УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, за відсутності фіксації судового розгляду технічними засобами, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання слідчого ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні № 0000449 від 01.06.2024року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 14 ч. 1 ст. 115 КК України, у зв`язку із чим у органу досудового розслідування постала необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на адресу СУ ГУНП у Вінницькій області, 01.06.2024 надійшли матеріали, про те, що оперативним шляхом було встановлено, що громадяни П, П та Л організували канал постачання наркотичних засобів до однієї із виправних колоній Вінницької області. Згодом стало відомо що П замовляє наркотичні засоби у невстановлених осіб у м. Вінниці, та згодом шляхом перекидання поставляє їх на територію виправної колонії. Окрім того, один з засуджених на ім`я ОСОБА_4 , який відбуває покарання у Стрижавській ВК 81, готується до вчинення вбивства іншого засудженого на ім`я « ОСОБА_5 »

З метою встановлення осіб, які причетні до готування до умисного вбивства, проведено ряд оперативно-розшукових заходів.

Зазначена інформація підтверджується протоколами проведених негласних слідчих (розшукових) дій відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Окрім цього, встановлено, що під час проведення нсрд було зафіксовано розмову між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 якому ОСОБА_9 повідомив, що під час спілкування із ОСОБА_10 прізвисько « ОСОБА_11 » так званий «злодій в законі» ОСОБА_10 наказав ОСОБА_9 щоб той здійснив вбивство ОСОБА_5 який на даний час позиціонує себе як «смотрящий» за установою виконання покарань.

В подальшому, 21.11.2024 в період часу з 12:30 год. по 13:05 год. на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду ОСОБА_12 , справа №127/37935/24 від 19.11.2024 проведено обшук у дисциплінарному ізоляторі камери № 14 ДУ «Стрижавська виправна колонія (№81)» за адресою: АДРЕСА_1 за місцем відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під час якого виявлено та в подальшому вилучено: блокнот з чорновими записами, який поміщено до спец пакету НПУ №7357429.

Так, 21.11.2024 мною було подано клопотання про арешт майна, однак повідомлення, про дату та час мені не прийшло на мій мобільний телефон, у зв`язку із не стабільним інтернет покриттям. В подальшому я дізнався від секретаря судового засідання, про те, що у задоволенні арешту було відмовлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України у випадках, передбачених пунктом 1 частина другої цієї статті (арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.5 ст. 12 КК України особливо тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад двадцять п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення волі на строк понад десять років або довічного позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті (накладення арешту з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до ч.1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої сторони ухвалою слідчого судді.

З метою з`ясування усіх обставин вказаного кримінального правопорушення, всебічного, повного та об`єктивного досудового розслідування, забезпечення збереження речових доказів та визнання їх допустимими, забезпечення проведення необхідних судових експертиз, та враховуючи те, що процесуальний строк звернення до суду з клопотанням про проведення обшуку був пропущений з поважних причин.

Приймаючи до уваги викладене, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги клопотання підтримав у повному обсязі.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за відсутності фіксації судового процесу технічними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи, що вищезазначене майно являється джерелом доказів, при дослідженні яких необхідно буде встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, а також в подальшому виникне необхідність у проведенні ряду експертиз, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено необхідність накладення арешту на речі, які вилучені під час проведення обшуку у дисциплінарному ізоляторі камери № 14 ДУ «Стрижавська виправна колонія (№81)» за адресою: АДРЕСА_1 за місцем відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки вони мають значення речового доказу та доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, а тому клопотання про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 131, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 задовольнити.

Поновити процесуальний строк подання клопотання слідчого в порядку ч. 1 ст. 117 КПК України про накладення арешту.

Накласти арешт на майно вилучене в ході проведення обшуку у дисциплінарному ізоляторі камери № 14 ДУ «Стрижавська виправна колонія (№81)» за адресою: АДРЕСА_1 за місцем відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- блокнот з чорновими записами, який поміщено до спец пакету НПУ №7357429.

Виконання та контроль за виконанням ухвали суду покласти на слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 .

Зобов`язати слідчого повідомити заінтересованих осіб про накладання арешту на вищевказане майно.

Арешт майна може бути скасований підозрюваним, обвинуваченим, їх захисником, законним представником, іншим власником або володільцем майна, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, за їх клопотанням до суду про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя