характеризується позитивно, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній. Орган з питань пробації вважає, що виправлення особи можливе без позбавлення чи обмеження волі, при звільненні обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, вважає доречним покласти додаткові обов`язки, а саме: виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Формування життєвих навичок».

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому на підставі ст. 66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання на підставі ст. 67 КК України, не встановлено.

Підстав для застосування ст. 69 КК України не встановлено.

З огляду на наведене, ураховуючи всі зазначені вище обставини в їх сукупності, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, останньому необхідно призначити покарання в межах санкцій ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі із можливістю застосування ст. 75 КК України з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Витрати, пов`язані із залученням експертів, відсутні.

Питання відносно речових доказів суд вирішує відповідно до вимог п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України та вважає, що мобільний телефон марки «XIAOMI», модель «REDMI 13C» S/N: НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , без Сім-карти, підлягають залишенню у власника ОСОБА_6 .

Цивільний позов не заявлено, майнові збитки відшкодовано у повному обсязі шляхом повернення викраденого майна.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого у даному кримінальному провадженні було обрано у виді особистого зобов`язання, який закінчився 12.10.2024 та клопотання про його продовження не надходило.

Керуючись ст.ст. 368-371, 374, 394 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Згідно зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1, п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не продовжувався після його закінчення.

Речові докази: мобільний телефон марки «XIAOMI», модель «REDMI 13C» S/N: НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , без Сім-карти, повернутий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 під розписку від 14.06.2024, на підставі постанови від 13.06.2024, - залишити у його власника.

Матеріали кримінального провадження №0000752 від 07.06.2024 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №211/6007/24, провадження №1-кп/211/626/24.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою статті 394 КПК України.

Відповідно до частини другої статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вступна та резолютивна частина вироку проголошена 22 жовтня 2024 року відповідно до ч.15 ст.615 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1