ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/2466/24
Номер провадження: 11-кп/819/477/24
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю

прокурора: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000566 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 16 вересня 2024 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 111-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16 вересня 2024 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 до 12 листопада 2024 року включно.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду як не законну, що порушила його права та відмовити прокурору у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою, як не уповноваженому прокурору.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судове засідання, на якому було розглянуто клопотання прокурора , було проведено в режимі відеоконференції, незважаючи на його заперечення та наполягання на особистій участі в залі суду та погану якість звуку та зображення відеоконференції.

Суд проігнорував можливість доставлення його до суду, проігнорував не якісне зображення і не якісний звук і продовжив розгляд клопотання прокурора, чим порушив його право на захист.

Судом порушено ст. 21 КПК та його право приймати безпосередньо участь у судових засіданнях.

Вказує, що 16.09.2024 року на початку судового засідання він повідомив суд про необхідність правової допомоги захисника ОСОБА_9 , яка викликана тим, що у кримінальному провадженні з`явився новий прокурор ОСОБА_6 у СІЗО відсутня правова література, актуальні нормативно-правові акти у тому числі КПК і КК із відповідними змінами. Тому виникла необхідність з`ясування правомірної участі прокурора і як наслідок правомірності заявленого клопотання про продовження строку тримання під вартою.

У судовому засіданні він неодноразово наполягав на ознайомленні з постановою про зміну групи прокурорів. Натомість, суддя ОСОБА_1 зачитала лише резолютивну частину постанови, що не давало змоги встановити підстави зміни групи прокурорів відповідно до вимог ст. 37 КПК.

Заміна прокурора у кримінальному провадженні буде відповідати належній правовій процедурі, якщо така заміна відбулась з дотриманням вимог ст. 37 КПК.

Повноваження прокурора ОСОБА_6 визначаються не лише резолютивною частиною постанови керівника про зміну групи прокурорів, а й підставами такої зміни, вони повинні відповідати ст. 37 КПК і бути конкретизованими.

Головуюча суддя не задовольнила його клопотання про ознайомлення з постановою про зміну групи прокурорів .

Таким чином, суд першої інстанції позбавив його права на захист отримання правової допомоги захисника, позбавив права на ознайомлення з документами які були надані прокурором у судовому засіданні, позбавив права заявити відвід прокурору або клопотання про неналежність, тобто відсутність права бути учасником кримінального провадження.

На початку судового засідання 16.09.2024 року він зазначив, що у нього є відвід колегії суддів, але йому необхідна правова допомога захисника у зв`язку з відсутністю в СІЗО актуальних нормативно-правових актів.

Суд відмовив йому у правовій допомозі захисника.

Ще 01.08.2024 року ним було направлено клопотання до суду про забезпечення права на захист, а саме зобов`язати ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» надавати дзвінки для зв`язку з захисником ОСОБА_10 . Зазначене клопотання проігноровано і не розглянуто. Неодноразово звертався до адміністрації СІЗО про необхідність зв`язку з захисником, але його заяви також проігноровані, вони навіть не реєструється як кореспонденція.

Зазначає, що 16.09.2024 суд порушив його право на захист не надавши для ознайомлення документи, право на правову допомогу захисника не надавши можливості отримати правову допомогу і право на доступ до правосуддя не забезпечивши якісним зв`язком звуком та відеозображенням під час відеоконференції та відмовившись доставити у судове засідання до суду, позбавив права заявити відвід прокурору і колегії суддів.

Судом була проголошена ухвала, але через низьку якість звуку слова головуючого, яка проголошувала ухвалу зливалися, він не почув у чому проявилась його неналежна правова поведінка, а лише здогадався, що названа кінцева дата 12.11.2024 дії ухвали. Повний текст ухвали йому не надано.

Позиції учасників.

Обвинувачений ОСОБА_8 та адвокат ОСОБА_7 підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційних вимог обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, які надійшли із суду першої інстанції та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви Суду.

Частиною 1 ст. 404 КПК визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст. 422-1 КПК передбачено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Вбачається, що на розгляді Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000566 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Прокурор подав клопотання , в якому необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 строком на два місяці (60 днів) без визначення розміру застави, обґрунтував тим, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України та продовженням існування ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.09.2024 року ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12.11.2024 року включно.

Суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу, має перевірити чи не зменшилися на цій стадії кримінального провадження встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Як видно із ухвали, що оскаржується, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 суд виходив із того, що продовжують існувати ризики, які передбачені ст. 177 КПК України, які слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд, при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, фактично врахував як видно, не тільки тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у скоєнні інкримінованого злочину, а й суспільну небезпечність інкримінованого злочину та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, соціальні зв`язки обвинуваченого, початкову стадію судового розгляду, що в цілому і стало підставою для висновку про продовження існування встановлених ризиків та прийняття рішення про необхідність продовження стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, і що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не здатен запобігти існуючим ризикам на цій стадії судового провадження.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 не наводить доводів на спростування висновків суду про продовження існування зазначених в ухвалі ризиків та наявності підстав для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Натомість апеляційні вимоги обвинувачений обґрунтовує порушенням його права на захист, допущене під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, яке полягало у тому , що суд не забезпечив його доставлення до зали суду і провів судове засідання в режимі дистанційного судового провадження , незважаючи на заперечення обвинуваченого погану якість звуку і зображення та незабезпечення судом надання йому захисником правової допомоги, що не дозволило йому заявити обґрунтований відвід прокурору та колегії суддів, неознайомлення його із постановою про зміну групи прокурорів.

