Провадження № 1-кп/201/1095/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000370 від 13.03.2024 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має середню освіту, працює неофіційно, не одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей (27.04.2012 і ІНФОРМАЦІЯ_2 ), мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (у редакції до 11.08.2023 р.),

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

потерпілий ОСОБА_5

представник потерпілого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

1.Обставини, які встановлені судом

Епізод 1

В невстановлений час, однак не пізніше 17.08.2019, ОСОБА_3 маючи злочинний умисел на шахрайське заволодіння чужим майном, вступив в злочинну змову з раніше знайомою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, розподіливши між собою ролі, згідно яких особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження повинна була підшукувати осіб з кола бажаючих оформити необхідні документи для отримання посвідки на постійне проживання у Франції на підставі фіктивного працевлаштування у французській компанії «Societe a Responsabilite Limitee "Progres», а ОСОБА_3 на виконання своєї ролі повинен був здійснювати повний супровід до моменту зустрічі з клієнтом, надавати всю необхідну технічну та іншу допомогу.

Так, 17.08.2019 року в невстановлений час, ОСОБА_3 разом із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебував за адресою АДРЕСА_2 в офісному приміщенні, куди в той день прибув ОСОБА_7 .

Далі, ОСОБА_3 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на шахрайське заволодіння чужим майном шляхом обману, під виглядом оформлення необхідних документів для отримання посвідки на постійне проживання у Франції, переконали ОСОБА_7 в тому, що особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, є генеральним директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекрутінг ЛТД» , яке на підставі договору про надання послуг від 06.02.2019 як виконавець співпрацює з «Societe a Responsabilite Limitee "Progres» (замовником) та надає послуги з пошуку та відбору фахівців у сфері інформаційних технологій для залучення замовником таких осіб як підрядників. Після чого, з метою шляхом обману отримання від ОСОБА_7 грошових коштів та не маючи наміру дійсно виконувати взяті на себе зобов`язання, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та ОСОБА_3 запевнили потерпілого, що після сплати грошових коштів в розмірі 10 000 доларів США, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, укладе з ним трудовий договір в інтересах «Societe a Responsabilite Limitee "Progres», що в подальшому стане підставою для отримання посвідки на постійне проживання у Франції з перспективною подальшого отримання громадянства Європейського союзу.

Так, потерпілий ОСОБА_7 , 17.08.2019 року, перебуваючи за вищевказаною адресою, будучи впевненим, що особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та ОСОБА_3 дійсно можуть надати допомогу в працевлаштуванні закордоном, передав грошові кошти в розмірі 10 000 доларів США, що станом на 17.08.2019 згідно з офіційним курсом Національного банку України дорівнювало 253 200 грн., що є великим розміром, особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та ОСОБА_3 .

Після отримання грошових коштів ОСОБА_3 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, будь-яких дій направлених на працевлаштування потерпілого не виконали, розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 253 200 грн.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчиненому у великих розмірах, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (у редакції до 11.08.2023 року).

Епізод 2

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 18.08.2019 року в невстановлений час, ОСОБА_3 перебував за адресою АДРЕСА_2 в офісному приміщенні, куди в той день прибув ОСОБА_5 .

Далі, ОСОБА_3 , діючи спільно з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, через засоби відеозв`язку, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на шахрайське заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, під виглядом оформлення необхідних документів для отримання посвідки на постійне проживання у Франції, переконали ОСОБА_5 в тому, що особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, є генеральним директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекрутінг ЛТД» , яке на підставі договору про надання послуг від 06.02.2019 як виконавець співпрацює з «Societe a Responsabilite Limitee "Progres» (замовником) та надає послуги з пошуку та відбору фахівців у сфері інформаційних технологій для залучення замовником таких осіб як підрядників. Після чого, з метою шляхом обману отримання від ОСОБА_5 грошових коштів та не маючи наміру дійсно виконувати взяті на себе зобов`язання, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та ОСОБА_3 запевнили потерпілого, що після сплати грошових коштів в розмірі 10 000 доларів США, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, укладе з ним трудовий договір в інтересах «Societe a Responsabilite Limitee "Progres», що в подальшому стане підставою для отримання посвідки на постійне проживання у Франції з перспективною подальшого отримання громадянства Європейського союзу.

Так, потерпілий ОСОБА_5 , 18.08.2019 року, перебуваючи за вищевказаною адресою, будучи впевненим, що особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та ОСОБА_3 дійсно можуть надати допомогу в працевлаштуванні закордоном, передав грошові кошти в розмірі 10 000 доларів США, що станом на 18.08.2019 згідно з офіційним курсом Національного банку України дорівнювало 253 200 грн., що є великим розміром, особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та ОСОБА_3 .

Після отримання грошових коштів ОСОБА_3 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, будь-яких дій направлених на працевлаштування потерпілого не виконали, розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 253 200 грн.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, вчиненому у великих розмірах, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (у редакції до 11.08.2023 року).

