Справа № 700/247/23
Провадження № 1-кп/700/24/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2024 р. Лисянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із середньо-спеціальною освітою, працюючого охоронником ПОП «Бусаж», не одруженого, не судимого, звинуваченого за ч.1 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16 січня 2023 року, близько 13 години 00 хвилин ОСОБА_5 , діючи умисно і цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою особистого використання незаконно заволодів транспортним засобом, шляхом вільного доступу через незамкнені дверцята, потрапив в салон автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2000 року випуску, вартість якого згідно з висновком експерта СЕ-19/124-23/978-АВ від 30.01.2023 становить 43150,00 (сорок три тисячі сто п`ятдесят) гривень, який знаходився на узбіччі дороги по АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_4 , після чого запустив двигун ключем, який знаходився в замку запалювання та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 43150,00 гривень.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та пояснив, що не мав умислу на заволодіння транспортним засобом. Дійсно взяв автомобіль ОСОБА_4 і загнав його у двір до своєї сестри. Корисливого мотиву у нього не було. 16.01.2023 року потерпілий ОСОБА_7 приїхав до нього додому попити кави за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_8 забув телефон у машині та попросив принести його з машини. Автомобіль був відчинений, ключі знаходилися в машині. Побачивши, що автомобіль був припаркований «не зручно», він вирішив відігнати машину у двір, але вона «заглохла». Тоді він вирішив здати назад, до сестри у двір, щоб під гірку не здавати, але машина в`їхала в тин. Він виїхав з тину, поставив машину і пішов додому. Під час керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння він не перебував. Після того як в`їхав у тин, він взяв пляшку горілки, яку вони з ОСОБА_8 випили. Потерпілий ОСОБА_8 є його далеким родичем, дозволу керувати машиною йому не давав. Поліцію викликала його мати, оскільки вона думала що вони вип`ють і будуть «куралєсіть». Поліція приїхала на початку третьої години дня. До цього часу він з ОСОБА_8 пив горілку. Він не запитував дозволу у ОСОБА_4 на керування автомобілем, оскільки вважав, що далеко не їхатиме, а тільки віджене автомобіль у зручніше місце.

Сторона захисту наполягала на тому, що відсутня подія злочину, відповідно обвинуваченого слід виправдати.

Спростовуючи пред`явлене обвинувачення, сторона захисту вказує на те, що із заявою про угон транспортного засобу потерпілий ОСОБА_4 16.01.2024 до поліції не звертався, а на місце події поліцейських викликала мати обвинуваченого ОСОБА_9 для запобігання негативних наслідків. Автомобіль ВАЗ-2107 з місця події вилучили працівники поліції, а на наступний день 17.01.2024 спонукали написати ОСОБА_4 заяву про угон транспортного засобу. Вважає, що дане кримінальне провадження виникло з метою приховати неправомірні дії працівників поліції, які полягали у незаконному вилученні транспортного засобу, фактично його угоні поліцейськими.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 не визнає свою винуватість у вчиненому ним злочині, його вина підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що в 16.01.2024 він приїхав до ОСОБА_10 випити каву. Він попросив ОСОБА_11 забрати телефон з машини, оскільки в нього проблеми з ногами і йому важко самому було йти. ОСОБА_11 пішов та коли повернувся повідомив, що машина покотилася в тин. Він не чув як автомобіль в`їхав у тин, дозволу керувати автомобілем ОСОБА_12 не давав. До поліції він не дзвонив, про угон не повідомляв. Після того, як машину забрала поліція, він сказав ОСОБА_13 піти по пляшку щоб запивати їх горе. Хата матері ОСОБА_14 ОСОБА_9 , поряд з його і вона їм сказала, що це вона викликала поліцію, щоб їх налякати та щоб вони більше не пиячили. Автомобіль йому повернули з поліції через місяць.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що є матір`ю обвинуваченого. Обвинувачений та потерпілий є родичами троюрідними братами. Коли вона побачила, що хлопці автомобілем зламали штахет, то вирішила викликати поліцію щоб налякати хлопців, щоб не «чудили». Приїхали поліцейські і забрали машину. Сказали, щоб вона підписалася під документами, які вони зачитають. Вона проживає за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_11 в`їхав у тин біля своєї хати. Коли вона почула, що завівся двигун автомобіля, вийшла з хати і побачила, що син ОСОБА_11 в`їджав у подвір`я. В тин на той момент він уже в`їхав.

