Провадження № 1-в/344/314/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду поданням Івано-Франківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області про приведення вироку у відповідність до ЗУ Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів від 18.07.2024 року, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

засудженого вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.10.2022 року за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 263 КК України, до 3 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки, -

В С Т А Н О В И В:

Начальник Івано-Франківського районного відділу філії ДУ Центр пробації в Івано-Франківській області звернулася в суд з поданням про приведення вироку Івано-Франківського міського суду від 04.10.2022 року щодо ОСОБА_5 у відповідність до ЗУ Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів від 18.07.2024 року, мотивуючи тим, що з 09.08.2024 року викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян є адміністративним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст. 51 КУпАП. ОСОБА_5 вироком Івано-Франківського міського суду від 04.10.2022 року засуджений за ч.1 ст.185, ч.2 ст. 185 та ч.1 ст. 263 КК України, та на підставі ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 2 роки. Сума викраденого майна становить: 18.01.2022 року 1 399 гривень та 25.02.2022 року 1 140 гривень. Таким чином, з метою вирішення питання правильності виконання вироку, із посиланням на Закон України №3886-IX від 18.07.2024 та ч.2 ст.74 КК України, вважає, що засуджений ОСОБА_6 підлягає звільненню від відбування покарання за ч.4 ст. 185 КК України, у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь, які завдали матеріальної шкоди на суму меншу, ніж 2 684 грн.(2 неоподатковуваних мінімума доходів громадян, встановлених на 2023 рік).

Представник органу пробації в судовому засіданні подання підтримала та просила його задоволити.

Прокурор та обвинувачений не заперечили щодо задоволення даного подання.

Керуючись ч.5 ст.539 КПК України, суд вважає, що справу можна розглянути за відсутності засудженого.

Суд, беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та матеріали особової справи засудженого, вважає, що подання слід задоволити.

Згідно із ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 1 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно дочастини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частинами 2 і 3 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів клопотання та встановлено під час судового розгляду, вироком Івано-Франківського міського суду від 04.10.2023 року ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 263 КК України, до 3 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки. Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України та п.2 ч.3 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вказаним вироком ОСОБА_5 засуджено за таємне викрадення 18.01.2022 року чужого майна на загальну суму 1399 грн., а також таємне викрадення 25.02.2022 року чужого майна на загальну суму 1140 грн

На час, до якого відноситься інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_5 діяння, положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна» №1449-VI від 04.06.2009 (далі - Закон України №1449-VI від 04.06.2009), згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Слід зазначити, що 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (у 2022 році становило від 620,25 грн до 2481 грн).

Аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, про що наголосив Верховний Суд у постанові від 22 серпня 2024 року у справі № 567/507/23.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст. 4 КК України).

Згідно із ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи зазначені зміни до законодавства, а також положення наведеної вище ч.2 ст.4 КК України та ч.1 ст.5 КК України, таємне викрадення чужого майна вартістю до 2 481 грн. на час, до якого відносять інкриміновані ОСОБА_5 діяння (18 січня 2022 року та 25 лютого 2022 року), кваліфікувалися б за ч.1 ст.51 КУпАП, як дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, а таємне викрадення чужого майна вартістю понад 2 481 грн - за ч.1 ст.185 КК України (крадіжка), а за наявності кваліфікуючих ознак (наприклад вчинення повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаної з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, або що завдала значної шкоди потерпілому, вчинена у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану, вчинена в особливо великих розмірах або організованою групою) - за відповідною частиною статті 185 КК України.

Зважаючи на те, що вартість викраденого засудженим майна становила 1399 грн та 1140 грн, що на момент вчинення правопорушення не перевищувало 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то ОСОБА_5 є засудженим за діяння, караність якого законом на теперішній час усунена, внаслідок чого він підлягає звільненню від призначеного судом покарання за ч.1 ст. 185 та ч.2 ст. 185 КК України відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України.

Однак, ОСОБА_5 слід вважати засудженим вироком Івано-Франківського міського суду від 04.10.2022 року за ч. 1 ст.263 КК України із призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки.

На пiдставi ст. 58 Конституції України, ст. 5, ч.2 ст.74 КК України, Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Подання Івано-Франківського РВ філії ДУ Центр пробації в Івано-Франківській області, - задовольнити.

Привести у відповідність чинному законодавству вирок Івано-Франківського міського суду від 04 жовтня 2022 року у справі №344/10867/22, провадження №1-кп/344/11/20.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 , в частині призначеного покарання за ч. 1 ст. 185 та ч.2 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

ОСОБА_5 вважати засудженим за ч.1 ст.263 КК України із призначенням покарання у виді позбавленні волі на строк 3 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України та п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Ухвалу може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 10 жовтня 2024 року.

Суддя ОСОБА_7