Дата документу 06.09.2024
Справа № 334/7144/24
Провадження № 1-кс/334/2244/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001800 від 02.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

установив:

04.09.2024 до слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло вищевказане клопотання слідчого, погоджене із прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий навів наступні обставини: 02.09.2024 року приблизно о 09:10 год. сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілю «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 , який після здійснення паркування автомобілю в правій смузі проїзної частини вулиці Університетської (стара назва Жуковського) в районі будинку №60, відчиняючи водійські двері зазначеного транспортного засобу допустив їх контакт із самокатом під керуванням ОСОБА_6 , 1966 р.н., яка проїжджала повз припаркований автомобіль.

Внаслідок ДТП ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження та доставлена до медичного закладу.

На стадії досудового розслідування виникла необхідність у арешті автомобіля за участю якого скоєно ДТП, а саме автомобілю «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 .

Клопотання слідчого оформлене відповідно до ст. 171 КПК України та погоджено процесуальним прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя.

У судовому засіданні власник автомобілю ОСОБА_5 та його адвокат ОСОБА_7 частково заперечили проти клопотання, вказавши на те, що необхідності позбавляти власника права користування автомобілем на даній стадії кримінального провадження та з урахуванням обставин цього кримінального провадження немає. У тому числі, у зв`язку із відсутністю необхідності проводити трасологічні експертизи та перевіряти технічний стан автомобіля.

Слідчий ОСОБА_3 підтримав клопотання у повному обсязі, вказавши на те, що автомобіль містить на собі сліди ймовірного кримінального правопорушення, а відтак має зберігатись на спеціальному майданчику.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно із ч. 3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Так, згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що 02.09.2024 року приблизно о 09:10 год. сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілю «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 , який після здійснення паркування автомобілю в правій смузі проїзної частини вулиці Університетської (стара назва Жуковського) в районі будинку №60, відчиняючи водійські двері зазначеного транспортного засобу допустив їх контакт із самокатом під керуванням ОСОБА_6 , 1966 р.н., яка проїжджала повз припаркований автомобіль.

Внаслідок ДТП ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження та доставлена до медичного закладу.

На стадії досудового розслідування виникла необхідність у арешті автомобіля за участю якого скоєно ДТП, а саме автомобілю «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 .

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-11). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Ураховуючи обставини цього конкретного кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку наявність підстав для часткового задоволення клопотання слідчого в частині накладення арешту на автомобіль.

Керуючись ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №0001800 від 02.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , з позбавлення його власника права розпорядження майном.

В частині позбавлення власника права користування та володіння майном відмовити.

Зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проводити відновлювального ремонту, будь-яких інших ремонтних та рихтувальних дій щодо автомобіля марки «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , без дозволу слідчого та прокурора.

Попередити ОСОБА_5 , про кримінальну відповідальність передбачену ст. 388 Кримінального кодексу України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1