Справа 350/1116/24
Номер провадження 1-кп/350/142/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2024 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000079, яке внесене в ЄРДР 22.04.2024 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , працюючого різноробочим у ФОП, українця, громадянина України, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286-1 ч.1 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його законного представника ОСОБА_3 ,

представника ювенальної превенції ВП № 2 ( сел.Рожнятів) Калуського РВП ГУНП ОСОБА_6 ,

установив:

Обвинувачений ОСОБА_3 будучи особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що знижує увагу та швидкість реакції, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

22.04.2024 приблизно о 01 год. обвинувачений ОСОБА_3 , не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керуючи мотоциклом марки "SHINERAY» н.з. НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 являється ОСОБА_3 і будучи відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, учасником дорожнього руху, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що знижувало швидкість реакції та уваги, а також не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, рухаючись ділянкою автодороги по вул. Незалежності в селі Петранка, на якій відсутня дорожня розмітка у напрямку до ліцею на спуску дороги неподалік приміщення ФАПу с.Петранка проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, а також власний фізіологічний стану результаті чого втратив керування ним, та допустив виїзд за межі правого краю проїзної частини дороги, після чого з`їхав у кювет, де у подальшому, будучи не керованим, транспортний засіб впав, внаслідок чого мотоцикл отримав механічні пошкодження, а неповнолітня пасажир автомобіля ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження.

При цьому ОСОБА_3 , порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

підпункт «а» пункту 2.1 в якому зазначено, що водій механічного транспортного засобу повинен при собі мати посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

підпункт «б» пункту 2.3 в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

підпункт «б» пункту 2.9 в якому зазначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також в стані алкогольного сп`яніння, що знижують швидкість реакції і увагу;

- п. 12.1, згідно якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- п. 12.3, який вказує, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, виконання яких було необхідною і достатньою умовою для запобігання указаної дорожньо-транспортної пригоди, у результаті чого потерпіла ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді травми правої ноги із закритим багато уламковим переломом стегнової кістки із зміщення, що викликало необхідність проведення операцій ( 22.04.2024 року. Скелетний витяг за гористість в/гомілкової кістки.14.05.2024. БІОС правої стегнової кістки титановим стержнем); закритий перелом лівої ключиці із зміщенням уламків, що викликало необхідність проведення операції (24.04.2024 року. Остеосинтез лівої ключиці спицею.) відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як таких, які не є небезпечними для життя у момент спричинення, та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із порушенням водієм ОСОБА_3 правил дорожнього руху на настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, суду дав показання, що дійсно вчинив його за вищевикладених обставин. У вчиненому щиро розкаюється, просить не призначати йому суворе покарання. Обіцяє, що вчиняти правопорушення більше не буде.

Потерпіла ОСОБА_7 та її законний представник у судове засідання не прибули, однак подали заяву про розгляд провадження за їхньої відсутності, крім того зазначили, що винний повністю відшкодував завдані кримінальним правопорушенням збитки, просили суворо його не карати.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286-1 ч.1 КК України підтверджена дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколом огляду місця події від 22.04.2024 зі схемою та фототаблицею (а.с.32-41), протоколом огляду транспортного засобу від 22.04.2024 (а.с.45-51), копією роздруківки технічного засобу Драгер (а.с.52), копією висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.53). висновком експерта №СЕ-19/109-24/5869-ІТ від 04.06.2024 (а.с.56-59), висновком експерта №88 від 26.06.2024 (а.с.60-62).

Аналіз та оцінка наданих стороною обвинувачення доказів даю суду підстави прийти до переконання, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковані за ст.286-1 ч.1 КК України, оскільки він будучи особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що знижує увагу та швидкість реакції, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_3 його мати ОСОБА_3 суду пояснила, що її син добре навчався, неконфліктна людина, відповідальний, має гарні довірливі стосунки з батьками, вони можуть забезпечити його належну та правомірну поведінку.

Під час судових дебатів прокурор просила визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286-1 ч.1 КК України, однак звільнити його від покарання на підставі ст.105 КК України, застосувавши до нього примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд його матері ОСОБА_3 , до 08.08.2025.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 та його законний представник ОСОБА_3 просили звільнити обвинуваченого від покарання та застосувати до нього примусові заходи виховного характеру, у виді передачі його під нагляд матері до досягнення ним повноліття.

