КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/5143/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 липня 2024 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, проживаючого за адресами: АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 , -

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 186 КК України,-

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 липня 2024 року задоволено клопотаннястаршого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000646 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - до 07 вересня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 липня 2024 року, скасувати її та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги апелянт вказує на те, що доводи щодо можливості переховування від органів досудового розслідування з метою уникнення від кримінальної відповідальності підозрюваного ОСОБА_7 , по своїй суті, є очікування вироку та його подальшого засудження, що не узгоджується з положеннями дійсних та законних потреб кримінального провадження та органу досудового розслідування, які можуть виправдовувати такий ступінь втручання у права і свободи особи, згідно такої позиції сторони захисту розцінює, як свавільне позбавлення волі, несумісне зі ст. 5, а тому не може бути підставою для його подальшого тримання під вартою.

Також апелянт зазначає, що доводи щодо вчинення впливу на інших учасників кримінального провадження, в тому числі тих, з якими злочин вчинено у співучасті та можливість сховати чи знищити речі, які мають значення для кримінального провадження, то дане твердження навіть при його наявності на початковій стадії кримінального провадження та затримання ОСОБА_7 станом на 18.04.2024, втратили свою актуальність.

Апелянт звертає увагу суду на те, що в ухвалі слідчого судді відсутній будь-який аналіз щодо можливості застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, хоча необхідність такого аналізу є імперативною нормою.

На обґрунтування вимог клопотання про поновлення строку апелянт вказує на те, що вчасному поданню скарги перешкодила відсутність електроенергії за робочим місцем адвоката (більше семи годин поспіль), а тому апеляційна скарга подається із запізненням в один день.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, в підтримку вимог поданої апеляційної скарги, яку останні просили задовольнити з наведених в них підстав, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту та просив залишити оскаржувану ухвалу без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

З урахуванням обставин, щодо пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 липня 2024 року, які викладені в клопотанні захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , колегія суддів вважає їх поважними, на підставі чого приходить до висновку щодо поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Ухвала слідчого судді про продовження строку тримання особи під вартою повинна відповідати вимогам ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 199 КПК України.

Доводи захисника про те, що слідчий суддя виніс незаконну та необґрунтовану ухвалу, не ґрунтуються на змісті оскаржуваної ухвали.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000646 від 02.07.2023 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 186 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 186 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, ОСОБА_15 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено наявність достатніх підстав вважати, що було вчинено розслідувані кримінальні правопорушення, за таких обставин.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 за № 2102-ІХ затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», яким в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб та який у подальшому неодноразово продовжувався.

ОСОБА_7 , будучи обвинуваченим у кримінальному провадженні № 0001848 від 15.08.2021 за вчинення корисливого злочину, вчиненого проти власності, зокрема ч. 3 ст. 185 КК України, на шлях виправлення та перевиховання не став та з метою вчинення кримінальних правопорушень проти власності (розбоїв, грабежів та крадіжок) створив стійку організовану групу, до якої увійшли: ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , якою керував, приймав участь у ній та у кримінальних правопорушеннях, вчинених цією організованою групою.

Вищевказані особи попередньо, умисно і добровільно, усвідомлюючи наслідки своїх незаконних дій, зорганізувалися у внутрішньо стійке злочинне об`єднання, метою діяльності якого було вчинення кримінальних правопорушень проти власності, при цьому розробивши єдиний план злочинних дій, відомий усім учасникам, з розподілом функцій кожного учасника організованої злочинної групи, спрямованих на реалізацію цього плану, відомого всім учасникам злочинної групи.

Так, для створення організованої групи, а також керівництва вказаним злочинним об`єднанням, участі у ньому та у кримінальних правопорушеннях, вчинюваних таким злочинним об`єднанням, ОСОБА_7 як керівник організованої групи, підшукав із числа своїх знайомих осіб, які повинні були сприяти реалізації розробленого ним злочинного плану та входити до складу організованої групи.

Зокрема, ОСОБА_7 умисно, з метою створення організованої групи, здійснюючи підбір та перевірку надійності її учасників, знаходячись у невстановленому місці у невстановлений час запропонував ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 увійти до організованої групи для вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства, на що останні добровільно надали свою згоду.

ОСОБА_7 , являючись організатором організованої ним групи, утворивши це злочинне об`єднання повинний був керував учасниками організованої групи, організовувати учинення злочинів та керувати їхньою підготовкою і вчиненням злочинів, об`єднувати дії інших учасників (співучасників) і спрямовувати їх на вчинення злочинів, координувати дії вказаних осіб

Так, у невстановлений досудовим слідством день та час, але не пізніше 02.07.2023, організована та очолювана ОСОБА_7 злочинна група в складі: ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , діючи умисно, відповідно до розробленого ОСОБА_7 єдиного злочинного плану та у відповідності до відведених кожному з учасників групи ролей, усвідомлюючи про дію на території держави правового режиму воєнного стану, за інформацією ОСОБА_11 , котрий був обізнаний про місцевість, а також особисті статки та достаток матеріальних благ потерпілих, приблизно о 03 годині 00 хвилин 02.07.2023 з метою вчинення розбою задля заволодіння чужим майном прибули до м. Кодима Одеської області на автомобілі «DACIA LOGAN», який ОСОБА_12 . відповідно відведеної ОСОБА_7 йому ролі підшукав перед вчиненням злочину.

В подальшому, прибувши за адресою: АДРЕСА_3 , одягнувши маски (балаклави), які були заздалегідь підготовлені задля свого маскування та не викриття, після чого ОСОБА_7 шляхом пошкодження серцевини внутрішнього врізного замка вхідних дверей будинку проникли до місця проживання ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які в цей час знаходились у своїх кімнатах та спали.

Продовжуючи діяти спільним злочинним умислом, відповідно до розробленого злочинного плану, ОСОБА_7 зайшов у кімнату до потерпілої ОСОБА_18 , а іншим учасникам наказав зв`язати ОСОБА_17 та шукати грошові кошти і золоті прикраси.

Після того як ОСОБА_7 увійшов до кімнати ОСОБА_18 остання прокинулась і ОСОБА_7 відразу почав у неї вимагати грошові кошти та золото. В свою чергу, ОСОБА_18 почала кричати та звати на допомогу свого чоловіка - ОСОБА_17 , на що у відповідь ОСОБА_7 наніс кулаками декілька ударів потерпілій по голові. Однак ОСОБА_18 сказала, що грошей в будинку, де вона проживає, немає. У зв`язку з цим ОСОБА_7 знову продовжив спричиняти сильного фізичного болю ОСОБА_18 , яка сиділа на ліжку, наносячи кулаками удари по голові та душити подушкою, що лежала поруч з нею, при цьому погрожуючи їй вбивством, які остання, враховуючи обстановку, сприймала як реальні, такі, що становлять загрозу її життю та здоров`ю.

В подальшому до кімнати зайшов ОСОБА_12 , якому ОСОБА_7 з метою подолання опору потерпілої, наказав допомогти йому зв`язати ОСОБА_18 заздалегідь підготовленою клейкою стрічкою. Зв`язавши потерпілу, ОСОБА_7 продовжив погрожувати їй вбивством та спричиненням фізичного насильства відносно неї, у зв`язку з чим ОСОБА_18 повідомила, що грошові кошти зберігаються у сейфі, котрий знаходиться у магазині «Все для дому», що належить їй, за адресою: АДРЕСА_4 .

Переконавшись, що все йде відповідно розробленого ним злочинного плану, ОСОБА_7 наказав ОСОБА_11 сідати до автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER PRADO», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить потерпілим, який знаходився у дворі за місцем проживання потерпілих, та їхати з ним в магазин «Все для дому», що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , оскільки ОСОБА_11 був обізнаний з місцевістю.

Іншим учасникам організованої групи ОСОБА_7 наказав залишатися з потерпілими до їхнього повернення. Взявши ключі від вхідних дверей магазину «Все для дому» та використовуючи автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER PRADO», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить потерпілим, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 поїхали за адресою: АДРЕСА_4 , де відчинивши ключами двері магазину, виламали сейф та привезли його на автомобілі потерпілих за місцем проживання ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , тобто за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_18 розв`язали та змусили її ввести код сейфу, відчинивши його таким чином.

Після цього зловмисники незаконно заволоділи грошовими коштами у розмірі 35 000 доларів США, 10 000 Євро, 20 000 гривень, що належать ОСОБА_18 та ОСОБА_17 .

Однак ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, продовжуючи дотримуватись злочинного плану, продовжив вимагати у ОСОБА_18 грошові кошти та ювелірні вироби, погрожуючи їй фізичною розправою.

Помітивши всередині сейфу ключ, ОСОБА_7 запитав у потерпілої, від чого зазначений ключ, на що остання відповіла, що від іншого сейфу, що також знаходиться у магазині «Все для дому». Після чого ОСОБА_7 відповідно розділених ролей наказав ОСОБА_16 та ОСОБА_12 знову зв`язати клейкою стрічкою руки та ноги ОСОБА_18 , а ОСОБА_11 їхати з ним в магазин «Все для дому», за адресою: АДРЕСА_4 .

При спробі зв`язати ОСОБА_18 , остання почала чинити опір, у зв`язку з чим ОСОБА_7 та ОСОБА_16 нанесли потерпілій в різні частини тіла по голові по декілька ударів кулаками, від чого ОСОБА_18 втратила свідомість.

В подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_11 знову поїхали на автомобілі потерпілих до магазину за адресою: АДРЕСА_4 , де відчинили сейф, однак у зв`язку з тим, що не виявили в ньому матеріальних цінностей ніякими речами не заволоділи. Повернувшись на автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER PRADO», д.н.з. НОМЕР_1 , за місцем проживання ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , тобто за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 разом з іншими учасниками організованої групи перенесли потерпілих до підвалу будинку, де додатково зв`язали їх заздалегідь підготовленими пластиковими хомутами та залишили їх у підвалі, а самі покинули будинок та зникли у невідомому напрямку.

Звільнившись, ОСОБА_18 та ОСОБА_17 виявили також відсутність ювелірних виробів, після чого викликали працівників правоохоронних органів.

У подальшому ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 розділили незаконно здобуті грошові кошти та ювелірні вироби між собою, розпорядившись ними на власний розсуд, чим заподіяли ОСОБА_18 та ОСОБА_17 матеріальної шкоди в особливо великих розмірах на суму, яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Крім того, з метою підтримання незаконної діяльності організованої групи, а також збільшення учасників зазначеного злочинного об`єднання, ОСОБА_7 як керівник організованої злочинної групи, додатково підшукав із числа своїх знайомих осіб, які повинні були сприяти реалізації розробленого ним злочинного плану та входити до складу організованої групи.

Зокрема, ОСОБА_7 умисно, з метою повторного вчинення злочинів проти власності, знаходячись у невстановленому місці у невстановлений досудовим розслідуванням час запропонував ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 взяти участь в організовані групі для вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), на що останні добровільно надали свою згоду.

ОСОБА_7 , являючись організатором організованої ним групи, утворивши це злочинне об`єднання повинний був керувати учасниками злочинної організованої групи, організовувати учинення злочинів та керувати підготовкою і вчиненням злочину, об`єднувати дії інших учасників (співучасників) і спрямовувати їх на вчинення злочинів, координувати дії вказаних осіб.

Так, у невстановлений досудовим слідством день та час, але не пізніше 09.08.2023 організована та очолювана ОСОБА_7 злочинна група, в складі: ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , діючи умисно, відповідно до розробленого ОСОБА_7 єдиного злочинного плану та у відповідності до відведених кожному з учасників групи ролей, усвідомлюючи про дію на території держави правового режиму воєнного стану за інформацією ОСОБА_13 , котрий був знайомий з ОСОБА_19 та ОСОБА_20 та достовірно знаючи особисті статки та наявність матеріальних цінностей у потерпілих, за відведеною ОСОБА_7 роллю у організованій групі, ОСОБА_13 дізнався у потерпілих ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , про те що останні збираються виїжджати за межі м. Києва з 02.08.2023 на тривалий час.

Також достовірно знаючи, що у ОСОБА_19 та ОСОБА_20 наявна значна сума грошових коштів, оскільки останні повідомляли ОСОБА_13 про намір купити транспортний засіб, крім того будучи обізнаним у місцевості, так як неподалік потерпілих ОСОБА_21 проживав певний період часу, задля не викриття учасників організованої групи передав зібрану ним інформацію ОСОБА_7 , задля подальшого вчинення злочину, а саме - таємного викрадення чужого майна, тобто матеріальних цінностей, що належать ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .

З метою реалізації злочинного умислу, направленого на таємне викрадення майна ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , поєднаного з проникненням до квартири потерпілих, за адресою: АДРЕСА_5 , дотримуючись розробленого ним плану, за вказівкою ОСОБА_7 , ОСОБА_14 приблизно о 12 годині 02 хвилині 07.08.2023 прибув за місцем проживання потерпілих ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , зокрема за адресою: АДРЕСА_5 для того, щоб переконатись, що ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , за інформацією, наданою ОСОБА_13 , дійсно відсутні за місцем проживання та перевірити наявність сусідів потерпілих. Впевнившись, що ОСОБА_19 та ОСОБА_20 відсутні за місцем проживання, передав отриману інформацію ОСОБА_7 задля її використання під час вчинення злочину.

09.08.2023 приблизно о 01 годині 39 хвилин ОСОБА_7 разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна шляхом проникнення до приміщення, що належить ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , з метою особистого збагачення, дотримуючись раніше розробленого ОСОБА_7 плану, прибули за адресою: АДРЕСА_6 , де одягнули маски (балаклави), які були заздалегідь підготовлені задля свого не викриття, після чого ОСОБА_7 шляхом пошкодження серцевини внутрішнього врізного замка вхідних дверей квартири АДРЕСА_7 проникли до місця проживання ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , яких на той час не було вдома, звідки таємно викрали грошові кошти у розмірі 50 000 доларів США, 10 000 Євро, 30 000 гривень, ювелірні вироби та інші цінні речі, що належать ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , чим завдали останнім матеріальної шкоди в особливо великих розмірах на суму, яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Після цього покинули місце вчинення злочину та зникли у невідомому напрямку. У подальшому, ОСОБА_7 розділив незаконно здобуті грошові кошти, ювелірні вироби та інші цінні речі, що належать ОСОБА_19 та ОСОБА_20 між собою, ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , після чого останні розпорядились ними на власний розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, направлену на вчинення кримінальних правопорушень проти власності, учинених в складі організованої групи, ОСОБА_7 , отримавши від невстановленої особи інформацію про наявність у ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_8 , значних статків та великої суми грошових коштів, прийняв рішення про вчинення чергового злочину - відкритого викрадення чужого майна, поєднаного із проникнення у житло ОСОБА_22 .

До вчинення вказаного злочину ОСОБА_7 залучив учасників раніше створеної ним злочинної групи, а саме: ОСОБА_10 та ОСОБА_15 ..

Кожен учасник організованої групи усвідомлював характер своїх протиправних дій та дій інших членів злочинного угрупування, цілі які ставилися ОСОБА_7 , мету створення та існування організованої групи - вчинення особливо тяжких кримінальних правопорушень проти власності, бажав досягнення єдиного умислу та сприяв настанню бажаного злочинного результату у вигляді вчинення грабежу, поєднаного із проникнення в житло ОСОБА_22 .

Готуючись до вчинення вказаного кримінального правопорушення, ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_15 15.11.2023 на автомобілі марки HONDA з реєстраційним номером НОМЕР_2 , прибули до будинку, розташованого в АДРЕСА_9 , де здійснили зовнішнє обстеження входу до вказаного будинку та квартири № 31 , в якій проживає ОСОБА_22 , а також визначили безпечні шляхи відходу та від`їзду від місця вчинення злочину.

21.11.2023 з метою вчинення вказаного злочину, ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_15 на автомобілі марки HONDA з реєстраційним номером НОМЕР_2 прибули з міста Києва до міста Харкова, та для проведення підготовчих дій до вчинення даного злочину поряд із місцем проживанням потерпілого орендували квартиру по АДРЕСА_11 .

Наступного дня 22.11.2023 у вечірній час ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_15 , діючи в складі організованої групи, на зазначеному транспортному засобі, для визначення найсприятливішого для них часу скоєння злочину, прибули до будинку, розташованого в АДРЕСА_9 , де здійснювали зовнішнє спостереження за квартирою № 31 та її прилеглою територією.

23.11.2023 близько 03:40 ОСОБА_7 , діючи в складі організованої групи спільно із ОСОБА_10 та ОСОБА_15 , з метою відкритого викрадення чужого майна, шляхом зламу замків вхідних дверей, проникли до квартири ОСОБА_22 , за адресою: АДРЕСА_8 , але, кримінальне правопорушення останніми не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі, оскільки ОСОБА_10 та ОСОБА_15 затримано працівниками поліції, ОСОБА_7 здійснив втечу з місця вчинення кримінального правопорушення, однак цього ж дня також був затриманий.

23.11.2023 у спосіб, передбачений Главами 6, 11 КПК України для вручення повідомлень, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 186 КК України.

Проведеними слідчими діями та розшуковими заходами встановити місцеперебування останнього не представилося можливим, за місцем проживання та реєстрації він відсутній.

23.11.2023 відповідно до ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_7 оголошено в розшук.

23.11.2023 о 21 год. 30 хв. ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 186 КК України.

24.11.2023 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисто повідомлено підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 186 КК України.

За клопотанням сторони обвинувачення 24.11.2023 у цьому кримінальному провадженні до ОСОБА_7 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування, строком до 21.01.2024. В подальшому вказаний запобіжний захід неодноразово продовжувався, в останнє ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.05.2024 строком до 13.07.2024.

30.04.2024 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до десяти місяців, а саме до 23.09.2024.

09.07.2024 слідчий в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування вимог поданого клопотання слідчий зазначив, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 186 КК України, повністю підтверджується зібраними у даному кримінальному провадженні доказами, які, зокрема, вказані у клопотанні та долучені до нього.

Крім того, вказав на те, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не може бути закінчено у строк до 13.07.2024 у зв`язку із винятковою складністю кримінального провадження, оскільки в кримінальному провадженні необхідно виконати слідчі (розшукові) та процесуальні дії:

- провести аналіз та огляд інформації операторів мобільного зв`язку;

- розсекретити та долучити до матеріалів кримінального провадження протоколи про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій, ухвали апеляційного суду, на підставі яких проведено негласні слідчі (розшукові) дії, а також клопотання і доручення слідчих;

- отримати висновки фототехнічної, трьох судових молекулярно-генетичних експертиз;

- з урахуванням встановлених фактичних обставин вчинення злочинів повідомити 7 підозрюваним про зміну раніше повідомлених підозр та про нові підозри.

Обставинами, що перешкоджали здійснити зазначені слідчі (розшукові) та процесуальні дії у строк до 13.07.2024, є виняткова складність кримінального провадження.

Слідчий зазначив, що метою продовження строку підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до вимог ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення.

У зв`язку з вищевикладеним єдиним запобіжним заходом, який можливо застосувати до підозрюваного, на переконання сторони обвинувачення, є тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. На даний час перелік вищевказаних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не зменшився, і саме застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного забезпечує виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та надає можливість досягти органу досудового розслідування завдань, передбачених ст. 2 КПК України.

10.07.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва вказане клопотання слідчого задоволено та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - до 07 вересня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:

1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;

2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання особи під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу, однак з урахуванням додаткових відомостей і спливу строку досудового розслідування.

Згідно вимог ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тобто розглядаючи клопотання органу досудового розслідування про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження ОСОБА_7 , строку тримання під вартою перевірялись судом при розгляді клопотання. При цьому був вислуханий підозрюваний ОСОБА_7 та його захисники ОСОБА_23 та ОСОБА_6 , доводи прокурора в підтримку поданого клопотання та заперечення сторони захисту щодо його задоволення, та викладено їх позиції в оскаржуваній ухвалі, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для продовження запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України та встановив, що ризики, які існували на час застосування ОСОБА_7 , запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати.

