12.08.2024 Справа № 756/9196/24
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/9196/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.08.2024 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002235 від 06.07.2024, на підставі обвинувального акта за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Вишневе Бучанського району Київської області, зареєстрованого та жителя цього АДРЕСА_1 ), такого, що має вищу освіту, неодруженого, офіційно працевлаштованого (ФОП « ОСОБА_4 »), раніше несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

Так, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, із 05:30 24.02.2022 в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжено: 1) з 05:30 26.03.2022 строком на 30 діб згідно з Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022; 2) з 05:30 25.04.2022 строком на 30 діб згідно з Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022; 3) з 05:30 25.05.2022 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022; 4) з 05:30 23.08.2022 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022; 6) з 05:30 19.02.2023 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023; 7) з 05:30 20.05.2023 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 01.05.2023 №255/2023; 8) з 05:30 18.08.2023 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 26.07.2023 №451/2023; 9) з 05:30 16.11.2023 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 06.11.2023 №734/2023; 110) з 05:30 14.02.2024 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 05.02.2024 №49/2024; 11) з 05:30 14.05.2024 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 06.05.2024 №271/2024.

Водночас, судом установлено, що 06.07.2024 ОСОБА_4 перебував у приміщенні гіпермаркету «АШАН» у місті Києві (просп. Степана Бандери, 15а), де на палетному стелажі побачив зарядну станцію «ЕКОБАТ» Р302» представлену в магазині, побачивши яку у останнього виник раптовий злочинний умисел, спрямований таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, належного ТОВ «АШАН УКРАЇНА ГІПЕРМАРКЕТ» ().

Надалі, реалізуючи свій вищевказаний умисел, перебуваючи у тому ж місці, у той же день в період часу з 13:51 по 14:17 ОСОБА_4 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і він діє таємно, усвідомлюючи протиправність і соціально-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, умисно з корисливих мотивів з метою власного збагачення шляхом вільного доступу, взяв із торгівельних полиць товар, належний ТОВ «АШАН УКРАЇНА ГІПЕРМАРКЕТ» (), а саме ножиці для заліза важільні 250мм (арт. 062) у кількості 1 шт., вартістю 126,67 грн (без ПДВ), після чого відірвав з них сигнальну бірку та направився до палетного стелажу, де знаходилась зарядна станція «ЕКОБАТ» Р302», яку він побачив раніше.

Продовжуючи свій вищевказаний злочинний умисел ОСОБА_6 підійшов до стелажа, де знаходилась зарядка станція «ЕКОБАТ» Р302» (арт. 591) вартістю 12 499,17 грн (без ПДВ), та за допомогою ножиць для заліза важільних відрізав металеву сигнальну бірку, після чого поклав вказані ножиці для заліза та вищевказану зарядну станцію в сумку, яка була при ньому того дня.

Виконавши всі дії, які ОСОБА_4 вважала необхідним для таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, останній, тримаючи при собі викрадене майно, що належить ТОВ «АШАН УКРАЇНА ГІПЕРМАРКЕТ» (), не розрахувавшись за вищевказаний товар пройшов лінію кас і направився до виходу з гіпермаркету, однак свій злочинний умисел до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівниками охорони гупермаркету.

Внаслідок вчинення злочину в разі доведення його до кінця ОСОБА_4 міг спричинити ТОВ «АШАН УКРАЇНА ГІПЕРМАРКЕТ» () майнову шкоду на загальну суму 12 625,84 грн (без урахування ПДВ).

Представник потерпілого ТОВ «АШАН УКРАЇНА ГІПЕРМАРКЕТ» - ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 135 КПК України, у судове засідання не з`явився. До суду надійшла заява від останнього, в якій представник потерпілого просить судове провадження кримінального провадження здійснювати за його відсутності, цивільний позов у кримінальному провадженні подавати наміру немає, при призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Заслухавши позиції сторін кримінального провадження про можливість проведення судового розгляду за відсутності представника потерпілого, суд прийняв рішення про проведення судового розгляду за відсутності представника потерпілого з огляду відсутність цивільного позову та на те, що обвинувачена вчинила закінчений замах на злочин, викрадений товар повернуто представнику потерпілого на відповідальне зберігання.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро покаявся, зазначив, що жалкує, що так сталося, беззаперечно підтвердив обставини кримінального провадження, при цьому не оспорював день, час, місце, спосіб та мотиви вчиненого ним злочину відповідно до висунутого обвинувачення й показав наступне.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 показав, що 06.07.2024 він прийшов до гіпермаркету «АШАН» у місті Києві (просп. Степана Бандери, 15а), де впевнившись, що в торгівельному залі відсутні продавці, вирішив вкрасти товар. Взявши з торгівельних полиць ножиці по металу та зарядну станцію, які поклав до сумки, яку приніс з собою, та, прямуючи до виходу з магазину, за лінією кас був зупинений його охоронцем. На запитання охоронця відразу повідомив про наявність у нього неоплаченого товару, який добровільно видав.