У порядку ст.358 КПК України судом досліджені надані сторонами документальні докази у розумінні ст.ст. 84, 99 КПК України, розцінюючи їх як фактичні дані, отримані у передбаченому указаним Кодексом порядку, на підставі яких належить установити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для цього кримінального провадження, як то протоколи слідчих дій та висновки експертів.

Зокрема, судом досліджено та надано оцінку наступним доказам.

Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, кримінальне провадження №0000072, дата реєстрації 17.01.2023. (а.с.2 т.2)

Даними рапорта на ім`я начальника Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області старшого інспектора чергового ЧЧ СМ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області від 17.01.2023 про звернення гр.. ОСОБА_4 із заявою про незаконне заволодіння ОСОБА_5 його транспортним засобом ВАЗ 2107. (а.с.3 т.2)

Даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_4 17.01.2023 (а.с. 4 т.2)

Протокол огляду місця події зі схемою та фото таблицею до протоколу від 17.01.2023. У протоколі зазначено, що місцем події є територія АДРЕСА_1 , яка огороджена бетонною огорожею. Поруч розташоване домоволодіння під номером 40, територія якого огороджена дерев`яним штахетом зеленого кольору, де на узбіччі біля огорожі знаходиться слід транспортного засобу. Огорожа має пошкодження та лежить на території домоволодіння. (а.с.6-12 т.2)

Даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №149470 від 16.01.2023 та притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 за ст.124 КУпАП. (а.с. 16 т.2)

Копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 . (а.с. 17 т.2)

Висновком експерта про середню ринкову вартість автомобіля ВАЗ 2107 2000 року випуску. (а.с. 20-23 т.2)

Протоколом огляду автомобіля ВАЗ 2107 фіолетового кольору, 2000 року випуску. (а.с. 26-30 т.2)

Постановою Лисянського районного суду Черкаської області від 06.03.2023 про визнання винуватим ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. (а.с.39 т.2)

Водночас, суд виключає з формулювання обвинувачення вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та відповідно не враховує цю обставину як обтяжуючу, оскільки стороною обвинувачення не доведено належними і допустимими доказами перебування ОСОБА_5 на момент вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 22 КПК України сторони кримінально провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію їх процесуальних прав, передбачених цим кодексом. Посилання обвинуваченого ОСОБА_5 та сторони захисту на безпідставність його обвинувачення у вчиненні ним злочину є необґрунтованими з урахуванням вищенаведених доказів. При цьому стороною захисту не спростовано жодного доказу наданого стороною обвинувачення та не надано належних і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів.

Відповідно до Примітки до ст.289 КК України під незаконним заволодінням транспортним засобом у цій статті слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі.

Аналізуючи всі обставини справи, докази зібрані у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у діях обвинуваченого ОСОБА_5 є склад злочину передбачений ч. 1 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом. Наявність в діях обвинуваченого складу цього злочину не залежить від того, хто повідомив до правоохоронного органу про вчинене правопорушення: потерпілий чи сторонній спостерігач.

Дослідженими доказами встановлено, що автомобілем ВАЗ 2107, що належить ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заволодів всупереч його волі, оскільки дозволу на керування цим транспортним засобом потерпілий обвинуваченому не давав.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що ним вперше вчинено злочин, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості. Крім цього суд враховує всі встановлені обставини справи, особу винного, задовільну характеристику за місцем проживання, а також те, що потерпілий не бажає суворого покарання для обвинуваченого. На обліках у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра останній не перебуває. Відповідно до досудової доповіді Звенигородського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області виправлення ОСОБА_5 без позбавлення волі може становити середній рівень небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Отже з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідків, що настали в результаті дій обвинуваченого, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, але, з урахуванням обставин справи та особи винного, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливі без відбування покарання та вважає за доцільне призначити ОСОБА_5 покарання з застосуванням ст. 75 КК України.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Речові докази слід повернути власнику.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжні заходи не обиралися.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку тривалістю в 1 (один) рік.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ автомобіль марки ВАЗ 2107 державний номерний знак НОМЕР_1 , 2000 року випуску, що переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_4 , повернути останньому, звільнивши його від обов`язку зберігання речового доказу.

Стягнути з ОСОБА_5 , процесуальні витрати за проведення експертизи у розмірі 755 грн. 12 коп. (сімсот п`ятдесят п`ять гривень 12 копійки) на користь держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Лисянський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_15