2.Позиція обвинуваченого

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні злочину по двом інкримінованим йому епізодам повністю та підтвердив його вчинення при викладених вище обставинах, щиро розкаявся у вчиненому, вибачився перед потерпілим ОСОБА_5 і представником потерпілого ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_6 , просив суд його суворо не карати, запевнив, що у майбутньому більше не буде вчиняти подібного. Повідомив, що в травні 2019 року в парку познайомився з дівчиною, яка представилась ім`ям ОСОБА_8 , її по-батькові вже не пам`ятає. Він запросив її в кафе «Челентано» внизу пр. Поля, де вони пили каву, їли піцу, розмовляли. Вона розповіла, що мешкає в АДРЕСА_3 у неї є квартира на ж/м Перемога. Сказала, що у ОСОБА_9 вона рідко приїздить, лише по справах. Розповіла, що у неї є фірма, назву якої обвинуваченому важко вимовити. За допомогою цієї фірми вона займається працевлаштуванням людей в Парижі і набуття ними громадянства Франції. Вона запропонувала обвинуваченому роботу в цій фірмі, але він сказав, що не розбирається в цьому. Далі вони знов зустрілися через два тижні (точне не пам`ятає) і ОСОБА_8 запропонувала ОСОБА_3 роботу. Додала, що вони разом зможуть заробити значні кошти, але це незаконно і є кримінальним. Обвинувачений спочатку відмовився, але вона назвала суму заробітку і він погодився. Вона сказала, що з 10 000 доларів США заробітком обвинуваченого буде 3000 доларів США. Далі вона запропонувала обвинуваченому знайти офіс, який він знайшов по АДРЕСА_2 . Він зняв його по договору і на наступний день туди приїхала ОСОБА_8 , її все влаштувало і вона сказала, що у неї є двоє людей, яких разом вони зможуть ошукати. Наступного дня на офіс приїхали троє чоловіків, серед яких був присутній зараз у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 , іншого звали ОСОБА_10 . У ОСОБА_11 вже були підготовлені документи, вона їх надала їм, вони прочитали і зі всім погодилися. Один з них підписав документи і одразу передав ОСОБА_11 10 000 доларів США, яка їх взяла, а другий це ОСОБА_5 сказав, що у нього таких коштів з собою немає і вони домовилися зустрітися наступного дня в офісі. Далі ввечері ОСОБА_8 і ОСОБА_3 зустрілися в кафе, де ОСОБА_12 передала ОСОБА_3 3000 доларів США, сказала, що це його заробітна плата. Повідомила, що наступного дня прийде інший чоловік, дала ОСОБА_3 документи і сказала, що не зможе бути в офісі, але зможе вийти на відеозв`язок по вайберу і дала ОСОБА_3 мобільний телефон із сім-карткою. ОСОБА_8 сказала передати документи другому чоловікові і отримати від нього кошти в сумі 10 000 США. Наступного дня в офіс прийшов ОСОБА_5 , якому ОСОБА_3 дав документи. Далі ОСОБА_3 включив відеозв`язок з ОСОБА_13 по вайберу по телефону, який вона напередодні дала ОСОБА_3 , і вона спілкувалася з ОСОБА_5 . Зміст розмови ОСОБА_3 не чув. Далі той чоловік підписав документи, передав ОСОБА_3 10 000 США і пішов. Далі ОСОБА_3 зателефонував ОСОБА_11 і повідомив про отримання грошей. Вони домовилися зустрітися ввечері в кафе. Далі ввечері вони зустрілися в кафе «Челентано» внизу пр. Поля, де ОСОБА_3 передав ОСОБА_11 отримані від ОСОБА_5 10 000 доларів США, з яких ОСОБА_12 повернула ОСОБА_3 3000 доларів США і сказала, що це його заробіток від другого чоловіка. Далі вона спитала, чи є у ОСОБА_3 знайомі, яких можна ошукати, він відповів, що немає і в таких справах він більше не хоче брати участь і вони далі розійшлися і більше не перетиналися. Також в тому кафе ОСОБА_3 повернув ОСОБА_11 мобільний телефон з сім-карткою, вона її витягнула і зламала, також вона зламала мобільний телефон. ОСОБА_3 хотів з нею ближче познайомитися як з жінкою, але вона сказала, що її цікавить лише бізнес, а не особисті стосунки. Вони розійшлися. Також ОСОБА_3 повідомив, що ОСОБА_5 , який присутній в залі судового засідання, він повернув 5000 доларів США 20.11.2024 і повернув іншому потерпілому ОСОБА_7 5000 доларів США.

