ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.09.2024 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002461 від 26.07.2024, на підставі обвинувального акта за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Березівка Запорізької області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 ), офіційно непрацевлаштованого, раніше судимого:

- вироком Розівського районного суду Запорізької області від 12.06.2013 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки зі звільненням від його відбування з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік на підставі ст. 75 КК України (справа №327/94/13-к);

- вироком Куйбишевського районного суду Запорізької області від 17.12.2013 за сукупністю злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 цього Кодексу, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки на підставі ст. 70 КК України. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком від 12.06.2013 до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць (справа №319/1077/13-к). 25.03.2016 звільненого по відбуттю строку покарання;

- вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28.07.2017 за сукупністю злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки на підставі ст. 70 цього Кодексу (справа №310/1874/17);

- вироком Волноваського районного суду Донецької області від 07.03.2019 зі змінами, внесеними ухвалою Донецького апеляційного суду від 10.09.2019, за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28.07.2017 до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років (справа №221/212/17). 01.07.2020 звільненого по відбуттю покарання;

- вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.01.2021 за сукупністю злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років на підставі ст. 70 цього Кодексу (справа №331/4922/20). 13.05.2024 звільненого умовно-достроково на невідбутий строк покарання 01 рік 07 місяців 05 днів,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

Так, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, із 05:30 24.02.2022 в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжено: 1) з 05:30 26.03.2022 строком на 30 діб згідно з Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022; 2) з 05:30 25.04.2022 строком на 30 діб згідно з Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022; 3) з 05:30 25.05.2022 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022; 4) з 05:30 23.08.2022 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022; 5) з 05:30 21.11.2022 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022; 6) з 05:30 19.02.2023 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023; 7) з 5:30 20.05.2023 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 01.05.2023 №255/2023; 8) з 05:30 18.08.2023 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 26.07.2023 №451/2023; 9) з 05:30 16.11.2023 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 06.11.2023 №734/2023; 10) з 05:30 14.02.2024 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 05.02.2024 №49/2024; 11) з 05:30 14.05.2024 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 06.05.2024 №271/2024.

Водночас, судом встановлено, що 25.07.2024 приблизно о 12:00 ОСОБА_6 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно в умовах воєнного стану, прибув до квартири АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_5 , та, представившись волонтером від Київської міської адміністрації, повідомив раніше незнайомій йому ОСОБА_5 , що в нього наявна матеріальна допомога від мера міста Києва, тим самим забезпечив собі доступ до приміщення вказаної квартири.

Надалі, реалізуючи свій вищевказаний умисел, того ж дня і в тому ж місці, приблизно о 12:25 ОСОБА_6 , діючи умисно з корисливих мотивів з метою власного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи у приміщенні вищевказаної квартири, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав із тумбочки майно, яке належить потерпілій ОСОБА_5 , а саме грошові кошти в сумі 30 000 грн. Тримаючи при собі викрадене майно, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Внаслідок вчинення злочину ОСОБА_6 спричинив майнову шкоду ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на загальну суму 30 000 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні злочину визнав повністю, щиро покаявся, зазначив, що жалкує, що так сталося, беззаперечно підтвердив обставини кримінального провадження, при цьому не оспорював день, час, місце та спосіб вчиненого злочину відповідно до висунутого обвинувачення й надав наступні показання.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 показав, що 25.07.2024 він прийшов до будинку АДРЕСА_4 , поблизу якого побачив на лавці жінок пенсійного віку. Представившись жінкам волонтером від Київської міської адміністрації, ОСОБА_6 повідомив їм, що виплачує матеріальну допомогу від мера міста Києва. Потерпіла ОСОБА_5 запросила його до квартири АДРЕСА_5 в, де вона проживає. Перебуваючи у квартирі потерпілої, ОСОБА_6 , скориставшись тим, що потерпіла пішла до кухні за водою для нього, знайшов гроші та, забравши собі, зник з місця вчинення злочину. При цьому, ОСОБА_6 , висловивши самозасудження свого вчинку та зазначивши про готовність нести кримінальну відповідальність, свою винуватість в учиненні злочину визнав повністю, щиро покаявся та просив суд суворо не карати.

Показання обвинуваченого ОСОБА_6 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння останнім змісту обставин вчинення злочину.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорювали обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, судом було встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, за відсутністю будь-яких сумнівів у добровільності та істинності позиції останніх, за згодою учасників судового провадження, суд провів судовий розгляд кримінального провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що мають істотне значення для вирішення обвинувачення по суті, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом роз`яснено сторонам кримінального провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 в межах висунутого обвинувачення, допитавши останнього, дослідивши письмові матеріали, долучені прокурором відповідно до встановленого порядку, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно в умовах воєнного стану, за обставин, установлених у судовому засіданні, доведено повністю та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 зазначеного Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 зі змінами від 06.11.2009 «Про практику призначення судами кримінального покарання» слід звернути увагу судів на те, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Із системного аналізу положень ст. 23 КПК України та ст. 65 КК України слідує, що питання про наявність чи відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, вирішується судом у нарадчій кімнаті на підставі безпосередньо досліджених доказів.

Так, приймаючи рішення щодо виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, характер, мотиви та обставини вчинення злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України суд визнає «вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку».

Обставиною, яка пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_6 , висловивши самозасудження своєї кримінально караної поведінки та зазначивши про готовність нести кримінальну відповідальність, винуватість у вчиненні злочину визнав повністю та під час допиту в суді зазначив, що шкодує про свій вчинок і розкаюється, що, на переконання суду, свідчить про наявність обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття.

Зважив суд і на дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , зокрема те, що він раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, судимості незняті і непогашені у встановленому законом порядку, має середню освіту, неодружений, має постійне місце реєстрації та проживання, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність.

Враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, беручи до уваги вказані обставини в сукупності, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з його реальним відбуванням.

Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України в разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України в разі, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Відповідно до ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.01.2021 ОСОБА_6 засуджено за сукупністю злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, та визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років на підставі ст. 70 КК України (справа №331/4922/20).

Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.05.2024 ОСОБА_6 звільнено з Державної установи «Кіровоградська виправна колонія (№6)» умовно-достроково на невідбутий строк 01 рік 07 місяців 05 днів на підставі ст. 81 КК України, що свідчить про те, що ОСОБА_6 , будучи особою, до якої застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання вчинив новий злочин, а тому, враховуючи тяжкість злочину, відомості про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про призначення остаточного покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 71 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Заходи забезпечення у кримінальному провадженні не застосовувались.

Керуючись положеннями статей 100, 369-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.01.2021, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк відбування ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі обчислювати з дня приведення вироку до виконання.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- дві купюри по 100 грн, одну купюру 200 грн, одну купюру 50 грн, одну купюру 20 грн, які вилучено в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_6 (постанова від 26.07.2024) - після набрання вироком законної сили повернути власнику за належністю;

- оптичний диск із відеозаписом з камер відеоспостереження ВАРМ «Безпечне місто» (постанова від 09.08.2024), - після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави у рахунок відшкодування витрат на залучення експерта 5 679 (п`ять тисяч шістсот сімдесят дев`ять) грн 60 коп. (Отримувач: ГУК у м. Києві/Оболонський р-н 24060300; Код отримувача ; Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.); Номер рахунку (IBAN): UA0026006; Код класифікації доходів бюджету: 24060300; Найменування коду класифікації доходів бюджету: Інші надходження).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1