Справа № 606/194/21
УХВАЛА

іменем України

16 вересня 2024 року м. Теребовля

Слідчий суддя Теребовлянського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання заступника начальника СВ відділення поліції №3 (м. Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000221, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.08.2015, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 190, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13.09.2024 до слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області надійшло клопотання заступника начальника СВ відділення поліції №3 (м. Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_4 , в якому вона просить накласти арешт на автомобіль марки Мерседес Спрінтер р.н. НОМЕР_1 в частині заборони користування ним та його відчуження та на свідоцтво про реєстрацію автомобіля Мерседес Спрінтер серії НОМЕР_2 , з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) та недопущення порушення права та законних інтересів потерпілих у кримінальному провадженні за №0000221 від 06.08.2015, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 190, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України.

У судове засідання заступник начальника СВ та прокурор не з`явились, подала заяву про здійснення судового розгляду у її відсутності та відсутності прокурора, клопотання підтримала з підстав, викладених у ньому, та просила його задовольнити.

Вказане згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання, а відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя встановив наступне.

СВ відділення поліції №3 (м. Теребовля) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000221 від 06.08.2015, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 190, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України.

У клопотанні вказано, що виявлено факт шахрайства у діях ОСОБА_5 , жителя АДРЕСА_1 , який шляхом зловживання довірою померлого ОСОБА_6 , незаконно заволодів його автомобілем "Мерседес Спрінтер", р.н. НОМЕР_3 . Даний факт внесено в ЄРДР за №0000221 від 06.08.2015 року.

Дане кримінальне провадження було об`єднано з кримінальним провадженням по факту незаконного посвідчення 10.03.2015 року договору купівлі-продажу автомобіля «Мерседес Спринтер» В09273ВС, по факту використання у 2015 році завідомо підроблених документів, що послужили проведенню перереєстрації автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 313», шляхом їх подачі до сервісного центру № 6144 м. Теребовля, та по факту вчинення ОСОБА_7 та невстановленою особою кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КК України, а саме: підроблення документів, на підставі яких відбулася перереєстрація автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 313» В09273ВС на ОСОБА_8 .

В ході досудового розслідування, було встановлено, що під час оформлення договору купівлі-продажу автомобіля "Мерседес Спрінтер", р.н. НОМЕР_3 між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 серед інших була оформлена довідка - рахунок серії НОМЕР_4 ТОВ «Автобіржа Старт» від 10.03.2025 року, у якій відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи №32231/32234/19-32 від 07.02.2020, підпис в графі «зазначений транспортний засіб одержав» виконаний не ОСОБА_5 та не ОСОБА_9 .

В ході досудового розслідування, було встановлено, що під час оформлення договору купівлі-продажу автомобіля "Мерседес Спрінтер", р.н. НОМЕР_3 між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 укладалася - трьохстороння угода від 18.07.2015 року, Акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер.

Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи №32231/32234/19-32 від 07.02.2020 року, підписи у трьохсторонній угоді від 18.07.2015 року та Акті технічного стану транспортного засобу або його складової частини виконані не ОСОБА_5 .

Після перереєстрації права власності на автомобіль "Мерседес Спрінтер" р.н. НОМЕР_3 , реєстраційний номер автомобіля був змінений на В04874ВН.

Рішенням слідчого судді Гусятинського районного суду від 09.09.2015 накладено арешт на автомобіль "Мерседес Спрінтер", р.н. НОМЕР_5 .

07.09.2016 автомобіль "Мерседес Спрінтер", р.н. НОМЕР_3 свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_2 було вилучені.

Ухвалою слідчого судді Теребовлянського районного суду у справі №606/194/21 арешт на автомобіль "Мерседес Спрінтер", р.н. НОМЕР_5 частково був скасований (в частині заборони користування майном).

У клопотанні слідчий зазначає, що потеріплою ОСОБА_10 у даному кримінальному провадженні заявлено цивільний позов в порядку ст.128 КПК України з відшкодування майнової та моральної шкоди на суму 400000 грн. та потерпілою ОСОБА_11 заявлено цивільний позов на суму 400000 грн.

Відповідно до п. 7 ст. 131 КПК України арешт майна є видом забезпечення кримінального провадження, що застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пунктом 3 ч.3 ст.132 КПК України передбачено заборону застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально- правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Частиною шостою статті 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до частини 6 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч.2 ст.170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК України); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 КПК України); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На підставі ч.1 ст.173КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Як вбачається із змісту клопотання, метою накладення арешту на вказане у клопотанні майно, є забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Однак, в тексті клопотання слідчим не наведено будь-яких ризиків знищення майна, не доведено необхідності в накладенні арешту на майно, оскільки до матеріалів клопотання не долучено цивільного позову, не вказано у кого в користуванні перебуває автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Також, стороною обвинувачення не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, про який ідеться в клопотанні, і що він виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, якій належить майно, що є правові підстави для такого арешту, а також можливі наслідки здійснення арешту, а саме обмеження права власності, є розумними і співрозмірними із завданням кримінального провадження.

На підставі наведеного, враховуючи недоведення стороною обвинувачення необхідності в накладенні арешту на вказане майно та існування ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість поданого клопотання та відсутність підстав для його задоволення.

Керуючись ст.ст. 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання заступника начальника СВ відділення поліції №3 (м. Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000221, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.08.2015, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 190, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1