Дата документу 15.08.2024 Справа № 335/1430/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/978/24 Головуючий у 1-й інстанції - ОСОБА_1
Єдиний унікальний №335/1430/23Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 25 липня 2024 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 ),

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою районного суду до 22.09.2024 року включно продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі обвинувачений просив ухвалу суду скасувати, постановити нове судове рішення, яким застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту. Свої вимоги мотивував тим, що він не має намірів переховуватися від суду або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, адже вину у вчиненому обвинувачений визнав повністю, активно спряв розкриттю кримінальних правопорушень та щиро розкаявся. ОСОБА_8 зазначає, що він є особою з інвалідністю 3 групи, страждає на хворобу туберкульоз, його стан здоров`я погіршується через тривале перебування в умовах слідчого ізолятору протягом півтора року.

В апеляційній скарзі захисник просив ухвалу суду скасувати, постановити нове судове рішення, яким застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту або інший не пов`язаний з триманням під вартою запобіжний захід. Свої вимоги мотивував тим, що ухвала суду є незаконною. Захисник зазначає про наявність у ОСОБА_8 місця реєстрації та проживання у м.Запоріжжі. Натомість районним судом враховано лише відомості про попередні судимості обвинуваченого та не взято до увагу стан здоров`я останнього. Захисник посилається на те, що обвинувачений страждає на такі хвороби як вірусний гепатит-С та туберкульоз та перебуває під вартою протягом тривалого часу без належного лікування. На переконання захисника, існують підстави для застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; з`ясувавши позицію захисника та обвинуваченого, які повністю підтримали доводи та вимоги апеляційних скарг та наполягали на їх задоволенні; прокурора, яка заперечила проти апеляційних скарг та просила ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

В провадженні Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні передбачених ч.4 ст.185 КК кримінальних правопорушень.

Прокурор звернулась до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою.

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, виходив з того, що у справі існують ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого. При цьому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності зазначених у ст.177 КПК ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст.178 КПК обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності передбачених ст.177 КПК ризиків, суд першої інстанції правильно встановив, що заявлені ризики переховування від суду, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення об`єктивно існують, і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 .

На підтвердження існування передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК ризику свідчать ті обставини, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні ряду тяжких злочинів проти власності, і за їх вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Апеляційним судом встановлено, що обвинувачений неодружений, дітей на утриманні не має. Такі відомості, на переконання апеляційного суду, свідчать про відсутність стримуючих факторів належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 .

Вказані обставини, на переконання колегії суддів, у сукупності дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений, будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначено у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, за відсутності стримуючих факторів його належної процесуальної поведінки, потенційно може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані злочини.

Водночас судовою колегією встановлено, що судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_8 наразі триває і не завершено.

А тому, з огляду на обставини вчинення інкримінованих злочинів, які поставлено у провину обвинуваченому, існують достатні підстави стверджувати про існування ризику незаконного впливу свідків, анкетні дані та адреси проживання яких відомо.

Згідно матеріалів провадження встановлено, що обвинувачений раніше 13 разів притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення умисних корисливих злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі. Однак ОСОБА_8 свою злочинну діяльність не припинив та після спливу менше ніж двох місяців з моменту умовно-дострокового звільнення від відбування покарання знову вчинив 6 епізодів таємного викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, поєднаного з проникненням у житло.

ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, стабільного та законного джерела доходу не має.

Зазначені обставини, на переконання судової колегії, у сукупності дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений будучи особою раніше неодноразово судимою на шлях виправлення та перевиховання не став, свою злочинну діяльність не припинив, за відсутності джерел стабільного доходу, опинившись на волі, потенційно з великою вірогідністю може продовжувати займатись протиправною діяльністю та вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, колегія суддів вважає, що прокурором доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_8 перебувати на волі, а підстави для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу відсутні.

При цьому гарантувати запобігання встановленим ризикам та належну процесуальну поведінку обвинуваченого без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , на переконання колегії суддів, не вбачається можливим.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо визнання вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів та наявності ряду передбачених ч.1 ст.66 КК обставин апеляційним судом до уваги не приймаються, оскільки ці питання підлягають оцінці під час розгляду місцевим судом справи по суті пред`явленого цій особі обвинувачення.

Апеляційний суд під час перевірки ухвали про продовження строку тримання особи під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, аналізує лише наявність передбачених ст.177 КПК ризиків, необхідність та доцільність продовження застосування щодо неї обмежувального заходу.

Перевіряючи аргументи апеляційної скарги захисника про наявність у обвинуваченого місця реєстрації та фактичного проживання, колегія суддів зауважує, що вказана обставина не може бути безумовною підставою для зміни запобіжного заходу за відсутності інших достатніх та вагомих підстав для прийняття такого рішення.

Відомості про стан здоров`я обвинуваченого були предметом перевірки суду першої інстанції, який дійшов висновку про відсутність даних, які би безумовно унеможливлювали подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою.

Належного документального підтвердження обставин протилежного змісту з матеріалів провадження не вбачається та під час апеляційного розгляду стороною захисту не надано.

Відтак, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою відповідає характеру і тяжкості інкримінованих діянь та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Отже, колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 25 липня 2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4