БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №497/2725/24
Провадження №1-кс/497/976/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про арешт тимчасово вилученого майна

14.11.24 року м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_4 ,

представника власників майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград клопотання старшого слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

12.11.2024 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_7 про арешт тимчасово вилученого майна в зв`язку з досудовим розслідуванням по кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000627 від 11.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України.

В обґрунтування клопотання, слідчий стверджує, що 11.11.2024 о 02.12 годині до чергової частини Болградського РВП надійшло повідомлення від співробітників 17 загону ДПСУ про те, що на ПП "Виноградівка" в багажнику автомобіля "Форд Фокус" державний номер якого НОМЕР_1 під керуванням громадянина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 виявлено особу, що намагалась незаконно перетнути державний кордон України, громадянина України ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З метою фіксації обставин кримінального правопорушення, в період часу з 03:37 години по 04:20 годину 11.10.2024, за участю Трандафіла ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 23.06.1992 проведено огляд місця події, а саме: ділянки місцевості, прилеглої до міжнародного пункту пропуску «Виноградівка», за межами села Виноградівка, Болградського району, Одеської області , в ході якого було виявлено та вилучено автомобіль марки «Ford» моделі «Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, що перебувало у фактичному користуванні Трандафіла ОСОБА_11 .

Окрім того, 11 листопада 2024 року в період часу з 08.00 год. по 00.08 год. гр. ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 добровільно видано належний їй мобільний телефон марки «Iphone» моделі «13» з імеі1: НОМЕР_2 та імеі2: НОМЕР_3 , яким вона користувалась під час підготовки та вчинення кримінального правопорушення. Вказаний мобільний телефон вилучено та поміщено до паперового конверту.

Також, 11 листопада 2024 року в період часу з 09.03. по 09.20 год. гр. ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 добровільно видано належний йому мобільний телефон марки «Iphone» моделі «se2020» з імеі1: НОМЕР_4 , імеі2: НОМЕР_5 . Вказаний мобільний телефон вилучено та поміщено до паперового конверту.

В ході проведення затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1 , слідчим 11 листопада 2024 року відповідно до вимого ч.3 ст.208 КПК України, з дотриманням правил, передбачених ст.7, ст. 223 та ст. 236 КПК України проведено особистий обшук затриманого ОСОБА_13 , в ході якого вилучено мобільний телефон марки «Redmi» моделі «Note 13 Pro +» імеі1: НОМЕР_6 , імеі2: НОМЕР_7 , що перебував у фактичному користуванні останнього, який поміщено до паперового конверту.

Вказане майно має пряме відношення до обставин, які встановлюються у вказаному кримінальному правопорушенні. Вищевказане майно має вагоме значення для вказаного кримінального провадження оскільки несе в собі інформацію про обставини, спосіб та мотиви вчинення кримінального правопорушення.

11.11.2024 постановою старшого слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

На даний час, орган досудового розслідування вважає, що накладення арешту на тимчасово вилученне майно необхідно задля забезпечення кримінального провадження, є цілком розумним та співрозмірним його завданню та не порушує права й законні інтереси їх володільців

З метою проведення повного, всебічного досудового розслідування, встановлення істини в цьому кримінальному провадженні, слідчий наполягає на здійсненні арешту вищевказаного вилученого майна, мобільних телефонів та автомобіля.

В судовому засіданні 14.11.2024 року:

Слідчий клопотання підтримала наполягала на задоволені. Надала пояснення з підстав зазначених в клопотанні. Стверджувала, що з вилученими мобільними телефонами є необхідність проведення слідчих дій з залученням спеціаліста та експерта з метою з`ясування руху та маршруту підозрюваних з особою, яку вони мали намір перевезти. Транспортний засіб по твердженню слідчого є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, та підлягає арешту, хоча жодних експертних досліджень не планується.

Власники майна: Трандафілов Інна заперечувала доводи слідчого, пояснила, що а ні вона, а ні чоловік не планують ухилятися від органу досудового розслідування та суду, мають намір виконувати усі обов`язки, а для цього їм необхідно організувати та облаштувати своє життя на території України в м.Ізмаїл, де родичі надали їм квартиру для проживання. В зв`язку з цим є потреба у користування транспортним засобом. В мобільному телефоні наявні усі контакти з родичами, іншими членами сім`ї, банківські застосунки, тому вона не заперечує, щоб орган досудового розслідування оглянув телефон та повернув, адже вона не має наміру будь-що приховувати та відразу надала усі необхідні паролі для доступу до телефону.

Захисник власників майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 категорично заперечувала щодо задоволення даного клопотання. Пояснила, що підозрювані виконують обов`язки, наміру приховуватися не мають, навпаки їм необхідно облаштувати своє життя на території України в м.Ізмаїл. Підозрюваний ОСОБА_10 буде перебувати під заставою та йому необхідно утримувати сім`ю, а автомобіль є єдиним засобом для його існування.

Підстав для арешту мобільних телефонів також не має, за потреби органом досудового розслідування міг оглянути і може оглянути навіть з залученням спеціаліста, оскільки власники не заперечують, добровільно надали паролі, та не намагаються приховати чи знищити наявну в телефоні інформацію. Щодо необхідності встановлення маршруту руху підозрюваних, то зазначені обставини не приховуються, не спотворюються підозрюваними.

Мобільні телефони необхідні підозрюваним для зв`язку з дітьми, родичами, використання банківських застосунків та додатків.

Розглянувши матеріали поданого клопотання, обставини та підстави наведені в клопотанні, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого обґрунтоване та підлягає частковому задоволенню на підставі наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 11.11.2024 об 02.12 годин до чергової частини Болградського РВП надійшло повідомлення від співробітників 17 загону ДПСУ про те, що на пункті пропуску "Виноградівка" в багажнику автомобіля "Форд Фокус" державний номер якого НОМЕР_1 під керуванням громадянина Молдови Трандафіла ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 виявлено особу, що намагалась незаконно перетнути державний кордон України, громадянина України ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За вказаним фактом внесені відомості в ЄРДР за № 0000627 від 11.11.2024,року та слідчим відділом Болградського РВП ГУНП в Одеській області розпочато досудове розслідування у даному кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України (а.с.7).

Процесуальне керівництво в даному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Болградської окружної прокуратури (а.с.9).

11.10.2024 в період часу з 03:37 години по 04:20 годину за участю Трандафіла ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 23.06.1992 проведено огляд місця події, а саме: ділянки місцевості, прилеглої до міжнародного пункту пропуску «Виноградівка», за межами села Виноградівка, Болградського району, Одеської області , в ході якого було виявлено та вилучено автомобіль марки «Ford» моделі «Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, що перебувало у фактичному користуванні ОСОБА_13 , про що складено протокол огляду місця події від 11.11.2024 року (а.с.15-20).

11 листопада 2024 року в період часу з 08.00 год. по 00.08 год. гр.. ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 добровільно видала належний їй мобільний телефон марки «Iphone» моделі «13» з імеі1: НОМЕР_2 та імеі2: НОМЕР_3 , який поміщено до паперового конверту та складено протокол добровільної видачі майна (а.с.37)

Також, 11 листопада 2024 року в період часу з 09.03. по 09.20 год. громадяин ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 добровільно видав належний йому мобільний телефон марки «Iphone» моделі «se2020» з імеі1: НОМЕР_4 , імеі2: НОМЕР_5 . який поміщено до паперового конверту та складено протокол добровільної видачі майна (а.с.37)

В ході проведення затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1 досудового розслідування 11 листопада 2024 року відповідно до вимого ст. ч. 3 ст. 208 КПК України, з дотриманням правил, передбачених ст. 7 ст. 223 та ст. 236 КПК України проведено особистий обшук затриманого ОСОБА_13 , в ході якого вилучено мобільний телефон марки «Redmi» моделі «Note 13 Pro +» імеі1: НОМЕР_6 , імеі2: НОМЕР_7 , що перебував у фактичному користуванні останнього, який поміщено до паперового конверту, про що складено протокол затримання особи підозрюваної у вчинені злочину(а.с.22-24)

На підставі постанови старшого слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області від 11.11.2024 року вилучене майно, визнано речовими доказами та долучено до матеріалів кримінального провадження (а.с.67-68).

