н/п 1-кп/490/163/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/3/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001337 від 11 жовтня 2021 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Миколаєві, є громадянином України, має базову загальну середню освіту, одружений, офіційно не працює, раніше судимий, востаннє: 19.04.2021 року Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.1 ст.125, ч.3 ст.296, ч.1 ст.70, ч.1 ст.72 КК України до 4 років позбавлення волі, зміненого ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 07.10.2021 року, за ч.1 ст.125 КК України звільнено від покарання на підставі ч.5 ст.74, п.1 ч.1 ст.49 КК України, виключено із вироку посилання на положення ч.1 ст.70, ч.1 ст.72 КК України та засуджено за ч.3 ст.296 КК України до 4 років позбавлення волі, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Так, ОСОБА_3 09.10.2021 року приблизно о 15:00 годині, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, перебував на АДРЕСА_1 та побачив потерпілого ОСОБА_7 , який йшов по вулиці. На ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ..

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ОСОБА_3 пішов слідом за ним по АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , підняв з землі предмет неправильної форми, схожий на камінь, який порахував зручним знаряддям вчинення злочину та таким, що володіє достатніми властивостями для досягнення мети злочину спричинення тілесних ушкоджень і умисно цілеспрямовано кинув його в область голови потерпілого ОСОБА_7 , попавши у скроню з лівого боку.

Від спричиненого тілесного ушкодження, потерпілий ОСОБА_7 впав правим боком на асфальтовану поверхню дороги. Бажаючи продовжити реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 взяв скляну пляшку, яку порахував зручним знаряддям вчинення злочину та таким, що володіє достатніми властивостями для досягнення мети злочину спричинення тілесних ушкоджень і підійшов до потерпілого ОСОБА_7 , який лежав. Тримаючи у правій руці скляну пляшку, ОСОБА_3 наніс нею удар в область голови потерпілому ОСОБА_7 , від чого пляшка розбилася, а потерпілий втратив свідомість. Але незважаючи на це, ОСОБА_3 продовжив вчиняти свої протиправні дії, направлені на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , підняв з землі предмет неправильної форми, схожий на камінь, та кинув його в область спини останнього.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді відкритого вдавленого осколкового перелому тім`яної кістки зліва, забою головного мозку, крововиливу під м`яку оболонку головного мозку, забійної рани лівої скронево-тім`яної ділянки, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 обставини викладені в обвинувальному акті визнав. Про вчинене шкодує. Надаючи покази обвинувачений зазначив, що в той день він зустрівся з потерпілим і між ними виникла суперечка, під час якої він кинув камінь в область голови потерпілого, від чого останній впав. Під час падіння, у потерпілого випала пляшка, яку він підняв та жбурнув у лежачого потерпілого. Пляшка розбилась, після чого він побачив кров та пішов. Неподалік були люди, які все це бачили. Додатково зазначив, що кинув каменем ще і в спину потерпілого. Цивільний позов визнав.

Крім визнавальних пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 , його вина в умисному тяжкому тілесному ушкодженні потерпілому ОСОБА_7 підтверджується й іншими дослідженими та перевіреними судом доказами.

З витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 11.10.2021 року було зареєстровано кримінальне провадження за №0001337 з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.121 КК України.

Як вбачається з рапорту оперативного чергового відділення поліції №1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_8 , 11.10.2021 року отримано заяву та зареєстровано ЄО за №24653 від 11.10.2021 року як: інші тілесні ушкодження. В результаті опрацювання вказаної інформації встановлено наступне: 11.10.2021 року о 13:10 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 11.10.2021 о 13:09 за адресою: Центральний район м.Миколаїв, вул.Невідома, приймальня ЛШМД побитий ОСОБА_7 , 44 роки. Обставини: в районі ПМК ( ОСОБА_9 ), 09.10.2021 року приблизно о 12:00 год. побили невідомі.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.10.2021 року складеного за участі ОСОБА_7 вбачається, що 09.10.2021 року приблизно о 14:00 год. невідома особа, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , нанесла тілесні ушкодження останньому.

З протоколу огляду місця події від 11.10.2021 року із фототаблицею до нього, проведеного в присутності двох понятих, вбачається, що об`єктом огляду є перехрестя вулиць 11-та Військова та Костянтинівка в м.Миколаєві, на асфальті (проїзна частина) виявлено пляму бурого кольору ззовні схожу на кров та фрагменти скляної пляшки з етикеткою, на якій також присутні плями бурого кольору. Поруч у 30 см виявлено два каміння чорного кольору. В ході проведеного огляду вилучено: фрагменти скла з плямами бурого кольору ( НОМЕР_1 ); фрагмент скла з етикеткою ( НОМЕР_2 ); за допомогою марлевого тампону зроблено змиви з асфальту ( НОМЕР_3 ); каміння з плямами бурого кольору ( НОМЕР_4 ).

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.10.2021 року, складеного за участі свідка ОСОБА_10 та його матері ОСОБА_11 , психолога ОСОБА_12 , у присутності двох понятих вбачається, що свідок впізнав чоловіка на фото №4, який 09.10.2021 року приблизно о 15:15 год. спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_7 .. Згідно слідчої довідки, на фото №4 зображено ОСОБА_3 ..

Висновком експерта від 02.12.2021 року №256/ц встановлено, що кров потерпілого ОСОБА_7 відноситься до групи В(ІІІ) (Копія виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №7300/882 від 22.10.2021 МОЗ України КНП ММР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги»). На представлених для дослідження фрагментах скла (об. 1,2), знайдена кров особи чоловічої генетичної статі групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВО, у тому числі не виключається від потерпілого ОСОБА_13 .. На представлених для дослідження фрагментах скла (об.3-5), знайдена кров людини. При серологічному дослідженні слідів крові по ізосерологічній системі АВО виявлений антиген В та ізогемаглютинін анти-А ізосерологічної системи АВО. Статеву належність крові встановити не представляється можливим із-за недостатньої кількості ядер клітин крові у препаратах. Отже, сліди крові походять від особи (осіб) з групою В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВО, у тому числі не виключається від потерпілого ОСОБА_7 . На представлених для дослідження фрагментах скла (об. 6,14), знайдена кров людини. При серологічному дослідженні слідів крові по ізосерологічній системі АВО виявлений антиген В ізосерологічної системи АВО. Статеву належність крові встановити не представляється можливим із-за недостатньої кількості ядер клітин крові у препаратах. Сліди крові походять від особи (осіб) з групою В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВО, у тому числі не виключається від потерпілого ОСОБА_7 . На представлених для дослідження фрагментах скла (об.7-13, 15-17), знайдена кров людини. При серологічному дослідженні слідів крові по ізосерологічній системі АВО виявлений антиген В ізосерологічної системи АВО. Статеву належність крові встановити не представляється можливим із-за відсутності ядер клітин крові у препаратах. Сліди крові походять від особи (осіб) в групову характеристику якої (яких) входить виявлений антиген, у тому числі не виключається від потерпілого ОСОБА_7 . Епітеліальних клітин, придатних для цитологічного обліку (в об. 1-17), не виявлено.

Висновком експерта від 02.12.2021 року №257/ц встановлено, що кров потерпілого ОСОБА_7 відноситься до групи В(ІІІ) (Копія виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №7300/882 від 22.10.2021 МОЗ України КНП ММР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги»). На представленому для дослідження фрагменті каміння (об. 1), знайдена кров людини. При серологічному дослідженні слідів крові по ізосерологічній системі АВО виявлений антиген В та ізогемаглютинін анти-А ізосерологічної системи АВО. Статеву належність крові встановити не представляється можливим із-за недостатньої кількості ядер клітин крові у препаратах. Отже, сліди крові походять від особи (осіб) з групою В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВО, у тому числі не виключається від потерпілого ОСОБА_7 . Епітеліальних клітин, придатних для цитологічного обліку в (об. 1), не виявлено.

Висновком експерта від 22.11.2021 року №857-і встановлено, що Кров ОСОБА_7 відноситься до групи В(І1І) (Ксерокопія Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №7300/882 НХВ ЛШМД від 22.10.21). На фрагменті марлі зі змивом, представленим на експертизу, знайдена кров людини, при серологічному дослідженні якої виявлені антигени В і Н ізосерологічної системи АВО. Походження крові не виключається від особи (осіб) групи В з та ізогемаглютинінами анти-А / В(ІІІ)/ (як з супутнім антигеном Н, так і без нього), в тому числі від ОСОБА_7 ..