Відповідно до ст.487 КПК України суд під час судового розгляду даного кримінального провадження з`ясував умови життя та виховання неповнолітнього обвинуваченого: 1) склад сім`ї неповнолітнього, обстановку в ній, взаємини між дорослими членами сім`ї та дорослими і дітьми, ставлення батьків до виховання неповнолітнього, форми контролю за його поведінкою, морально-побутові умови сім`ї; 2) обстановку в школі, іншому навчальному закладі, де навчається або працює неповнолітній, його ставлення до навчання, взаємини з вихователями, учителями, однолітками, характер і ефективність виховних заходів, які раніше застосовувалися до нього; 3) зв`язки і поведінку неповнолітнього поза домом, навчальним закладом та роботою.

Судом досліджено досудову доповідь органу пробації, згідно якої повторне вчинення обвинуваченим злочинів має низький ступінь вірогідності, його виправлення можливе в умовах без ізоляції від суспільства, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має достатні умови для виховання та розвитку, проживає у благонадійній родині.

Відповідно до положень ст. 497 КПК України якщо суд під час судового розгляду дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього обвинуваченого без застосування кримінального покарання, то може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 1,2 статті 105 КК України передбачено, що неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.

У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру:

1) застереження;

2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього;

3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання;

4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків;

5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

Таким чином, суд управі звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності сукупності таких умов: а) неповнолітній вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин; б) неповнолітній щиро розкаявся; в) поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття; г) на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання. У разі встановлення трьох попередніх умов на момент постановлення вироку суд управі вважати неповнолітнього таким, що не потребує застосування покарання.

Рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру ухвалюється за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду.

При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань "звільнення від покарання" (ч.ч.4 і 5 ст.74, ч.1ст.105 КК України), "звільнення від відбування покарання" (ст.ст.75, 79, 104 КК України), "звільнення від призначеного покарання" (ст.78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, ухвалюючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст.373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст.105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 05 грудня 2019 року у справі №754/5884/19).

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. п. 1, 2 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» визначено, що судам необхідно додержуватись вимог законодавства, що регулює застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітніх, котрі вчинили злочини у віці до 18 років. В кожному випадку вирішення питання про відповідальність неповнолітнього за злочин невеликої або середньої тяжкості необхідно обговорити можливість застосування до нього примусових заходів виховного характеру замість кримінального покарання.

Згідно з п. 16 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.01.2017 року № 223-66/0/4-17 «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх» рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» від 15 травня 2006 року № 2, передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105КК), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Особами, які заміняють батьків, є, зокрема, усиновителі, опікуни і піклувальники. Строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

З досудової доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_3 вбачається, що його виправлення можливе без позбавлення або обмеження волі та не становить небезпеки для суспільства.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, обставин справи, наведених виключно позитивних даних про особу неповнолітнього ОСОБА_3 , ставлення обвинуваченого до скоєного, його щире каяття та неповнолітній вік, враховуючи положення кримінального кодексу, якими встановлено особливості відповідальності та покарання неповнолітніх, суд приходить до висновку про можливість виправлення неповнолітнього обвинуваченого без застосування кримінального покарання, та про можливість звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру, передбачених ч.2 ст.105 КК України, а саме передачі ОСОБА_3 під нагляд його матері ОСОБА_3 .

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Рожнятівського районного суду від 29.04.2024 (справа № 350/717/24 номер провадження 1-кс/350/237/2024, на мотоцикл марки "SHINERAY» н.з. НОМЕР_1 який належить власнику ОСОБА_3 , скасувати.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз.

Процесуальні витрати згідно матеріалів кримінального провадження складають 3786,40 грн за проведення експертизи у кримінальному провадженні.

У кримінальному провадженні щодо неповнолітнього суд може покласти процесуальні витрати на батьків, опікунів або піклувальників. Ухвалення судом обвинувального вироку зі звільненням від покарання не є підставою для звільнення засудженого від відшкодування процесуальних витрат на користь держави.

Тому, із обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави слід стягнути процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, в розмірі 3786,40 грн.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 498, 500, 501 КПК України, статтями 97, 105 КК України, суд-

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286-1 ч.1 КК України.

На підставі ст.105 КК України звільнити ОСОБА_3 від покарання за ч.1 ст.286-1 КК України, застосувавши до нього примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд його матері ОСОБА_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , до досягнення ним повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 3786,40 (три тисячі сімсот вісімдесят шість) гривень 40 коп. судових витрат за проведення експертиз.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Рожнятівського районного суду від 29.04.2024 (справа № 350/717/24 номер провадження 1-кс/350/237/2024, на мотоцикл марки "SHINERAY» н.з. НОМЕР_1 який належить власнику ОСОБА_3 .

Речові докази після набрання вироком законної сили, а саме: мотоцикл "SHINERAY» н.з. НОМЕР_1 та мотоциклетний шолом повернути власнику ОСОБА_3 ; зразки крові та пластмасові уламки знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення. Інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Суддя: