Справа № 297/2655/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000068 від 10.03.2022 року,яке поступило з обвинувальним актом по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи достовірно обізнаним про введення на всій території України воєнного стану, а також проведення на території України мобілізації до Збройних Сил України, маючи умисел на виготовлення підроблених документів, довідки про те, що він визнаний не придатним до військової служби з виключенням із військового обліку, з метою перетину державного кордону України, всупереч обмежень, передбачених Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», Законом України «Про правовий режим воєнного стану», усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій та керуючи ними, діючи умисно, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на пособництво у підробленні іншого офіційного документа, який видається установою, що має право видавати такі документи, з метою його подальшого використання, домовився із невстановленою досудовим розслідуванням особою щодо виготовлення підробленого документу на своє ім`я та передав свої персональні анкетні дані для внесення їх до підробленої довідки, відповідно до якої він визнаний непридатним до військової служби із виключенням з військового обліку, начебто виданої медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням точний день та час у невстановленому досудовим розслідуванням місці ОСОБА_4 отримав завідомо підроблений документ довідку від 03.03.2022 року № С-24, відповідно до якої ОСОБА_4 визнаний непридатним до військової служби із виключенням з військового обліку, начебто виданою медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка насправді ІНФОРМАЦІЯ_3 не видавалась та не посвідчувалась, оскільки такий 31.10.2020 року переформовано в ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Крім цього, в подальшому ОСОБА_4 09 березня 2022 року близько 20 години 57 хвилин, під час проходження прикордонного контролю, перебуваючи в міжнародному пункті пропуску через державний кордон України «Косино», який розташований по АДРЕСА_2 , усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій та керуючи ними, діючи умисно, з метою перетину Державного кордону України, всупереч обмежень, передбачених Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України «Про правовий режим воєнного стану», надав військовослужбовцям Державної прикордонної служби України завідомо підроблений документ довідку від 03.03.2022 року № С-24, відповідно до якої ОСОБА_4 визнаний непридатним до військової служби із виключенням з військового обліку, начебто виданою медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка насправді ІНФОРМАЦІЯ_3 не видавалась та не посвідчувалась, оскільки такий 31.10.2020 року переформовано в ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим у такий спосіб використав завідомо підроблений офіційний документ.

Доказами на підтвердження встановлених обставин є наступне.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав частково, при цьому показав, що в кінці лютого на початку березня 2022 року він прибув разом зі своєю родиною до с. Поляна. Потім через декілька днів вони поїхали на заправку, після чого його вітчим зустрічався із чоловіком, який запропонував допомогти в законному виїзді за кордон. Так, через декілька днів вони забрали довідки та поїхали на пропускний пункт, однак були затримані поліцією. Також, обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що визнає вину у наданні працівникам прикордонної служби підробленої довідки. При цьому, зазначив, що свої анкетні дані не надавав та він не був присутній під час розмови вітчима із незнайомим йому чоловіком.

Допитаний за клопотанням сторони захисту в судовому засіданні ОСОБА_6 показав, що являється вітчимом обвинуваченого ОСОБА_4 та вони із сім`єю приїхали в АДРЕСА_3 , де проживали з кінця лютого по 09 березня 2022 року. Так, 07 березня 2022 року на заправці він познайомився із чоловіком, який запропонував надати довідки, які дадуть змогу виїхати законно за кордон. Після отримання довідок, він дав ОСОБА_4 довідку та вони 09 березня 2022 року поїхали в пропускний пункт, де пред`явили вказані довідки. Крім цього, пояснив, що ОСОБА_4 він нічого не повідомляв про порядок отримання вказаних довідок. При цьому, зазначив, що відносно нього було також відкрито кримінальне провадження, де він свою вину визнав.

Разом з цим, суд не бере до уваги покази ОСОБА_6 , оскільки такий не був допитаний в якості свідка під здійснення досудового розслідування та є заінтересованою особою у розгляді даного кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , який є його пасинком.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України підтверджена дослідженими судом письмовими доказами.

Протоколом огляду місця події від 09 березня 2021 року, згідно якого встановлено, що в службовому кабінеті ВПС «КОСИНО» за адресою: АДРЕСА_2 , у двох осіб чоловічої статі було виявлено та вилучено, в тому числі: довідку від 03.03.2022 року № С-24 про непридатність до військової служби; паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (том 1 а.с. 25-27).