При перевірці доводів апеляційної скарги в межах заявлених вимог , колегія суддів враховує наступне.

Як видно із матеріалів провадження в судовому засіданні 16 вересня 2024 року , під час якого судом розглянуто клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_8 , обвинувачений, який утримується у ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» приймав участь в режимі дистанційного судового провадження, призначеного ухвалою суду.

Згідно з ч.2 ст.336 КПК України суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

Проведення судового засідання в режимі відеоконференції є одним із видів участі особи в судовому засіданні, оскільки вона має можливість у режимі реального часу сприймати те, що відбувається під час судового розгляду, вчасно реагувати на будь-які слова чи дії учасників, висловлювати власну позицію, ставити запитання та користуватися усіма правами, передбаченими законом.

Проведення судового засідання, в якому обвинувачений брав участь в режимі відеоконференції в умовах воєнного стану зважаючи на те, що м. Херсон перебуває в зоні активних бойових дій , періодично піддається ракетним та артилерійським обстрілам, в умовах воєнного стану не суперечить приписам ч. 2 ст. 336 КПК України.

Доводи про те, що обвинувачений не зміг скористатися правовою допомогою захисника для формулювання своєї позиції з питання заявлення відводу не є переконливими.

Як видно з матеріалів, що надійшли із суду першої інстанції відповідно до положень ст. 422-1 КПК України , судовому засіданні був присутній захисник обвинуваченого- адвокат ОСОБА_7 , який висловлював позицію сторони захисту , щодо питань, які перед судом ставив обвинувачений та з інших питань, що були винесені на розгляд суду.

Посилання обвинуваченого на те, що участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції перешкодило йому заявити обґрунтований відвід прокурору та колегії суддів не є прийнятними. З матеріалів провадження видно, що обвинуваченим в судовому засіданні 16.09.2024 року було заявлено відвід колегії суддів , який мотивований тим, що судом порушено його право на захист, оскільки не забезпечено можливість користуватися в належний спосіб допомогою захисника, не надано можливість ознайомитися із постановою про зміну групи прокурорів, а також не забезпечено особисту участь в судовому засіданні, шляхом його доставлення до зали суду.

Заяву про відвід було розглянуто та ухвалою суду від 16.09.2024 року було відмовлено у задоволенні відводу.

З матеріалів провадження, що надійшли з суду першої інстанції вбачається, що повноваження прокурора ОСОБА_6 як прокурора, який входить до групи прокурорів у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 підтверджуються наявною у справі постановою про зміну групи прокурорів від 02.09.2024 року, винесеною заступником керівника Херсонської обласної прокуратури, згідно з якою прокурор відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_6 входить до групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000566, тобто має процесуальні повноваження бути представником публічного обвинувачення під час судового розгляду вказаного кримінального провадження та відповідно виносити на розгляд суду відповідні клопотання.

Положення ст. 36, 37 КПК України не передбачають обов`язкову безперервну участь одного й того ж самого прокурора у кримінальному провадженні з моменту внесення відомостей до ЄРДР і до моменту розгляду по суті цього кримінального провадження, оскільки згідно з положенням ч. 3 ст. 37 КПК України, повноваження прокурора можуть бути покладені керівником органу прокуратури на іншого прокурора цього органу прокуратури.

Тому вимога апеляційної скарги про те, що у клопотанні прокурора про продовження строку досудового розслідування слід відмовити з підстав, що воно внесено неповноважним прокурором не можна визнати обґрунтованими за тими доводами, які навів в апеляційній скарзі обвинувачений, який послався на те, що постанова про зміну групи прокурорів має відповідати вимогам ст. 37 КПК, проте не наводить доводів про невмотивованість чи необґрунтованість постанови про зміну групи прокурорів від 02.09.2024 року.

Відводів прокурору ОСОБА_6 стороною захисту не заявлялося .

Посилання апеляційної скарги на те, що судом було проігноровано клопотання обвинуваченого про зобов`язання установи попереднього ув`язнення надавати дзвінки для зв`язку з захисником, колегією суддів не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вирішення цих питань віднесено до повноважень суду у провадженні якого перебуває кримінальне провадження та відповідно та не є предметом перевірки під час апеляційного перегляду ухвали суду про продовження строків тримання під вартою в межах ст. 422-1 КПК.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду з підстав зазначених в апеляційній скарзі скасуванню не підлягає, тому апеляційні вимоги обвинуваченого задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 412 ,419, 422-1, 376 ч. 2 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 16 вересня 2024 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченому ОСОБА_8 .

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4