З висновку експерта від 03.12.2021 року №1282 вбачається, що у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мають місце тілесні пошкодження у вигляді відкритого вдавленого осколкового перелому тім`яної кістки зліва, забію головного мозку, крововиливу під м`яку оболонку головного мозку, забійної рани лівої скронево-тім`яної ділянки. Дані тілесні пошкодження могли утворитися від однієї ударної дії тупим твердим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могли бути каміння, кастет, скляна пляшка та інше в скронево-тім`яну ділянку голови зліва. Утворення даних тілесних пошкоджень в строк вказаний в постанові 09.10.2021 року, не виключається. По ступеню тяжкості дані тілесні пошкодження відносяться до категорії тяжких тілесних пошкоджень за ознакою небезпеки для життя. Будь-яких судово-медичних даних про характеристику травмуючого предмету не мається. Будь-яких характерних особливостей травмуючого предмету в ділянці голови не мається. Дані тілесні пошкодження могли утворитись при ударній дії травмуючого предмету зверху вниз та зліва направо в ділянку голови. Говорити про послідовність заподіяння даних тілесних пошкоджень не представляється можливим, так як дані тілесні пошкодження утворились від однієї ударної дії тупим твердим предметом. Будь-яких тілесних пошкоджень характерних для самооборони потерпілого в наданих медичних документах не мається. Утворення даних тілесних пошкоджень при паданні тіла с положення стоячи на площину, с послідуючим ударом о тверду поверхню землі, після удару тупим твердим предметом камінням, який попав в ділянку голови потерпілого, виключається. Потерпілий міг здійснювати активні дії після утворення даних тілесних пошкоджень ходити, бігати, пересуватись, повзати в короткий проміжок часу, обчислюваний від декількох десятків годин до декількох хвилин. Будь-яких судово-медичних даних про стан сп`яніння на момент звернення у лікувальний заклад не мається.

З висновку судово-психіатричного експерта від 15.12.2021 року №115 вбачається, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , страждав в період часу до якого відноситься інкриміноване йому діяння та страждає на теперішній час: емоційно-нестійким розладом особистості в стані компенсації, за своїм психічним станом він може давати раду своїм діям та керувати ними в теперішній час. ОСОБА_3 в період часу до якого відноситься інкриміноване йому діяння міг усвідомлювати фактичний характер і суспільну небезпеку своїх дій та керувати ними. ОСОБА_3 не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру.

Досліджені в судовому засіданні докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 та інші обставини, зазначені у ст.91 КПК України, що підлягають доказуванню, та вони зібрані у порядку, встановленому ст.93 КПК України. Жодних обставин, передбачених ст.87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання перелічених вище доказів недопустимими відсутні. Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі, сумніву у своїй належності та допустимості не викликають.

Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування, схожих неоспорюваних чітких і узгоджених між собою презумпцій факту, з огляду на що, суд приймає їх до уваги та кладе в основу обвинувального вироку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення по справі, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні під час розгляду справи.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом» (ст.17 КПК України).

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Питання щодо призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінальних правопорушень, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання, тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Разом із тим, як раніше зазначав Верховний Суд, дискреційні повноваження суду щодо призначення покарання або прийняття рішення про звільнення від його відбування мають межі, які передбачають повноваження суду призначати покарання з врахуванням відповідності призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує, що він вчинив тяжкий злочин, його особу, а саме те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, перебував на обліку з 1998 по 2011 роках (знятий з обліку в зв`язку з тим, що хворий довгий час за медичною допомогою не звертався). Лікувався стаціонарно в 1998 році та обстежувався стаціонарно за направленням Центрального РВК в 2004 році, діагноз «патохаратерологічний розвиток особистості збудженого типу. Компенсація», за місцем проживання характеризується посередньо, на військовому обліку не перебуває, а також відсутність обставин, що пом`якшують покарання. Обставиною, що обтяжує покарання, є рецидив кримінальних правопорушень.