Копією листа ІНФОРМАЦІЯ_6 від 12.03.2022 року встановлено, що довідка про непридатність №С-24 від 03.03.2022 року на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 не видавалася (том 1 а.с. 43).

Крім цього, суд констатує, що обвинувальний акт з реєстром матеріалів та матеріалами досудового розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000068 від 10.03.2022 року було подано до суду 13 вересня 2022 року разом із заявою обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку.

Тобто, обвинувачений ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування беззаперечно визнав свою вину у вчинених кримінальних проступках, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, як пособництво у підробленні іншого офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, який надає права з метою використання його підроблювачем або іншою особою та ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Крім того, ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 10 жовтня 2022 року клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження у зв`язку з дійовим каяттям задоволено.

Отже, наведені письмові матеріали свідчать про повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 до моменту розгляду обвинувального акту після скасування Закарпатським апеляційним судом ухвали Берегівського районного суду Закарпатської області від 24.01.2023 року.

Тому, змінені обвинуваченим ОСОБА_4 покази та часткове визнання вини у вчиненні інкримінованих правопорушень, суд розцінює як підставу для уникнення кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Отже, суд обираючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Зокрема, розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання своєї вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Так, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні висловив думку щодо часткового визнання своєї вини у вчиненому кримінальному проступку та. Разом з цим, суд приходить до висновку, що часткове визнання вини на стадії судового розгляду обвинуваченим ОСОБА_4 не підтверджує його відповідного ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України судом не встановлені.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України,судом не встановлено.

Згідно досудової доповіді, беручи до уваги інформацію, що характеризує особу за місцем його проживання/навчання/роботи, умов його життєдіяльності відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення, а також його імовірність небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства. Зважаючи на виявлені фактори ризику вчинення повторного правопорушення (криміногенні потреби) у випадку прийняття судом рішення про звільнення від відбування покарання з випробовуванням, орган пробації вважає доцільним крім обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на особу додаткові обов`язки, передбачені ч. 3 ст. 76 КК України, зокрема: не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали обвинувального акту та матеріали кримінального провадження, керуючись законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що подія кримінальних проступків мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, знайшла своє підтвердження і доведена повністю поза розумним сумнівом.

На думку суду обвинуваченого ОСОБА_4 слід визнати винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, як пособництво у підробленні іншого офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, який надає права з метою використання його підроблювачем або іншою особою; ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

При призначенні виду та розміру покарання, необхідного та достатнього для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого, який свою вину визнав частково, раніше не судимий.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити в межах санкцій ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України із застосуванням ст. 70 КК України у вигляді штрафу, визначивши остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого.

Суд вважає, що таке покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

У відповідності до п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України речові докази, а саме:

-довідку від 03.03.2022 року № С-24, відповідно до якої ОСОБА_4 визнаний непридатним до військової служби із виключенням з військового обліку, начебто виданою медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зберігається у матеріалах кримінального провадження, слід зберігати при матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;

-паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий на прізвище ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який зберігається при матеріалах кримінального провадження, слід повернути обвинуваченому ОСОБА_4 як власнику;

скасувавши арешт на вищевказані речові докази, накладений ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 11.03.2022 року.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 373, 374, 381, 382, ч. 1 ст. 394 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу в розмірі семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11900 (одинадцять тисяч дев`ятсот) гривень 00 копійок;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу в розмірі семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11900 (одинадцять тисяч дев`ятсот) гривень 00 копійок.

У відповідності до п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України речові докази, а саме:

-довідку від 03.03.2022 року № С-24, відповідно до якої ОСОБА_4 визнаний непридатним до військової служби із виключенням з військового обліку, начебто виданою медичною комісією при Дніпровському РВК м. Києва, яка зберігається у матеріалах кримінального провадження зберігати при матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;

-паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий на прізвище ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який зберігається при матеріалах кримінального провадження повернути обвинуваченому ОСОБА_4 як власнику;

скасувавши арешт на вищевказані речові докази, накладений ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 11.03.2022 року.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Берегівський районний суд Закарпатської області протягом 30 діб з моменту його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_8