Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

16 липня 2024 року м. Рівне

Справа № 571/2104/23

Провадження № 11-кп/4815/475/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції - заступника керівника Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Рокитнівського районного суду Рівненської області від 22 травня 2024 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000236 від 31.07.2023 року

відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та зареєстрованої в АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, раніше неодноразово судимої, востаннє: 02.04.2024 Рокитнівським районним судом Рівненської області за ч.4 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк п`ять років один місяць,

- обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Рокитнівського районного суду Рівненської області від 22 травня 2024 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Рокитнівського районного суду Рівненської області від 02 квітня 2024 року, більш суворим за цим вироком, остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначено ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати обвинуваченій ОСОБА_6 з моменту затримання, з 31 липня 2023 року, зарахувавши в строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з 31 липня 2023 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_6 залишено тримання під вартою, але не довше ніж на шістдесят днів.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про стягнення шкоди задоволено частково. Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_9 6214 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди та 300000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 19080 грн. 50 коп.

Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_6 на користь держави судовий збір у сумі 4073 грн. 60 коп.

Скасовано арешт майна, накладений ухвалою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 01 серпня 2023 року.

Вирішено питання щодо речових доказів у даному кримінальному провадженні.

За вироком суду 31 липня 2023 року, приблизно о 14 год. 30 хв. ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_10 прийшли до території господарства її чоловіка ОСОБА_11 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, ОСОБА_10 обхопив ОСОБА_12 правою рукою за шию та повалив на землю. В цей час у ОСОБА_6 виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_12 . З метою реалізації свого злочинного наміру, направленого на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи протиправність та суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, використовуючи в якості знаряддя злочину кухонний ніж, який має колюче-ріжучі властивості, умисно нанесла ОСОБА_12 один удар в ліву частину живота. В результаті заподіяних ОСОБА_12 тілесних ушкоджень останній помер на місці події.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 та кваліфікацію дій останньої, покликається на незаконність вироку суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а також істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вважає, що суд при призначенні покарання не врахував характер і надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення й особи обвинуваченої.

На думку прокурора, судом при призначенні покарання не враховано, що обвинувачена впродовж досудового розслідування та судового розгляду фактично не визнала своєї вини, обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, відсутність пом`якшуючих покарання обставин.

Звертає увагу, що поза увагою суду залишилось те, що обвинувачена за місцем проживання характеризується негативно, неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності, перебуває на Д-обліку в лікаря нарколога, позбавлена батьківських прав.

Просить вирок Рокитнівського районного суду від 22 травня 2024 року відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 115 КК України скасувати в частині призначеного покарання. Ухвалити новий вирок щодо ОСОБА_6 та призначити останній покарання за ч.1 ст. 115 КК України 12 років позбавлення волі. Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за попереднім вироком, більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_6 за сукупністю кримінальних правопорушень призначити 12 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

Дослідити відповідні письмові докази, які характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_6 .

Обвинувачена ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на вирок суду першої інстанції, не оспорюючи призначене покарання, покликається на неправильність кваліфікації її дій за ч.1 ст. 115 КК України.

Зазначає, що визнає вину у тому, що в результаті її дій ОСОБА_12 помер, але умислу на його вбивство в неї не було.

Просить вирок Рокитнівського районного суду Рівненської області від 22 травня 2024 року відносно неї за ч.1 ст. 115 КК України змінити, перекваліфікувавши її дії на ч.2 ст. 121 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої, обвинувачену і захисника, які підтримали апеляційну скаргу і заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши вирок суду в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора і обвинуваченої не підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В задоволенні клопотання прокурора про повторне дослідження відповідних доказів, враховуючи вимоги ч.3 ст. 404 КПК України, відмовлено за безпідставністю.

Як вбачається з вимог апеляційних скарг висновки суду щодо вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 та судових витрат в апеляційних скаргах не оспорюються, тому вирок суду в цій частині не перевіряється.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Даних вимог суд першої інстанції дотримався.

