Справа № 953/6988/24
н/п 1-кс/953/5675/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2024 р. Слідча суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000098 від 30.05.2024, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Рогань, Харківської області, з вищою освітою, завідувача кафедри глобальної економіки Державного біотехнологічного університету, одруженого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України

Встановив:

31.07.2024 до суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000098 від 30.05.2024, відносно ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що СВ ХРУП №1 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000098 від 30.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснює Київська окружна прокуратура м. Харкова.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обіймаючи посаду завідувача кафедри глобальної економіки Державного біотехнологічного університету, будучи, відповідно до положень ст. 35 Закону України «Про вищу освіту», керівником кафедри, тобто службовою особою, яка виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, маючи злочинний умисел, спрямований на одержання шляхом вимагання неправомірної вигоди для себе за вчинення, як службовою особою, в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, 19.06.2024 зустрівся з ОСОБА_8 та повідомив його, що той йому винен п`ять тисяч доларів США за те, що він раніше допомагав ОСОБА_8 у навчанні під час здобуття освіти за ступенем вищої освіти «бакалавр» за спеціальністю «менеджмент», а також, ще п`ять тисяч доларів США за безперешкодний вступ на навчання для здобуття повної вищої освіти за ступенем «магістр» за спеціальністю «менеджмент».

Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на вимагання неправомірної вигоди для себе, за вчинення в інтересах ОСОБА_8 дій щодо вступу останнього до навчання, ОСОБА_7 , з використанням наданого йому службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, 27.07.2024 об 10 годині 45 хвили на месенджер «Viber» написав ОСОБА_8 повідомлення наступного змісту: «Доброго дня! Ви будите вступати до нашого університету в цьому році?». У подальшому об 13 годині 16 хвилин 29.07.2024 ОСОБА_7 отримав дзвінок від ОСОБА_8 під час якого ще раз поцікавився, щодо бажання ОСОБА_8 про вступити на навчання до Державного біотехнологічного університету, після того, як отримав згоду на вступ на навчання ОСОБА_7 запропонував зустрітися близько 16 години 30.07.2024 на території ТЦ «Платформа», який розташований за адресою АДРЕСА_2 .

Під час зазначеної зустріч, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на одержання шляхом вимагання неправомірної вигоди для себе за вчинення, як службовою особою, в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища ОСОБА_7 продовжив вимагати у ОСОБА_8 неправомірну вигоду у розмірі 10 000 доларів США за вирішення питання щодо безперешкодного вступу на навчання до Державного біотехнологічного університету тим самим вимагаючи неправомірну вигоду для себе за вчинення, як службовою особою, в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Продовжуючи реалізацію своєї злочинної діяльності охопленої єдиним умислом, спрямованим на отримання неправомірної вигоди, ОСОБА_7 , отримав від ОСОБА_8 копії документів на ім`я ОСОБА_8 , що необхідні для подання до вищого навчального закладу, для допуску до «вступної кампанії», після вивчення яких продовжив вимагати від ОСОБА_8 неправомірну вигоду за безперешкодний вступ до навчання до ВНЗ, внаслідок чого ОСОБА_8 передав ОСОБА_7 неправомірну вигоду у розмірі 10 000 доларів США.

У подальшому, 30.07.2024 злочинна діяльність ОСОБА_7 була припинена працівниками правоохоронних органів під час затримання останього після отримання від ОСОБА_8 неправомірної вигоди у розмірі 10 000 доларів США для себе за вчинення, як службовою особою, в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Таким чином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у тому, що своїми умисними, протиправними діями вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 3 ст. 368 КК України, тобто прохання та одержання службовою особою, неправомірної вигоди, для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

30.07.2024 о 17 год. 55 хв. ОСОБА_7 затриманий в порядку ст. 208 КК України.

31.07.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

У органу проведення досудового розслідування існують підстави вважати, що на теперішній час наявні ризики передбачені п. 1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам порушити ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Сторона обвинувачення у судовому засіданні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала.

Прокурор зазначив, що зібрані докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України. Обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання належної процесуальної поведінки підозрюваного, у зв`язку з чим, сторона обвинувачення просила застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний та його адвокат з приводу клопотання прокурора заперечували, вказуючи, що підозра не є обґрунтованою, ризики не доведені, просили обрати домашній арешт, врахувати всі надані позитивні дані по особі підозрюваного.

Слідча суддя, заслухавши позицію сторін, дослідивши надані матеріали та документи у їх сукупності, прийшла до наступного висновку.

З наданих матеріалів встановлено, що СВ ХРУП № 1 в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000098 від 30.05.2024.

30.07.2024 о 17 год. 55 хв. ОСОБА_7 затриманий в порядку ст. 208 КК України.