3.Позиція потерпілих

Потерпілий ОСОБА_5 підтвердив, що в обвинувальному акті все викладене вірно, також він підтвердив покази обвинуваченого ОСОБА_3 . Повідомив, що інший потерпілий ОСОБА_14 є його товаришем. В 2019 році вони хотіли виїхати у Францію на заробітки. Йому ОСОБА_10 запропонував поїхати в офіс на фірму, яка займається працевлаштуванням у Франції. Вони зустрілися в офісі на АДРЕСА_2 . Там був обвинувачений ОСОБА_3 і дівчина, яка представилася ОСОБА_15 . В перший день вона дала їм документи, ОСОБА_10 їх підписав і дав їй 10 000 доларів США. Таких коштів у ОСОБА_5 в той день з собою не було і вони домовилися зустрітися наступного дня. Наступного дня ОСОБА_5 разом із ОСОБА_10 поїхали в офіс на АДРЕСА_2 , але там був лише ОСОБА_3 . Він дав їм телефон, по якому вони спілкувалися по відео по вайберу з ОСОБА_13 щодо документів і працевлаштування. Вона пообіцяла їм виїзд на роботу у Францію за два тижні. ОСОБА_5 підписав документи і передав ОСОБА_3 10 000 доларів. ОСОБА_3 пообіцяв, що через два тижні вони будуть у Франції. Далі через два тижні вони почали телефонувати на відомі їм номери, але вони були вимкнені. Вони усвідомили, що їх кинули на гроші. В подальшому ОСОБА_3 повернув йому 5000 доларів США, пообіцявши повернути іншу суму у найближчий час. Просив призначити покарання, яке не пов`язане з реальним позбавленням волі.

Представник потерпілого - адвокат ОСОБА_6 , який представляє інтереси потерпілого ОСОБА_7 , надав суду заяву від його довірителя ОСОБА_7 , в якій останній просив провести підготовче засідання і розглянути справу без його участі, за участю його представника - адвоката ОСОБА_6 . Призначити покарання, яке не пов`язане із реальним позбавленням волі. Адвокат повідомив, що ОСОБА_3 повернув його довірителю 5000 доларів США, пообіцявши повернути іншу суму у найближчий час.

4. Докази, які досліджені судом

Прокурор надав усне клопотання про розгляд справи у скороченому провадженні, на підставі частини 3 ст. 349 КПК України, проти якого обвинувачений і інші учасники не заперечили.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву в добровільності та істинності його позицій немає.

Сторонам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченого, також допитав присутнього у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_5 , дослідив документи, які характеризують особу обвинуваченого і документи, які підтверджують процесуальні витрати.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими, суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

5.Висновок суду про винуватість

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 по двом інкримінованим йому епізодам шахрайства повністю і об`єктивно доведена.

Суд вважає, що по першому епізоду умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчиненому у великих розмірах, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (у редакції до 11.08.2023 року), вірно. По другому епізоду умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, вчиненому у великих розмірах, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (у редакції до 11.08.2023 року), вірно.

6.Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд

Загальні положення

Під час вчинення кримінального правопорушення, за даним кримінальним провадженням, обвинувачений був осудним у розумінні ст. 19 КК України.

При призначенні покарання, згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч.2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання

Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, оскільки він критично оцінив вчинений ним злочин по двом інкримінованим йому епізодам, своєю поведінкою під час досудового розслідування та судового провадження прагнув зменшити негативні наслідки своєї протиправної поведінки, що проявилось в осуді вчиненого та добровільному частковому відшкодуванні шкоди обом потерпілим.

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання, судом не встановлено.

Призначення покарання

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненого, даних про особу обвинуваченого, його соціального та матеріального становища, стану здоров`я, статі та віку, неперебування на обліку у лікарів нарколога і психіатра, рівень культури та освіти, соціально-психологічних рис, наявності пом`якшуючої і відсутності обтяжуючої покарання обставин, на думку суду, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, встановлений санкцією інкримінованої частини статті.

Згідно ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Виходячи з усіх обставин справи, думки прокурора, який просив призначити покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, думки потерпілих, які просили призначити покарання, яке не пов`язане із реальним позбавленням волі, наслідків вчиненого злочину (частина коштів повернута потерпілим), наявність на утриманні у обвинуваченого, який щиро розкаявся, двох неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства, а тому вважає, що обвинуваченого слід звільнити від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Призначене покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Призначаючи обвинуваченому зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого і перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

При цьому підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

7.Вирішення цивільного позову

У даному кримінальному провадженні цивільного позову про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином, пред`явлено не було.

8.Вирішення питання про долю речових доказів

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.

9.Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому не обирався, клопотань про його застосування не надходило, враховуючи вимоги ст. ст. 131, 132, 177, 178 КПК України і дані про особу обвинуваченого, суд не вбачає підстав для його застосування.

Судові витрати, які понесені на залучення експертів, відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (у редакції до 11.08.2023 року), та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до положень ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 2 (два) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Запобіжний захід не застосовувався.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази відсутні.

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1