Ухвалюючи обвинувальний вирок відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 115 КК України, суд першої інстанції проаналізував зібрані у кримінальному провадженні докази для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК України.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, ґрунтується на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, аналізу та належної правової оцінки наявних в матеріалах кримінального провадження доказів.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченою ОСОБА_6 , вина останньої у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується сукупністю доказів, оцінених судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Як вбачається з вироку суду, обвинувачена ОСОБА_6 з приводу обставин кримінального провадження пояснила, що при встановлених судом обставинах, які мали місце 31 липня 2023 року, пішла з ОСОБА_10 , з яким тимчасово проживала, до будинку чоловіка ОСОБА_11 (де раніше проживала з чоловіком), з яким вирішили розлучитися, де проживав його брат ОСОБА_13 , забрати папку з документами. У будинок залізла через вікно, оскільки ОСОБА_14 не відчинив на її стук. Забравши паку і виходячи з будинку, за нею вибіг ОСОБА_15 і не давав забрати папку. Виник конфлікт з бійкою між ОСОБА_16 і ОСОБА_17 , вона намагалася їх розборонити. Вони впали на землю, ОСОБА_15 лежав на спині. На ньому знаходився ОСОБА_18 , обхопивши рукою ОСОБА_15 за шию. Де взявся ніж і куди подівся, яким під час бійки ОСОБА_19 і ОСОБА_20 махнула в сторону Вадима не пам`ятає. Вказала, що умислу на вбивство ОСОБА_12 не було. Зазначила, що після удару ОСОБА_15 піднявся, нічого не говорив, крові не бачила. Повернувшись через деякий час на подвір`я, де проживав ОСОБА_14 , вже були працівники поліції та швидкої допомоги. Ствердила про наявність у неї сварок з чоловіком і ОСОБА_16 , так як ОСОБА_21 почав ревнувати до ОСОБА_15 , який наполягав на розлученні з ОСОБА_21 і жити з ним.

В судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачена ОСОБА_6 надала аналогічні пояснення. Вказала, що умислу вбивати ОСОБА_19 не мала, де взявся ніж, і як наносився удар не пам`ятає. Коли повернулась на подвіря, ОСОБА_14 лежав в іншому місці від місця бійки з ОСОБА_22 . Ствердила про наявність конфліктів з ОСОБА_16 з приводу намагання останнім надавати їй знаки уваги.

На обґрунтування своїх висновків, окрім показань обвинуваченої, судом надано відповідну оцінку показанням потерпілої та свідків.

Так, потерпіла ОСОБА_23 показала про наявність сварок між братами ОСОБА_24 і ОСОБА_16 з появою обвинуваченої, яка час від часу проживала з ними в будинку по АДРЕСА_2 .

Судом не залишено без уваги і показання свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_26 щодо підтвердження сварки і бійки на подвір`ї потерпілого при встановлених судом обставинах, на що особливої уваги останні не звернули, оскільки такі випадки там були часті.

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_11 показав про розпивання 31.07.2023 року ним, обвинуваченою, ОСОБА_16 та ОСОБА_27 спиртних напоїв на подвір`ї. Ствердив, що через деякий час, перебуваючи на дитячому майданчику, до нього прийшла обвинувачена та сказала, що «пурнула» ножем Вадима, тримаючи в руках бинт і перекись водню, після цього вони повернулись назад. Зі слів ОСОБА_28 (він же ОСОБА_18 ) йому стало відомо про бійку, під час якої ОСОБА_29 повалив ОСОБА_15 на землю, а обвинувачена в той час «пурнула» останнього ножем. Вадим сам дістав ножа та хотів бігти до лікарні, але біля воріт впав. Підтвердив, що брат ОСОБА_15 домагався обвинуваченої, томі між ними часто були сварки.

Свідок ОСОБА_30 підтвердив розпивання спиртних напоїв 31.07.2023 року, приблизно о 08 год. на подвір`ї ОСОБА_31 .