31.07.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст.178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідча суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідча, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідча суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідча суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

Слідчою суддею встановлено, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_9 підозрюється, останній є осудною особою, яка досягла 16-річного віку та є громадянином України.

За результатами розгляду даного клопотання про застосування запобіжного заходу слідчою суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів, а саме: Показаннями потерпілого ОСОБА_8 ; Фактом вилучення у ОСОБА_7 грошових коштів (імітації купюр) у розмірі 10 000 доларів США, отриманих в якості неправомірної винагороди від потерпілого ОСОБА_8 ; Протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України, Речовими доказами грошовими коштами (імітації купюр) 10 000 доларами США.

Слідча суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи практику Європейського суду з прав людини та положення кримінального процесуального закону, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується.

Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідча суддя переконана, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення ОСОБА_7 дій, що кваліфікуються за ч.3 ст. 368 КК України за викладених у клопотанні обставин. Доводи захисту з даного питання є необґрунтованими та такими, що не спростовують висновків слідчого судді.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України слідча суддя зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовуться виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідча суддя враховує наявність ризиків, передбаченого п.п.1,2,3,5 ст.177 КПК України, які підтверджують тим, що підозрюваний вчинив умисний тяжкий злочин у сфері службової діяльності, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяті років з конфіскацією майна, що свідчить про те, що він, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, у тому числі на території іншої держави, крім того, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення, крім того, може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, оскільки проводиться досудове розслідування та на даний час вони не давали свої показання у суді; свідків, які на даний час встановлюються, та ще не допитані у кримінальному провадженні.

Крім того, слідча суддя вважає за необхідне зазначити, що військова агресія проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Крім того, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Слідча суддя зазначає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду обумовлюється можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

А отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідча суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_10 та переховування його від органів досудового розслідування у сукупності з іншими обставинами.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, у цьому кримінальному провадженні, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потерпілими у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Вищезазначене дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного на свідків, які встановлюються, враховуючи обставини кримінального правопорушення.

Так, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідча суддя враховує всі надані дані щодо особи ОСОБА_7 , який раніше був судимий в 2016 році за ст. 369-2 КК України, із вищою освітою, працевлаштований, одружений, дружина не працює, неповнолітніх дітей на утриманні немає. Судом враховані і надані дані про батьків підозрюваного, однак даних про їх утримання саме ФІлімоновим не надано. Також, не надані і будь-які дані щодо неможливості перебування в умовах тримання під вартою за станом здоров*я.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Слідча суддя вважає, що з урахуванням характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , те, що кримінальні правопорушення вчинені під час дії воєнного стану, а отже у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав як інтересів суспільства так і держави в цілому, сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, в умовах дії воєнного стану на території України.

При цьому слідча суддя зазначає, що при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідча суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі особисте зобов*язання, домашній арешт, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

За таких обставин клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню, з визначенням застави в розмірі 50 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 151400 грн., та вважає її достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, з врахуванням всіх повідомлених даних по особі підозрюваного, даних про майновий та сімейний стан підозрюваного та обставин інкримінованих правопорушень, і внесення застави саме у такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, зупинення його злочинної діяльності.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, за клопотанням захисту. Однак, слідча суддя вважає, що на цей час існують правові підстави для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 з врахуванням наявних встановлених ризиків, даних про особу підозрюваного, і підстав для визначення іншого запобіжного заходу слідчий суддя не вбачає і не надано даних про такі обставини і самим підозрюваним, і його захисником.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 206, 211, 213, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

Постановив:

Клопотання слідчого, погоджене прокурором по кримінальному провадженню №0000098 від 30.05.2024 задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 58 діб тобто до 27 вересня 2024 року включно.

Визначити ОСОБА_7 суму застави у розмірі 151400 грн., які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області (код одержувача: 26281249; банк одержувача: ДКСУ м. Київ; МФО одержувача: 820172; р/р. ua0006674 (справа № _____) до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_7 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатись із м. Харкова та Харківської області без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого судді, суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- утримуватись від спілкування з потерпілим по даному кримінальному провадженню.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити підозрюваному, що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Покласти на заставодавця наступні обов`язки: забезпечувати належну поведінку підозрюваного; забезпечувати явку, належно повідомленого підозрюваного до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; повідомлення слідчого, прокурора, слідчого судді, суд про причини неявки підозрюваного.

Зобов`язати старшого слідчого СВ Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 та прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 негайно повідомити близьких родичів підозрюваного ОСОБА_7 про взяття під варту останнього.

Встановити строк дії ухвали до 27.09.2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідча суддя