Справа № 446/1626/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2024 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ;

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

захисника ОСОБА_5 ;

при розгляді у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 05.04.2024 за №0000092 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

30.07.2024 прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону передано до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.04.2024 за №0000092 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 407 КК України.

Ухвалою суду від 30.07.2024 призначено підготовче судове засідання з розгляду цього кримінального провадження.

30.09.2024 прокурор ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 407 КК України і відносно нього вже було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Вказує, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені у ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування від прокуратури та суду, оскільки покарання, яке загрожує обвинуваченому полягає у позбавленні волі від 5 до 10 років; ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні - військовослужбовців своєї військової частини, з метою схиляння їх до зміни або відмови від надання правдивих свідчень у суді, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій; ризик вчинення перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом вчинення самокаліцтва або симулювання хвороби, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом; також може вчинити інші військові злочини, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжких військових злочинів. З метою безперешкодного судового розгляду у кримінальному провадженні у найкоротший строк, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, зокрема своєчасної явки за викликом до прокурора і суду, а також запобігання вказаним ризикам просить продовжити обвинуваченому строк застосування запобіжного заходу на 60 днів.

Прокурор ОСОБА_6 у підготовчому засіданні подане клопотання підтримав з мотивів викладених в ньому, а тому вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. Причому прокурор зазначив, що за приписами чинної редакції статті 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які обвинувачуються за ст. 402, 407 КК України застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в підготовчому засіданні щодо продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою заперечив. Вважає, що відсутні ризики визначенні ст. 177 КПК України для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, а тому просив у випадку якщо суд прийде до переконання про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначити розмір застави або домашнього арешту. Так, на думку захисника, яка висловлена у його письмових запереченнях та висловлена усно в судовому засіданні, ризик переховування від суду відсутній, оскільки обвинувачений не зацікавлений у такому переховуванні, оскільки з часу внесення відомостей до ЄРДР до моменту розгляду цього клопотання обвинувачений жодним чином не намагався втекти чи уникнути відповідальності. Вказує, що попереднє засудження обвинуваченого не має жодного правового значення, так як така судимість погашена за закінченням відповідних строків. Щодо впливу на свідків, то на думку захисника, оскільки таких випадків не було зафіксовано, то підстави для такого висновку відсутні, а ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином є недоведеним.

Також, захисник вважає, що до обвинуваченого можливо застосувати більш м`які запобіжні заходи, оскільки такі як домашній арешт унеможливлять вплив на свідків, а застава у розмірі 20 прожиткових мінімумів є посильна для обвинуваченого, який утримує 4 дітей.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому засіданні заперечив щодо продовження йому строку тримання під вартою, просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді застави або домашнього арешту. Зокрема посилався на наявність на його утриманні четверо неповнолітніх дітей, дружини, яких він повинен утримувати та забезпечувати. Запевнив, що не має наміру переховуватися від суду та слідства, а щодо можливого впливу на свідків, то вважає що такий вплив є неможливим через те, що всі свідки є військовослужбовцями, які вищі за його звання, носять зброю та перебувають під охороною. Також вказує, що він має намір служити, оскільки він проходить службу за контрактом, має досвід бойових дій, оскільки здійснював відбиття ракетних атак ворога, а його залишення військової служби було пов`язано з наявністю відповідного захворювання.

Заслухавши учасників кримінального провадження, розглянувши питання доцільності продовження строку тримання під вартою, суд встановив наступні обставини справи та виходить з наступних мотивів.

Згідно з обвинувальним актом у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.04.2024 за №0000092 ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 407 КК України, тобто у непокорі, вчиненій в умовах воєнного стану та самовільному залишенні військової частини без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 25.06.2024 підозрюваному ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 23.08.2024 включно.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 09.07.2024 ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 25 червня 2024 року, якою до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін.

Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 06.08.2024 ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, до 05.10.2024 включно.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 14.08.2024 ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 06.08.2024 залишено без змін.

На даний час, на стадії підготовчого судового засідання, прокурор клопоче перед судом про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого з мотивів наведених вище.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 розділу ІІ КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 199 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Розглянувши питання доцільності строку тримання під вартою обвинуваченого, оцінивши доводи всіх учасників процесу, суд дійшов висновку про збереження на даний час тих ризиків, які існували на час обрання запобіжного заходу і які передбачені у ст. 177 КПК України.

