Справа № 635/363/23
Провадження №1-кп/635/345/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_3

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_4

захисник адвокат ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Коротич Харківського району Харківської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

в провадженні Харківського районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження № 00000012 від 12 січня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор у судовому засіданні просила продовжити строк застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вказала, що продовжують існувати ризики передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, обвинувачений а період військового стану може переховуватись від суду, оскільки він обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років та від 5 до 8, не працевлаштований, проживав у будинку потерпілого і не має стійких соціальних зв`язків. Також, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він не має законних джерел існування і обвинувачується у вчиненні корисливого злочину, раніше був засуджений за вчинення кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи та у суді розглядається інше кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_4 . За викладених обставин, враховуючи особу обвинуваченого, інший більш м`який запобіжний захід не може забезпечити запобіганню існуючих ризиків.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти продовження застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив змінити на більш м`який у виді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала позицію свого довірителя та вказала, що прокурором не доведено, що ризики передбачені п. 1 і п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, в тому числі, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, при цьому ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника суд, приходить до наступного.

Ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 10 листопада 2022 року у відношенні ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, дія якого продовжувалась ухвалами Харківського районного суду Харківської області, останній раз 01 серпня 2024 року на строк до 28 вересня 2024 року.

Аналізуючи доводи прокурора, обвинуваченого, захисника, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню, оскільки продовжують існувати ризики передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і інший більш м`який запобіжний захід не може запобігти вказаним ризикам. Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 185 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі, відповідно на строк від 7 до 10 років та від 5 до 8 років, не працевлаштований і не має стійких соціальних в`язків, тому може переховуватися від суду, щоб уникнути покарання. Також, може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не має законних джерел існування, обвинувачується у вчиненні корисливого злочину, раніше був засуджений за вчинення кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, у суді розглядається інше кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_4 .

За викладених обставин, суд, вважає про наявність достатніх підстав для продовження строку застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобіганню існуючим ризикам.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 185 КК України продовжити до 18 листопада 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1