Справа № 274/8688/24 Провадження № 1-в/0274/1327/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2024 м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за поданням державної установи "Бердичівська виправна колонія (№ 70)" про приведення вироку у відповідність до закону щодо засудженого

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Владиславка Миронівського району Київської області, раніше не судимий,

в с т а н о в и в :

до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшло подання державної установи "Бердичівська виправна колонія (№ 70)" про приведення вироку Військового апеляційного суду Центрального регіону України від 27.07.2004 із врахуванням ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області, від 03.07.2023 щодо ОСОБА_4 у відповідність до Закону України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Установа виконання покарань звернулася до суду із заявою про проведення судового засідання без участі представника установи.

Засуджений в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд подання без його участі, заперечень не висловив.

Суд не визнає явку засудженого та представника установи виконання покарань в судове засідання обов`язковою та вважає за можливе розглянути подання без їх участі.

Прокурор в судовому засіданні заперечила проти задоволення подання.

Перевіривши доводи подання та додані до нього матеріали, заслухавши думку прокурора, суд доходить таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України.

Судом встановлено, що вироком Військового апеляційного суду Центрального регіону України від 27.07.2004 ОСОБА_4 призначено покарання за:

- ч. 1 ст. 187 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 6 років;

- ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки;

- ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки;

- ч. 1 ст. 115 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 15 років;

- п.п. 9, 13, ч. 2 ст. 115, КК України у вигляді довічного позбавлення волі.

У відповідності до ст. 70 КК України, остаточне покарання ОСОБА_4 визначено шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, та призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 27.10.2004.

Ухвалою від 03.07.2023 Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області замінено засудженому ОСОБА_4 покарання у виді довічного позбавлення волі за вироком Військового апеляційного суду Центрального регіону України м. Києва від 27.07.2004 покаранням у виді позбавлення волі на строк 18 (вісімнадцять) років, строк якого обчислювати з дня заміни покарання - 03.07.2023.

Ухвала набрала законної сили 03.10.2023.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 набув чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що після набрання чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо вартість майна, яке було предметом правопорушення, перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме: два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

З наданого установою виконання покарань копії вироку Військового апеляційного суду Центрального регіону України від 27.07.2004 вбачається, що ОСОБА_4 вчинив у 2002 році кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: будучи обізнаним про наявність у голуб`ятні на подвір`ї громадянина ОМЕЛЬЧЕНКА, за адресою: АДРЕСА_1 , мисливської рушниці, таємно від оточуючих, маючи умисел на викрадення чужого майна, проник до вказаної голуб`ятні, з якої викрав, не зареєстровану у встановленому законом порядку, мисливську рушницю ІЖ-К № НОМЕР_1 , що належала громадянину ОМЕЛЬЧЕНКУ, вартістю 35 грн. Тобто, майно було викрадено у фізичної особи.

Стаття 51 КУпАП в редакції, яка діяла на час скоєння (кінець листопада початок грудня 2002 року) ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, встановлювала адміністративну відповідальність за дрібне розкрадання державного або колективного майна шляхом крадіжки (крім випадків вчинення її з проникненням у приміщення чи інше сховище), шахрайства, привласнення, розтрати чи зловживання службовим станом (частина перша статті 51), а також за дрібне розкрадання державного або колективного майна, що призвело до розукомплектування автомобілів, тракторів, сільськогосподарської та іншої техніки при перевезенні залізничним, водним та іншим транспортом, а також у місцях постійного або тимчасового зберігання (частина друга статті 51). Розкрадання державного або колективного майна визнавалося дрібним, якщо вартість викраденого не перевищувала трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановленого законодавством України.

Таким чином, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, на час його скоєння ОСОБА_4 , не могло бути адміністративним правопорушенням незалежно від вартості викраденого майна, яке не перебувало в державній або колективній власності.

Адміністративна відповідальність за дрібне викрадення чужого майна (в т.ч. й приватного майна) була введена Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» від 02.06.2005 № 2635-IV, який набрав чинності 30.06.2005.

При цьому, стаття 51 КУпАП в редакції від 30.06.2005 встановлювала, що викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до зазначеного, набрання чинності Законом № 3886-IX не може бути правовою підставою для звільнення ОСОБА_4 на підставі ч. 2 ст. 74 КК України від призначеного вироком Військового апеляційного суду Центрального регіону України від 27.07.2004 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України.

Керуючись ст. 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні подання державної установи "Бердичівська виправна колонія (№ 70)" про приведення вироку Військового апеляційного суду Центрального регіону України від 27.07.2004 із врахуванням ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.07.2023, щодо ОСОБА_4 у відповідність до Закону України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 15.11.2024 о 16.30 год.

Суддя ОСОБА_1