Арешт майна є одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження ст. 131 ч.2 п.7 КПК України.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту тимчасово вилученого майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження [...].

Відповідно до ст. 170 КПК України […] арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Частиною другою даної норми закону передбачена можливість накладення слідчим суддею арешту на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Також системний аналіз положень ст.ст. 167, 170, 172, 174 КПК України дає підстави вважати, що арешт може бути накладений не тільки на майно у вигляді речей підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за завдану ними шкоду, але й інших осіб, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Згідно п.1 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Положеннями частини 5 ст.171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Так згідно протоколу огляду місця події від 11.11.2024 року, двох протоколів добровільної видачі майна від 11.12.2024 року (а.с.36,37) протоколу затримання особи підозрюваної у вчинені злочину від 11.11.2024 (а.с.22-25) слідчим вилучено майно, перелік якого зазначено у клопотанні (а.с.1-2), та у протоколах на яке слідчий просить накласти арешт.

Клопотання про арешт вилученого майна складено в 11.11.204 року (а.с.1), та 12.11.2024 року передано до канцелярії суду, що підтверджується вхідним номером на супровідному листі (а.с.73).

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч.2 ст.170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Так, частиною 11 статті 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі.

Аналіз вищенаведеного вказує, що діючим законодавством передбачений обов`язок, а не право слідчого надання доказів та доведення перед судом їх переконливості, оскільки під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються; та застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе наявності трьох необхідних ознак, необхідних для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (ст.132 ч.3 КПК України).

Статтею 116 КПК України встановлено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти [...].

З огляду на викладене, слідчим дотримано вимоги ч.5 ст.171 КПК України.

Вирішуючи клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна та зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до пункту першого ч.6 статті 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю повертається власнику або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливе без шкоди для кримінального провадження.

Крім цього, слідчий суддя враховує вимоги нормативних актів, що стосуються збереження речових доказів, а саме:

Положеннями ст.100 КПК України визначено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України» Із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ № 437 від 13.07.2016, № 795 від 09.11.2016, № 1103 від 24.12.2019, № 1075 від 15.11.2019 затверджено Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.

Цей Порядок визначає правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.

Згідно п. 20 зазначеного Порядку зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби Безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27.08.2010 N 51/401/649/471/23/125 затверджено та введено в дію Інструкцію про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказі у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду (в новій редакції).

Цією Інструкцією встановлюються єдині правила вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів, цінностей та іншого майна на стадії дізнання, досудового слідства і судового розгляду, а також порядок виконання рішень органів досудового слідства, дізнання і суду щодо речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна (п.1).

Дана інструкція містить розділ який визначає положення щодо «Зберігання речових доказів, цінностей, документів та іншого майна».

Так п.12 передбачено, що під час зберігання і передачі речових доказів, цінностей, документів та іншого майна вживаються заходи для забезпечення належного зберігання у вилучених об`єктів ознак і якостей, які визначають їх значення як речових доказів у кримінальних справах і які є на них, а також зберігання самих речових доказів, ознак і якостей з метою можливості їх подальшого цільового використання (якщо вони не можуть бути передані на зберігання потерпілим, їх родичам або іншим особам, а також організаціям).

Згідно п.13 цієї Інструкції речові докази зберігаються при справі, за винятком громіздких предметів, які зберігаються в органах дізнання, досудового слідства і в суді або передаються для зберігання відповідному підприємству, установі чи організації, про що складається протокол.

Витрати, пов`язані із зберіганням речових доказів, цінностей та іншого вилученого майна, несе орган, на зберіганні якого знаходиться вилучене майно. У випадках, коли майно передається на зберігання в інші установи, підприємства, організації як таке, що потребує спеціальних умов зберігання, такі витрати покриваються за рахунок держави.