Суд обґрунтував своє рішення про доведеність винуватості обвинуваченої також показаннями свідка ОСОБА_10 , який показав, що наявність сварки у обвинуваченої з потерпілим в хаті з приводу забирання обвинуваченою своїх речей та тяганини між ним і ОСОБА_16 , під час якої він схопив рукою ОСОБА_15 за шию і вони впали на землю, а коли відпустив його, то побачив, що він витягує з живота ніж. Момент удару не бачив, так як лежав спиною до них. Зрозумів, що це зробила обвинувачена, яка стояла поряд, сказавши, що вона наробила та потрібно викликати швидку і поліцію, а сам пішов. Бачив, що ОСОБА_15 піднявся на ноги, що було далі не знає.

Судом враховано і показання свідка ОСОБА_32 щодо виявлення останнім на повір`ї бездиханного з порізом на животі ОСОБА_19 та повідомлення в поліцію.

Свідок ОСОБА_33 , допитана судом першої інстанції, підтвердила в обідній час факт сварки ОСОБА_19 і обвинуваченої, яка була з іншим чоловіком. Пізніше, повертаючись з міста приблизно через 20 хв., зі слів ОСОБА_34 стало відомо, що ОСОБА_15 лежить мертвий. Потім приїхала карета швидкої допомоги та поліція. Через деякий час прийшла обвинувачена і запитала, що трапилось.

Крім послідовних та узгоджених між собою показань потерпілої та свідків в основу вироку, як на підставу винуватості ОСОБА_6 , суд першої інстанції вірно поклав і досліджені письмові докази, а саме:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000236 від 31.07.2023 щодо факту виявлення 31 липня 2023 року, приблизно о 15 год., у власному житловому господарстві по АДРЕСА_2 трупа ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із ножовим пораненням в область живота з правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 115 КК України;

- рапорт чергового ВП №2 ОСОБА_35 від 31.07.2023 згідно якого, 31.07.2023 о 15:00 надійшло повідомлення зі служби НОМЕР_1 медсестри ШМД Кузьмич, що 31.07.2023 о 15:00 за адресою: АДРЕСА_2 , бригада ШМД констатувала смерть ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживав за вказаною адресою, на тілі якого виявлено проникаюче ножове поранення в область живота;

- протокол огляду місця події від 31.07.2023 з фототаблицею до нього щодо виявлення трупа ОСОБА_12 при вході біля воріт житлового господарства за адресою: АДРЕСА_2 ;

- копія лікарського свідоцтва про смерть №162 від 31.07.2023 щодо причини смерті ОСОБА_12 : а) Травматичний (геморагічний) шок із гострою масивною внутрішньою (внутрічеревною) кровотечею та крововтратою (з вираженими ознаками знекровлення органів та тканин трупа). Б) Проникаюче сліпе колото-різане поранення передньої черевної стінки зліва з ушкодженням магістральних судин нижньої брижової артерії, ділянки черевної частини аорти, нижньої порожнинистої вени. В) Напад із застосуванням гострого предмета (кухонний ніж);

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 31.07.2023 та довідку до протоколу щодо впізнання свідком ОСОБА_36 . ОСОБА_10 , як чоловіка, який 31.07.2023 вибігав із ОСОБА_6 за ОСОБА_12 із господарства останнього на АДРЕСА_1 ;

- протокол проведення слідчого експерименту від 31.07.2023 за участі свідка ОСОБА_10 щодо відтворення події, що мала місце ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_2 , під час якої ОСОБА_6 нанесла удар ножем ОСОБА_12 ;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 31.07.2023 та довідку до протоколу щодо впізнання свідком ОСОБА_37 . ОСОБА_10 при встановлених судом обставинах 31.07.2023 року;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 01.08.2023 та довідку до протоколу щодо впізнання свідком ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка 31.07.2023, приблизно о 15 год., спільно з ОСОБА_11 прибула до території господарства останнього, що по АДРЕСА_1 , у якої на обох руках були наявні сліди крові;

- протокол проведення слідчого експерименту від 31.07.2023 за участі підозрюваної ОСОБА_6 , яка послідовно відтворила подію, що мала місце 31 липня 2023 року в АДРЕСА_2 , під час якої вона нанесла удар ножем ОСОБА_12 ;

- висновок експерта №817 від 25.08.2023 щодо встановлення наявності крові на лосинах, характерної особам з відповідною групою і в тому числі потерпілому ОСОБА_12 та підозрюваній ОСОБА_6 , якщо на момент події в останньої була зовнішня кровотеча;

- висновок експерта №СЕ-19/118-23/8310-ТР від 15.08.2023, згідно якого слід низу взуття, вилучений 31 липня 2023 року під час огляду житлового будинку, що по АДРЕСА_2 , залишений таким же типом підошви взуття, що і кросівка білого кольору на праву ногу, яка вилучена в підозрюваної ОСОБА_6 ;

- висновок експерта №38 від 14.08.2023 щодо можливості походження виявленої крові на піднігтьовому вмісті лівої руки та клітинні елементи в піднігтьовому вмісті обох рук ОСОБА_6 від ОСОБА_6 , так і від ОСОБА_12 ;

- висновок експерта №СЕ-19/118-23/8391-Д від 06.09.2023 щодо належності папілярного узору долонної поверхні руки та папілярного узору пальця руки, які 31.07.2023 року були вилучені під час огляду місця події по факту умисного вбивства гр. ОСОБА_12 , ОСОБА_6 ;

- висновок експерта №СЕ-19/118-23/8723-БД від 06.09.2023 щодо встановлення генетичних ознак (ДНК-профіль) зразка букального епітелію ОСОБА_11 ;

- висновок експерта №146-мк від 08.09.2023 щодо виявлення на шкіряному клапті ділянки передньої черевної стінки від трупа ОСОБА_12 однієї колото-різаної рани, яка виникла внаслідок однієї травматичної дії плоским, одностороннезагостреним, колюче-ріжучим травмуючим знаряддям на зразок клинка ножа;

- висновок судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_12 №162 від 10.10.2023 щодо виявлених тілесних ушкоджень та їх локалізації, зокрема, колото-різаної рани передньої черевної стінки зліва, яка свідчить, що під час отримання ушкодження - потерпілий, ймовірніше всього, знаходився близько до горизонтального положення тіла, ймовірно, був обернений середньою поверхнею тіла до «руки нападника, яка була озброєна колюче-ріжучим предметом». Відповідно до висновку це ушкодження виникло внаслідок однієї травматичної дії гострим (колюче-ріжучим) предметом, що має властивості леза (типу однобічно загостреного клинка ножа. Це ушкодження було завдано портерпілому прижиттєво (в найкоротший проміжок часу, попередньо моменту настання смерті). В даному випадку - не виключена можливість здійснення потерпілим, у цей найкоротший післятравматичній період, самостійних активних рухів, тощо. Щодо живих осіб, це ушкодження має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечне для життя і знаходяться в прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті. Незадовго до смерті ОСОБА_14 вживав алкогольні напої, що підтверджується наявністю запаху алкоголю від досліджуваних порожнин та внутрішніх органів, а також виявленням при судово-токсикологічній експертизі у крові з трупа етилового спирту в концентрації (в крові) - 2,11 проміле. Така його кількість у крові, стосовно живих осіб, може відповідати середній степені алкогольного сп`яніння. Причиною смерті ОСОБА_12 , явилося проникаюче сліпе колото-різане поранення передньої черевної стінки зліва з ушкодженням магістральних судин - нижньої брижової артерії, ділянки черевної частини аорти, нижньої порожнистої вени, що призвело до гострої масивної внутрішньочеревної кровотечі (крововтрати), спричинило розвиток травматичного (геморагічного) шоку, призвело до зупинки серцевої діяльності та дихання, припинення функцій центральної нервової системи. Будь-яких ознак соматичної (хворобливої) патології, які б могли (в даному випадку) призвести до смертельного наслідку, при дослідженні трупа ОСОБА_12 , - не виявлено;