При цьому, ОСОБА_4 , висловивши самозасудження свого вчинку та зазначивши про готовність нести кримінальну відповідальність, свою винуватість в учиненні інкримінованого злочину визнав повністю, щиро покаявся та просив суворо не карати.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння останнім змісту обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорювали обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, судом було встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, за відсутністю будь-яких сумнівів у добровільності та істинності позиції останніх, за згодою учасників судового провадження, суд провів судовий розгляд кримінального провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що мають істотне значення для вирішення обвинувачення по суті, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом роз`яснено сторонам кримінального провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 в межах висунутого обвинувачення, допитавши останнього, дослідивши письмові матеріали, долучені прокурором відповідно до встановленого порядку, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, за обставин, установлених у судовому засіданні, доведено повністю та кваліфікує дії останнього:

- за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, за обставин, коли обвинувачений виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 зазначеного Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 зі змінами від 06.11.2009 «Про практику призначення судами кримінального покарання» слід звернути увагу судів на те, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Із системного аналізу положень ст. 23 КПК України та ст. 65 КК України слідує, що питання про наявність чи відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, вирішується судом у нарадчій кімнаті на підставі безпосередньо досліджених доказів.

Так, приймаючи рішення щодо виду та розміру покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості злочину, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, зокрема, його вік, те, що він до кримінальної відповідальності притягається вперше, має постійне місце реєстрації та місце проживання, за місцем проживання характеризується формально посередньо, на спеціальних обліках у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України суд не встановив.

Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_4 , висловивши самозасудження своєї кримінально караної поведінки та зазначивши про готовність нести кримінальну відповідальність, вину у вчиненні злочину визнав повністю та під час допиту в суді, попросивши вибачення, зазначив, що шкодує про свій вчинок і розкаюється, що свідчить про наявність обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття.

Враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, беручи до уваги обставини кримінального провадження в сукупності, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції норми закону, що передбачає відповідальність за вчинене, з урахуванням правил ст. 68 КК України.

Водночас, умови, підстави та порядок звільнення особи від покарання та його відбування визначені розділом ХІІ Загальної частини КК України. Одним із таких випадків є звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 75 КК України в разі, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з ч. 3 ст. 75 КК України у випадках, передбачених частинами 1, 2 цієї статті, суд ухвалює рішення про звільнення засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. При цьому, статтею 76 цього Кодексу визначено коло обов`язків, які суд покладає на особу в разі звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Враховуючи вищевказані обставини кримінального провадження в сукупності зі ставленням обвинуваченого до вчиненого, з розміром матеріальної шкоди, а також з огляду на те, що останній вчинив закінчений замах на злочин, викрадене майно було передано на відповідальне зберігання представнику потерпілого, зваживши на позиції сторін кримінального провадження в судових дебатах про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, оскільки вважає, що виправлення останнього та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливо без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою протягом іспитового строку з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись статтями 100, 369-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбутого ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі зарахувати строк його попередньо ув`язнення в період з 06.07.2024 (момент фактичного затримання) по 08.07.2024 (звільнення з-під варти в залі суду на підставі ухвали слідчого судді №756/8584/24).

Речові докази у кримінальному провадженні:

- зарядна станція «ЕКОБАТ Р302» темного кольору, ножиці для заліза важільні з жовтою рукояткою 250 мм (постанова від 08.07.2024), які передано на відповідальне зберігання представнику потерпілого ТОВ «АШАН Україна ГІПЕРМАРКЕТ» - ОСОБА_7 (протокол від 10.07.2024), - після набрання вироком законної сили залишити потерпілому за належністю;

- сумка чорного кольору (постанова від 08.07.2024), яку передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 (протокол від 10.07.2024), - після набрання вироком законної сили залишити обвинуваченому за належністю;

- відеозаписи події від 06.07.2024 у гіпермаркеті «АШАН» у місті Києві (просп. С.Бандери, 15а) (постанова від 08.07.2024) - після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1