Що стосується твердження обвинуваченого та його захисника про щире каяття, суд зазначає наступне.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Той факт, що обвинувачений визнав свою вину, не може безумовно свідчити про щире каяття з приводу вчиненого. Адже щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінальних протиправних діянь, ще й щирий жаль з цього приводу та осуд своєї поведінки.

В судовому засіданні не встановлено наявності у ОСОБА_3 належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки, її осуду, бажання виправити ситуацію, яка склалась.

Натомість, матеріали справи доводять стійкість сформованої протиправної поведінки обвинуваченого, адже попри суттєві заходи впливу, які раніше вже застосовувалися до нього з боку держави з метою не лише покарання, а й виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, ОСОБА_3 , маючи невідбуте покарання за попереднім вироком за вчинення злочину за ч.3 ст.296 КК України, знову вчинив злочин.

Це доводить, що вчинення злочинів є наслідком свідомо обраного ОСОБА_3 способу життя, який він змінювати не бажає, реального негативного ставлення до вчиненого не виявляє та в дійсності свою злочинну поведінку не засуджує. Наведене виключає можливість встановлення в його діях такої пом`якшуючої ознаки як щире каяття у вчиненому.

На підставі вищевикладеного, а також приймаючи до уваги обставини скоєння злочину, форму вини, мотиви, спосіб його вчинення, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 неможливе без ізоляції від суспільства, і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.121 КК України, що буде відповідати його особі і тяжкості вчиненого злочину, і буде необхідним та достатнім для його виправлення та перевиховання.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Обвинувачений ОСОБА_3 був засуджений 19.04.2021 року Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.1 ст.125, ч.3 ст.296, ч.1 ст.70, ч.1 ст.72 КК України до 4 років позбавлення волі, змінений ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 07.10.2021 року, за ч.1 ст.125 КК України звільнений від покарання на підставі ч.5 ст.74, п.1 ч.1 ст.49 КК України, виключено із вироку посилання на положення ч.1 ст.70, ч.1 ст.72 КК України та засуджено за ч.3 ст.296 КК України до 4 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 07.10.2021 року. Тому, при призначенні покарання суд керується ст.71 КК України, та частково приєднує невідбуте покарання за вироком Центрального районного суду м.Миколаєва від 19.04.2021 року.

Як вбачається з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 11.10.2021 року, ОСОБА_3 фактично було затримано о 18:05 год. 11.10.2021 року.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 13.10.2021 року відносно ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженню було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

03.12.2021 року ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва ОСОБА_3 залишено в державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" з метою проведення процесуальних дій під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001337 від 11.10.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 11.01.2022 року ОСОБА_3 тимчасово було залишено в державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" на час судового розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні №0001337 від 11.10.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.377 КПК України, якщо обвинувачений, що тримається під вартою, засуджений до позбавлення волі, суд лише у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою.

Враховуючи особу обвинуваченого та встановлені під час кримінального провадження обставини, суд не вбачає підстав для зміни застосованого відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили на інший.

Крім цього, по даному кримінальному провадженню прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва подано позовну заяву у інтересах КНП ММР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_14 на суму 23548 грн 66 к.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Враховуючи викладене, позов прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 /шість/ років.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Центрального районного суду м.Миколаєва від 19.04.2021 року, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 /шість/ років 6 /шість/ місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту його затримання у порядку, передбаченому ст.208 КПК України, а саме з 11.10.2021 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №2046-VIII), зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення останнього в межах кримінального провадження з 11.10.2021 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Позовну заяву прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі КНП ММР "Міська лікарня швидкої медичної допомоги" кошти, витрачені на лікування потерпілого ОСОБА_7 в сумі 23548 (двадцять три тисячі п`ятсот сорок вісім) грн 66 к.

Речові докази:

марлевий тампон зі змивом речовини бурого кольору, фрагмент каміння з нашаруванням речовини бурого кольору, 17 фрагментів скла з нашаруванням речовини бурого кольору, передані на зберігання до камери речових доказів відділення поліції №1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області знищити.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий ОСОБА_1