Справа №650/1187/24
н/п 1-кс/766/7726/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2024

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

За участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора не з`явився

обвинуваченого ОСОБА_3 , (в режимі відеоконференції)

захисника не з`явився

особи, щодо якої заявлено відвід, суддя ОСОБА_4 не з`явилася

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву про відвід судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003371 від 15.11.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі КК)

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області на розгляді перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0003371 від 15.11.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

26.08 2024 через канцелярію суду від обвинуваченого надійшла заява про відвід судді від 20.08.2024 №20/4-Г-183, в якій просить відвести суддю ОСОБА_4 від розгляду справи №650/1187/24 на підставі пункту 4 ч. 1 ст. 75 Кримінального процесуального кодексу України (надалі КПК).

Заявляючи судді відвід обвинувачений посилається на п. 4 частини першої ст. 75 КПК України, яким передбачено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

В обґрунтування заяви про відвід обвинувачений (заявник) зазначив, що суддя ОСОБА_4 не може брати участь в розгляді справи і підлягає відводу, оскільки істотно порушує норми процесуального права при здійсненні правосуддя; не забезпечує прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень; систематично порушує правила суддівської етики, що підриває авторитет правосуддя.

Заявник стверджує, що суддя ОСОБА_4 порушує принцип верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями.

Так, під час останнього засідання суду, яке відбулося 08.08.24 р. клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суддею ОСОБА_4 не було задоволено, у зв`язку з чим було подано апеляційну скаргу до Херсонського апеляційного суду.

Водночас клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 задоволено, незважаючи на перспективність (на думку заявника) припущень з боку прокурора щодо неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Також обвинувачений зазначає, що судді ОСОБА_4 безпідставно затягує розгляд кримінального провадження, чим порушує вимоги щодо розумних строків розгляду справи, практику Європейського суду з прав людини, тим самим демонструє відсутність поваги до конституційних прав обвинуваченого.

Вирішуючи заяву обвинуваченого про відвід судді ОСОБА_4 , Суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини першої ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

За змістом приписів частини першої ст. 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичом чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення судді для розгляду справи.

За змістом частини першої, другої, п`ятої ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених зокрема статтею 75 КПК України суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ст. 9 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Отже, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ) визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Аналіз практики рішень ЄСПЛ з цього питання дає можливість прийти до висновку що суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях суддів перед початком чи під час судового розгляду справи, зокрема це може виражатися у висловлюваннях судді щодо кінцевих результатів розгляду справи (кримінального провадження), щодо особи обвинуваченого чи якості досудового розслідування, що висловлені публічно тощо. Конкретизуючи суб`єктивний критерій, ЄСПЛ підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді. (справа Хаушильд проти Данії)

Стосовно об`єктивної неупередженості в рішеннях ЄСПЛ зазначено, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди повинні викликати в учасників кримінального провадження. (справа Фей проти Австрії)

Об`єктивними обставинами, що можуть свідчити про упередженість суду, у практиці ЄСПЛ визнавались такі: члени суду, що мали розглядати справу, вже брали участь у ній у іншій процесуальній ролі, наприклад, прокурор, адвокат, суддя у суді нижчої інстанції тощо; суддя, що бере участь у справі про оспорювання законодавчих нормативних актів раніше висловлювався з цього приводу як консультант; наявність дискреційних повноважень у одного з суддів, що розглядають справу у колегіальному складі, участь судді у прийнятті законодавчих або підзаконних нормативних актів, на основі яких потім виноситься судове рішення тощо.

Тобто, особа, яка заявляє відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт зацікавленості судді у розгляді справи, зважаючи на дію презумпції особистої неупередженості судді, яка діє до тих пір поки не доведено інше.

Водночас, як вбачається із заяви про відвід судді, більшість вказаних заявником доводів заявленого відводу ґрунтуються винятково на незгоді обвинуваченого з ухваленими рішеннями суду, зокрема із ухвалою суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно нього, ухвалою суду про відмову у задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, а також з незгодою зі строками розгляду кримінального провадження.

В цьому контексті Суд зазначає, що беззаперечно, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Водночас, такий інститут не є інструментом перегляду судового рішення чи додаткового роз`яснення мотивів його ухвалення.

Незгода з судовим рішенням має втілюватися у його апеляційному оскарженні або, якщо рішення окремому оскарженню не підлягає, - у включенні заперечень проти таких рішень до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК.

Таким чином, незгода учасника кримінального провадження із судовим рішенням не може бути розцінена як прояв упередженості суду, а тому не може бути підставою для його відводу.

Проте доводи обвинуваченого, на які він посилається в заяві про відвід судді є неконкретизованими та недоведеними, оскільки не підтверджені доказами, які б свідчили про обґрунтованість його заяви та могли вказувати на упередженість судді під час розгляду даного кримінального провадження.

В цілому доводи, якими обвинувачений ОСОБА_3 обґрунтовує необхідність відводу зводяться до незгоди з процесуальними діями при розгляді кримінального провадження та незгодою із ходом судового розгляду, які не є підставами для відводу.

За таких обставин, Суд вважає, що наявність обставин, які давали б підстави для висновку про упередженість судді ОСОБА_4 , як за суб`єктивним, так і за об`єктивним критеріями, тобто таких, які б свідчили про прояви суддею упередженості чи небезсторонності, обвинуваченим не доведено, а тому заява обвинуваченого ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 75, 80, 81, 369, 371, 372 КПК України, Суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_4 від 20.08.2024 року відмовити.

2. Копію ухвали направити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

3. Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1