Положеннями п.19 Інструкції встановлено, що зберігання транспортних засобів та інших самохідних машин, а також пристроїв і механізмів, які використовувалися як знаряддя для вчинення злочинів і визнані речовими доказами, а також транспортних засобів, на які накладено арешт, якщо вони не можуть бути передані на зберігання власникові, його родичам або іншим особам, а також організаціям, проводиться за постановою слідчого, прокурора, судді, за ухвалою суду протягом досудового слідства або судового розгляду відповідними службами органів внутрішніх справ, служби безпеки, підрозділів податкової міліції (у справах, що перебувають у її провадженні відповідно до компетенції), керівники яких дають про це розписку, яка приєднується до справи.

До транспортних засобів належать вози, велосипеди, механічні транспортні засоби, (мотоцикли, автомобілі, вантажівки, автобуси), рейковий транспорт (поїзди, трамваї), плавзасоби (судна, човни), амфібії, повітряні судна (літаки, вертольоти) та космічні апарати.

А відтак, вказані вимоги нормативних актів насамперед визначають положення про можливість передачі транспортних засобів їх власникам, його родичам або іншим особам, а лише у інших випадках передаються на зберігання на спеціальні майданчики і стоянки територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

В силу ст. 41 Конституції України, ст.1 протоколу N 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини зауважив у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, а для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008р).

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає за можливе задовольнити клопотання слідчого частково.

Оскільки, існують достатні обставини, які підтверджують, що на даному етапі досудового розслідування незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на вилучене майно, призведе до приховування та/або зникнення речових доказів, наявних в ньому, що позбавить можливості орган досудового розслідування провести усі необхідні слідчі дії та якомога швидше завершити досудове розслідування, то слідчий суддя вважає за необхідне надати можливість органу досудового розслідування у найкоротший термін оглянути телефони, дослідити наявну в них інформацію з залученням необхідних спеціалістів, та за минуванням потреби повернути телефони їх власникам під відповідальне зберігання.

Щодо визначення місця зберігання, вилученого транспортного засобу, то в даному клопотанні слідчий зазначила місце зберігання вказаного майна майданчик для тимчасового утримання транспортних засобів на території Болградського РВП ГУНП в Одеській області (а.с.3).

Слідчий не довела, що є нагальна потреба зберігати транспортний засіб на спеціальному майданчику для тимчасового утримання транспортних засобів, а тим паче, що такий майданчик облаштований на території Болградського РВП ГУНП в Одеській області та хто несе відповідальність за збереження такого майна.

Доказів на підтвердження необхідності обмеження власника майна у праві користування цим майном, слідчий також не довела, навпаки підтвердила, що жодних слідчих дій з вилученим транспортним засобом проводитись не буде.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 170, 171, 173, 236 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно на підставі протоколів від 11.11.2024: протоколу огляду місця події, протоколів добровільної видачі майна, протоколу затримання особи підозрюваної у вчинені злочину, в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000627 від 11.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.332 КК України, шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження, а саме на:

- автомобіль марки «Ford» моделі «Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, що перебуває у фактичному користуванні Трандафіла ОСОБА_10 та на праві власності належить ОСОБА_12 ;

- мобільний телефон марки «Iphone» моделі «13» з імеі1: НОМЕР_2 та імеі2: НОМЕР_3 , належний на праві власності ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- мобільний телефон марки «Redmi» моделі «Note 13 Pro +» імеі1: НОМЕР_6 , імеі2: НОМЕР_7 , належний на праві власності ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

- мобільний телефон марки «Iphone» моделі «se2020» з імеі1: НОМЕР_4 , імеі2: НОМЕР_5 , належний на праві власності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

Місцем зберігання вилучених мобільних телефонів визначити камеру зберігання речових доказів Болградського РВП ГУНП в Одеській області за адресою: проспект Соборний, 97, м. Болград Одеська область.

Зобов`язати слідчого у найкоротший термін оглянути телефони, дослідити наявну в них інформацію з залученням необхідних спеціалістів, провести інші необхідні слідчі дії, та за минуванням потреби повернути телефони їх власникам під відповідальне зберігання.

Транспортний засіб марки «Ford» моделі «Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору передати на відповідальне зберігання та користування власнику Трандафіл ОСОБА_15 та зобов`язати її зберігати т/з на території України за адресою тимчасового мешкання: АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1