Справа № 459/2079/21
Провадження № 1-в/459/101/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року Червоноградський міський суд Львівської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шептицькому подання провідного спеціаліста Червоноградського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області про приведення вироку у відповідність згідно з діючим законодавством

У С Т А Н О В И В:

02.10.2024 провідним спеціалістом ОСОБА_4 за погодженням з начальником відділу Червоноградського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_5 подано до суду подання про приведення вироку у відповідність згідно з діючим законодавством, в якому представник просить розглянути питання щодо приведення вироку Червоноградського міського суду Львівської області від 09.11.2023 відносно ОСОБА_6 у відповідність до діючого законодавства в частині кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

В обґрунтування подання представник зазначив, що 9 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-ІХ. Цим законом внесені зміни до ст. 51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно вироку Червоноградського міського суду Львівської області від 09.11.2023 сума заподіяних збитків, завданих ОСОБА_6 по епізоду за ч.2 ст. 185 КК України становить 1300 грн. Відтак, у зв`язку із вищевикладеним представник просить привести даний вирок у відповідність із діючим законодавством.

Прокурор у судовому засіданні, яке відбулося 21.10.2024 клопотання представника органу пробації підтримав, просив його задовольнити, вважаючи що це покращує становище засудженого.

Представник уповноваженого органу з питань пробації в судове засідання не з`явилася, проте подала заяву про розгляд подання у її відсутності. Також зазначила, що подання підтримує та просить його задовольнити.

Засуджена у судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, підтвердження чого міститься в матеріалах справи.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Відтак, зважаючи на те, що розгляд даного подання покращує становище засудженої, суд вирішив розглянути його у її відсутності, оскільки її неявка не перешкоджає розгляду подання.

Дослідивши матеріали подання та особову справу засудженої, суд встановив наступне.

Вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 09.11.2023 ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України та призначено покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді одного року позбавлення волі, за ч. 2 ст. 190 КК України у виді одного року позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень призначено остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді одного року шести місяців позбавлення волі та на підставі статті 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком 1 (один) рік, на підставі статті 76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки.

Вказаний вирок набрав законної сили 10.12.2023.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Так, положеннями частини 1 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а відтак, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір викраденого майна перевищує розмір, встановлений у статті 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

За правилами пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно із підпунктом 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01.01.2021 (час вчинення злочину за ч. 2 ст. 185 КК України) становив 2189 грн, а отже, сума соціальної пільги у 2021 році становила 1094 гривні 50 копійок.

Відтак, станом на 01.01.2021 (враховуючи редакцію Закону № 3886-IX) кримінально каранним було діяння, якщо розмір викраденого майна перевищував 2 189 гривень (1094,50*2 = 2189 грн).

Судом встановлено, що вартість викраденого обвинуваченою ОСОБА_6 майна по епізоду за 05.02.2021 (за ч. 2 ст. 185 КК України) складала 1300 гривень, що в силу Закону №3886-IX може бути лише підставою для адміністративної відповідальності.

Вищевикладені обставини і стали підставою для звернення Червоноградського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області із даним поданням.

Відповідно до частин 2, 3 статті 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 1 статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння і дія цього Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання (ч. 2 ст. 74 КК України).

Пункт 13 частини 1 статті 537 КПК України та ст. 539 КПК України передбачає, що під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

З огляду на викладене, засуджена ОСОБА_6 підлягає звільненню від невідбутої частини покарання у виді одного року позбавлення волі, призначеного вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 09.11.2023 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Разом з цим варто зазначити, що звільнення засудженої від покарання у цій частині тягне за собою необхідність виключення кваліфікуючої ознаки повторність за епізодом від 11.03.2023 (заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно ч. 2 ст. 190 КК України) та перекваліфікацію дій обвинуваченої з частини 2 статті 190 КК України на частину 1 статті 190 КК України.

Проте, вирішуючи питання, яке виникло під час виконання даного вироку суд не в змозі перекваліфіковувати дії засудженої особи з ч. 2 ст. 190 КК України на ч. 1 ст. 190 КК України, адже прийняття такого рішення відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України можливе лише під час судового провадження, а норми ст. ст. 537, 539 КПК України вчинення судом таких дій не передбачають.

Відтак, оскільки кримінальна караність частини діянь, за вчинення яких засуджено ОСОБА_6 , усунуто, суд дійшов до висновку про те, що ОСОБА_6 слід вважати засудженою за ч. 2 ст. 190 КК України до одного року позбавлення волі із застосуванням ст. 75, 76 КК України.

Внаслідок звільнення від покарання у виді одного року позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, необхідність застосування у вироку Червоноградського міського суду Львівської області від 09.11.2023 положень ч. 1 ст. 70 КК України та призначення покарання за сукупністю злочинів відпала.

За таких обставин, подання провідного спеціаліста Червоноградського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області про приведення вироку у відповідність згідно з діючим законодавством підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання провідного спеціаліста Червоноградського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області про приведення вироку у відповідність згідно з діючим законодавством задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України негайно звільнити засуджену ОСОБА_6 від невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 09.11.2023 за ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Вважати ОСОБА_6 такою, що засуджена вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 09.11.2023 за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі із застосуванням ст. 75, 76 КК України.

Виключити у вироку Червоноградського міського суду Львівської області від 09.11.2023 вказівку на застосування ч. 1 ст. 70 КК України у зв`язку з декриміналізацією вчиненого ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

В решті вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 09.11.2023 стосовно ОСОБА_6 - залишити без змін та продовжити його виконання за ч. 2 ст. 190 КК України.

Копію ухвали негайно вручити прокурору, представнику органу пробації та направити засудженій.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суд Львівської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1