КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-сс/4809/471/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - ст. 309 КПК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2024 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

переглянула у письмовому провадженні, за апеляційною скаргою адвокатки ОСОБА_5 , яка здійснює захист підозрюваного ОСОБА_6 , ухвалу слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 27.08.2024, якою стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сіверська Артемівського району Донецької області, українця, громадянина України, із професійно-технічною освітою, безробітного, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

продовжено строк дії застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 05.10.2024 року включно, без визначення застави.

ВСТАНОВИЛА:

Органом досудового розслідування здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000253 від 04.07.2024 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 194 КК України.

Підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення оголошено ОСОБА_6 .

Обставини вчинення кримінального правопорушення як їх наразі встановлено органом досудового розслідування, наступні.

ОСОБА_6 , 03.07.2024, приблизно об 11:00 годині, розпивав спиртні напої разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 , 1983 року народження, та знайомим ОСОБА_8 , 1960 року народження, у приміщенні його будинку по АДРЕСА_3 . Під час спілкування між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на ґрунті особливих неприязних стосунків виникла сварка, під час цієї сварки ОСОБА_6 з метою помсти за образи, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , наніс йому лопатою один удар в ліву частину голови. У подальшому, впродовж декількох годин ОСОБА_6 , на території домоволодіння потерпілого, наніс йому ще близько чотирьох ударів по голові та близько десяти ударів ногами по тулубу.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень настала смерть потерпілого ОСОБА_8 .

Згідно із лікарським свідоцтвом про смерть № 2694 від 04.07.2024 року, причиною смерті ОСОБА_8 є субдуральний крововилив, внутрішньочерепна травма.

Крім того, ОСОБА_6 , 04.07.2024 приблизно о 01 годині 00 хвилин, прибув до домоволодіння по АДРЕСА_3 , де, за допомогою газової запальнички, що взяв із собою, умисно підпалив ганчірку, залишив її на кріслі, разом із шматком паперу, тим самим свідомо створив джерело вогню, яке розповсюдилось.

Слідчий СВ відділення поліції № 1 (м. Долинська) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді районного суду із клопотанням про продовження строку дії застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчим суддею дане клопотання задоволено і продовжено застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення застави.

Слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, санкція якого сягає до десяти років позбавлення волі, вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, його (підозрюваного), в цілому, негативні характеристики, судимості у минулому, відсутність досить сталих соціальних зв`язків. Встановлено й наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Із судовим рішенням слідчого судді не погоджується сторона захисту, адвокатка підозрюваного оскаржує ухвалу слідчого судді і в апеляційній скарзі просить скасувати її, застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що підозрюваний не втікає і не переховується; мешкає разом із співмешканкою ОСОБА_7 тривалий час, є внутрішньо переміщеною особою.

Крім того, у справі вже зібрані всі докази, свідки допитані. Підозрюваний добровільно співпрацює із слідством, надає показань, не відмовляється від явки до слідства та суду, вказує, що жалкує про вчинене, зобов`язується з`являтись за першою вимогою органу досудового розслідування або суду.

Жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України, - не доведений.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Учасники судового провадження, будучи повідомленими про дату і час апеляційного розгляду, - в судове засідання не з`явились.

В апеляційній скарзі адвокатка ОСОБА_10 висловила бажання, щоб апеляційний перегляд відбувався за її та підозрюваного ОСОБА_6 відсутності.

Сторона обвинувачення, будучи повідомленою про дату і час апеляційного розгляду заздалегідь та у встановленому процесуальному порядку, між тим не внесла клопотань про відкладення апеляційного перегляду або про апеляційний перегляд лише при участі прокурора.

Згідно із ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Отже, колегія суддів вважає, що проведення апеляційного розгляду можливе за відсутності учасників судового провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 199 КПК України, котрими регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою, клопотання про продовження строку тримання під вартою повинно містити, зокрема, виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Крім того, колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Зважується на практику Європейського суду, - тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, позицію ЄСПЛ, яка висвітлена в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», - суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Слідчим відділенням поліції №1 (м. Долинська) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000253 від 04.07.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 194 КК України.

Підозрюваним у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_6 .

Встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 194 КК України. Підозру повідомлено 05.07.2024.

Підозра ОСОБА_6 (факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_6 міг вчинити правопорушення) підтверджується: протоколами огляду місця від 04.07.2024 з фототаблицями до нього, протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 04.07.2024, протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 від 04.07.2024, протоколом проведення слідчого експерименту від 04.07.2024.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Зважується на практику Європейського суду, - тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, позицію ЄСПЛ, яка висвітлена в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», - суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, відноситься до категорії умисних, тяжких, санкція передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

Наслідки від вчинення кримінального правопорушення тяжкі, невідворотні, у вигляді смерті людини.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 194 КК України, - умисне, тяжке, карається позбавленням волі на строк від трьох до десяти років.

Вчинення кримінальних правопорушень інкримінується при обтяжуючих обставинах.

Також, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються й наступні обставини.

Підозрюваний ОСОБА_6 безробітний, не навчається, проживає із співмешканкою, без утриманців. є внутрішньо переміщеною особою, не має міцних соціальних зв`язків.

Відповідно до матеріалів клопотання, ОСОБА_6 по місцю теперішнього проживання характеризується негативно, зловживає алкогольними напоями, проявляє неповагу до мешканців селища, застосовує фізичне насильство стосовно своєї співмешканки, на нього неодноразово надходили скарги від сусідів.

У даному ж кримінальному провадженні триває розпочате досудове розслідування, строк якого продовжений до 05.10.2024, оскільки необхідно ще провести ряд слідчих дій (отримати висновки експертів, надати їм оцінки, скласти обвинувальний акт, виконати вимоги ст. 290 КПК України тощо).

Можливо стверджувати, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати.

Зокрема, підозрюваний ОСОБА_6 , зважаючи на тяжкість інкримінованого злочину, розуміючи, яка міра покарання загрожуватиме йому у разі визнання винуватим, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відповідальності за його вчинення, в тому числі на тимчасово непідконтрольних територіях України.

Зважаючи на насильницький характер злочину, а також і встановлені факти агресивної поведінки, застосування насильства щодо своєї співмешканки, яка наразі є свідком у кримінальному провадженні, може чинити незаконний вплив на свідків (ще не допитаних судом), з метою зміни ними показань та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Беручи до уваги наведені обставини, наявні об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, намагатиметься перешкодити кримінальному провадженню у інший спосіб.

З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя місцевого суду правильно оцінив наявні ризики та обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування, продовживши стосовно ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту, в тому числі з приводу неврахування слідчим суддею вимог ст. ст. 177-178 КПК України, спростовуються зазначеним вище.

Наявність місця проживання та реєстрації у підозрюваного, періодичного підробітку, як слідує із обставин кримінального правопорушення, що їх встановлено станом на теперішній час досудовим розслідуванням, характеристик особи підозрюваного, на думку колегії суддів, не убезпечать від наявних ризиків.

Відтак, беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість постановленого слідчим суддею судового рішення, тому залишає оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 405, 406, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвокатки ОСОБА_5 , яка здійснює захист підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 27.08.2024, якою стосовно ОСОБА_6 продовжено строк дії застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 05.10.2024 року включно, без визначення застави, залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4