Зокрема, існує ризик і він не зменшився, що обвинувачений може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки можливе притягнення до кримінальної відповідальності у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років та суворість покарання за кримінальні правопорушення у виді позбавлення волі на такий строк може бути розцінена обвинуваченим більш небезпечним ніж переховування та втеча.

Даний ризик суд оцінює також у сукупності з іншими обставинами справи, таким як обвинувачення ОСОБА_4 зокрема за непокору, тобто відкриту відмову виконувати наказ начальника, вчинений в умовах воєнного стану, що на переконання суду повинно бути оцінено судом у ході судового розгляду, а до цього моменту має місце ризик можливого переховування від органу досудового розслідування та суду.

Причому суд зазначає, що згідно практики ЄСПЛ, саме по собі обвинувачення не може слугувати виправданням попереднього ув`язнення, однак у таких рішеннях ЄСПЛ звертав увагу саме на тривалість такого попереднього ув`язнення, яке не може бути виправдано одною лише тяжкістю обвинувачення. У даній справі, обвинувачений ОСОБА_4 перебуває під вартою згідно ухвали слідчого судді від 25.06.2024, тобто на момент вирішення даного клопотання пройшло лише трохи більше трьох місяців, що не може бути визнано як тривале попереднє ув`язнення.

Також, суд вважає доведеним ризик впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки перебуваючи на волі та продовжуючи перебувати на військовій службі, обвинувачений може впливати на свідків - інших військовослужбовців частини НОМЕР_1 , де він проходить службу, та які на даний час ще не допитані судом, з метою схиляння їх до зміни або відмови від надання свідчень.

Причому суд відхиляє покликання обвинуваченого та його захисника, що вплив на таких свідків є неможливим, оскільки вони всі є військовослужбовці, носять зброю та перебувають під охороною. Так, на переконання суду, саме та обставина, що і свідки і обвинувачений є військовослужбовцями, які мають право носити зброю, а в країні оголошено воєнний стан, якраз і вказує на нестабільність таких відносин і високий ризик позапроцесуального впливу на свідків.

Обґрунтованим суд визнає ризик перешкоджання обвинуваченим кримінальному провадження іншим чином, оскільки розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину ОСОБА_4 , маючи певні навички використання зброї як військовослужбовець, перебуваючи на волі може умисно дійсно вчинити самокалічення чи симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування.

Даний ризик у сукупності з іншими обставинами справи, а саме обвинувачення щодо самовільного залишення військової частини та непокори обвинуваченим, вчинення ним інших дій щодо звільнення з військової служби, може мати місце та вказує на необхідність продовження строку дії запобіжного заходу.

Одночасно, суд також визнає обґрунтованим ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень чи продовження вчиненого кримінального правопорушення. Так, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 в умовах воєнного стану та відмови виконувати бойові завдання.

Крім того, ОСОБА_4 є особою, яка відповідно до ст. 89 КК України раніше не судима, оскільки строки притягнення за кримінальне правопорушення, за яке він був засуджений у 2010 році до позбавлення волі спливли. Суд погоджується з доводами захисника про те, що така обставина не має правового значення для вирішення даного питання. Проте, обвинувачений обвинувачується у вченні двох окремих злочинів, які на переконня прокурора є самостійними та вчиненими в умовах воєнного стану.

А тому, у сукупності таких обставин, суд погоджується з доводами прокурора, що існує ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень.

Водночас, застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам і не забезпечить визначеної ст. 177 КПК України мети застосування запобіжного заходу, а саме є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Доводи захисника та самого обвинуваченого щодо можливості застосування відносно обвинуваченого застави чи домашнього арешту суд відхиляє.

Так, згідно ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

За таких обставин, суд дійшов переконання, що обвинуваченому необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 днів, так як за наявності вищенаведених ризиків та особи обвинуваченого, а також з урахуванням стадії кримінального провадження, таке продовження є виправданим та доцільним і не знаходить підстав для застосування відносно нього більш м`яких запобіжних заходів.

При цьому згідно з абзацом восьмим частини четвертої статті 183 КПК України під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Відтак з врахуванням наведених положень та з врахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, суд приймає рішення не визначати обвинуваченому розмір застави.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 315 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 28 листопада 2024 року включно.

Копію ухвали після її оголошення негайно вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, а також направити начальнику Львівського слідчого ізолятора Управління Державної Пенітенціарної служби України у Львівській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляції безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали, а обвинуваченим протягом п`яти днів з дня вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 30.09.2024.

Суддя ОСОБА_1