- висновок судово-психіатричної експертизи №247/23 від 19.09.2023, згідно якого ОСОБА_6 на період часу, що відноситься до кримінального правопорушення, хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим розладом психічної діяльності, іншим хворобливим станом психіки, не страждала, виявляла ознаки Психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності з розладом особистості, що не позбавляло її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_6 будь-якою психічною хворобою не страждає. Виявляє ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності з розладом особистості, що не позбавляє її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Підозрювана ОСОБА_6 за своїм психічним станом застосування не неї заходів медичного характеру не потребує. У підозрюваної ОСОБА_6 відсутні будь які психічні вади, через які вона не може самостійно реалізувати своє право на захист;

- висновок експерта №СЕ-19/103-23/8955-БД від 01.11.2023 щодо встановлення генетичних ознак зразка крові трупа ОСОБА_12 , генетичних ознак букального епітелію ОСОБА_6 , генетичних ознак зразка букального епітелію свідка ОСОБА_10 ;

- висновок експерта №СЕ-19/103-23/8954-БД від 28.12.2023 щодо виявлення на клинку наданого для дослідження ножа крові людини, на руків`ї ножа поодиноких клітин з ядрами та встановлення генетичних ознак слідів крові. Генетичні ознаки слідів крові, виявлених на клинку ножа та клітин, виявлених на руків`ї ножа, збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_12 та не збігаються з генетичними ознаками зразків букального епітелію підозрюваної ОСОБА_6 і свідка ОСОБА_10 . Походження слідів крові та клітин від ОСОБА_6 і ОСОБА_10 виключається.

Судом досліджено і надано відповідну оцінку і іншим наведеним у вироку суду з розкриттям їх змісту документам щодо встановлення певних фактів належності будинку та проживання потерпілого за відповідною дресою, процесуальним документам щодо надання дозволу на проведення відповідних слідчих дій і проведення відповідних дій, затримання обвинуваченої, визначення стану сп`яніння ОСОБА_6 (0,941 проміле), щодо проведення огляду верхнього одягу ОСОБА_10 та особистих речей ОСОБА_11 , щодо визнання речовими доказами тимчасово вилученого майна та накладення арешту на відповідне майно, повідомлення про підозру обвинуваченій, щодо відібрання і отримання біологічних зразків для експертиз у ОСОБА_6 , щодо продовження строку досудового розслідування, щодо зміни раніше повідомленої підозри.

Враховано також судом повідомлення підозрюваної ОСОБА_6 від 13.11.2023, згідно якого остання в присутності захисника-адвоката ОСОБА_39 повідомила прокурора, що будь-які речові докази відносно її невинуватості, на вказану дату в неї відсутні.

Судом досліджено і речові докази, а саме кухонний ніж з нашаруванням на лезі речовини бурого кольору та футболку синього кольору, вилучену в ході огляду трупа ОСОБА_12 . Враховано, що обвинувачена в судовому засіданні підтвердила, що саме цим ножем заподіяла удар ОСОБА_12 .

За наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано поклав вищевказані документальні та інші докази, які на думку апеляційного суду узгоджуються між собою, а також містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню, в основу вироку, як такі, що в своїй сукупності відтворюють картину встановлених судом подій, які мали місце 31 липня 2023 року та вказують на доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, навівши при цьому детальні переконливі мотиви свого рішення.

Водночас, апеляційний суд критично відноситься до доводів сторони захисту щодо непричетності обвинуваченої ОСОБА_6 до інкримінованого злочину, вказуючи про відсутність умислу вбивати потерпілого, не заперечуючи нанесення удару ножем, оскільки дослідивши у змагальній процедурі й зіставивши зазначені докази, оцінивши їх в аспекті ст.94 КПК України з точки зору належності, допустимості й достовірності, а також з`ясувавши передбачені ст.91 вказаного Кодексу обставини, що належать до предмета доказування, суд першої інстанції обґрунтовано вирішив, що ці докази є належними та допустимими і в їх сукупності та взаємозв`язку доводять факт вчинення обвинуваченою кримінально-караного діяння, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України і вони є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно обвинуваченої.

Аналогічні доводи обвинуваченої і захисника щодо відсутності умислу на вбивство ОСОБА_12 були предметом оцінки і судом першої інстанції, який з наведенням відповідного обґрунтування, врахувавши показання обвинуваченої, свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , практики ВС, наявність конфліктів у обвинуваченої і потерпілого, знаряддя злочину і локалізацію ушкоджень, прийшов до переконливого висновку, що вони не знайшли свого підтвердження під час розгляду даного кримінального провадження та спростовуються дослідженими у відповідності до вимог закону доказами у данному кримінальному провадженні.

Так, колегія суддів звертає увагу на те, що сукупність наведених у вироку доказів переконливо свідчить про те, що поведінка обвинуваченої до (неодноразові сварки, в тому числі і в день вчинення злочину) та після вчинення (не намагалася вжити заходів задля збереження життя потерпілого, адже не надала йому жодної допомоги, не викликала медичну допомогу, а навпаки, залишила і пішла, повернулась через деякий час, коли вже на місці події була і поліція, і карета швидкої медичної допомоги, викликані іншою особою), механізм, характер, спосіб завдання удару, знаряддя злочину (ніж), що вже свідчить, що при його застосуванні можна заподіяти смерть людині, а також локалізація (живіт) у життєво важливий орган, внаслідок чого заподіяла потерпілому тілесні ушкодження, які спричинили його смерть, що безумовно вказує на спрямованість дій обвинуваченої саме на позбавлення життя потерпілого і бажання настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті від вчиненого діяння.

З огляду на викладене, суд першої інстанції, урахувавши всі встановлені обставини кримінального провадження, правильно встановив, що ОСОБА_6 мала умисел саме на заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_12 , а тому її дії за ч.1 ст. 115 КК України також правильно кваліфіковано, і підстави для перекваліфікації на ч.2 ст. 121 КК України відсутні.

Що стосується виду і розміру призначеного ОСОБА_6 покарання, то суд першої інстанції, з висновками якого погоджується і апеляційний суд, повною мірою дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України, оскільки врахував обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та тяжкість злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, особу обвинуваченої, яка неодноразово притягалася до кримінальної відповідальності за умисні кримінальні правопорушення, притягалася і до адміністративної відповідальності, по зареєстрованому місцю проживання не проживала і староста не володів інформацією про її місце перебування, позбавлена батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_40 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на ОСОБА_41 обліку у лікаря психіатра не значиться, з 30.06.2023 року перебуває на «Д» обліку у лікаря-нарколога з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок зловживання алкоголем, застосування примусового лікування обвинувачена не потребує. Судом також враховано відсутність обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченої та наявність обставини, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Врахувавши зазначені обставини, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст. 115 КК Укїни, а саме 8 років, з визначенням остаточного покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України з застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 8 років, який (строк) обвинуваченою і не оспорюється.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним», а «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Таким чином на переконання колегії суддів кримінальне покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення та усвідомлення винною особою необхідності її понести, та з іншої сторони такі заходи примусу мають бути достатніми для перевиховання особи та попередження нових злочинів.

Відтак доводи апеляційної скарги прокурора щодо м`якості призначеного ОСОБА_6 покарання колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються врахуванням судом першої інстанції встановлених законом критеріїв при призначенні покарання, виходячи з мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання, яке є адекватним характеру вчинених дій та даним про особу обвинуваченої.

За наведеного, доказів на спростування висновків суду першої інстанції в апеляційних скаргах не наведено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Вирок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Рокитнівського районного суду Рівненської області від 22 травня 2024 року відносно обвинуваченої ОСОБА_6 за ч.1 ст.115 КК України залишити без зміни, а апеляційні скарги прокурора та обвинуваченої ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченою ОСОБА_6 ? в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3