Так, слідчий суддя зазначив, що є доведеними в ході розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливість переховування від слідства та суду, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 відповідальність за вчинення яких передбачена, зокрема, ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 186 КК України, суворість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим в обсязі висунутої підозри, адже найтяжче покарання, що передбачене санкціями зазначених кримінально-правових норм є позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна. При цьому нижня межа санкції ч. 5 ст. 185 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк сім років, а ч. 5 ст. 186 та ч. 4 ст. 187 КК України - на строк вісім років. Таким чином, у разі визнання ОСОБА_7 винуватим в обсязі висунутої підозри, можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням в силу приписів ст. 75 КК України виключається. Вказане саме по собі може спонукати особу до переховування від органу досудового розслідування і суду. Окрім того, як вбачається із клопотання, ОСОБА_7 23.11.2023 під час викриття злочинної діяльності здійснив втечу з місця вчинення кримінального правопорушення та відповідно був оголошений у розшук, тобто фактично вже реалізував зазначений ризик. Слідчий суддя взяв до уваги відомості про сімейний стан підозрюваного, однак, з урахуванням конкретних обставин інкримінованих кримінальних правопорушень, такі відомості не нівелюють існування вказаного ризику.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, вбачається з огляду на те, що, як зазначено у клопотанні, на даний час у даному кримінальному провадженні не встановлено місцезнаходження усіх речей і документів, що можуть мати значення для кримінального провадження та не встановлені усі особи, що причетні до вчинення кримінальних правопорушень в складі організованої злочинної групи, а тому для уникнення покарання за скоєння злочинів підозрюваний, входячи до складу злочинної організації та ймовірно будучи її керівником, може самостійно, або за допомогою інших учасників знищити, сховати або спотворити речі і документи, які можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні та які на даний час не відшукані органом досудового розслідування.

Ризик незаконного впливу на свідків, потерпілих наявний з огляду на те, що перебуваючи на волі, підозрюваний, з метою уникнення кримінальної відповідальності для себе, своїх спільників, може вчинити дії, направлені на примушування до зміни наданих раніше свідчень допитаними особами, та за допомогою осіб, які входили до складу злочинної організації та наразі, за версією слідства, не встановлені, можуть шляхом фізичного (нанесення тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості, катування та мордування) та психологічного тиску, змусити таких осіб до зміни та викривлення їх показів. Окрім того, слідчий суддя вбачавзаперечення захисника у судовому засіданні, що всі особи вже допитані, необґрунтованими, оскільки доказове значення для суду мають тільки ті показання, які суд сприймав безпосередньо під час судового засідання (або ж отриманих в порядку, передбаченому ст. 225 КПК України), тому до допиту осіб в суді такий ризик залишається актуальним.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вбачається з огляду на те, що ОСОБА_7 може і надалі вчиняти кримінальні правопорушення проти власності, оскільки легального джерела доходу не має, та, з огляду на характер кримінальних правопорушень (злочини проти власності), останній можливо вчиняв правопорушення саме з метою отримання прибутку. Слідчий суддя враховував, що відносно ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0001848 від 15.08.2021 скеровано обвинувальний акт до суду, в межах якого ОСОБА_7 обвинувачується за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто за вчинення злочину проти власності, вказане може свідчити про його стійку антисоціальну поведінку.

Також на переконання слідчого судді, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 186 КК України, що підтверджується дослідженими матеріалами кримінального провадження, долученими до клопотання, а саме: протоколами огляду від 02.07.2023, 25.10.2023, 27.10.2023, 07.11.2023, 10.11.2023, 01.11.2023 /том 1 а.м. 43-48, 49-53, 110-117, 118-126, 127-131, 162-179, 184-195, 196-199/, протоколами допиту потерпілого ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_24 , ОСОБА_22 /том 1 а.м. 54-58, 82-85, 139-143, 144-146, 147-149, 159-161, том 2 а.м. 6-15/, протоколами проведення слідчого експерименту від 20.03.2024 /том 1 а.м. 59-71, 86-94/, протоколами пред`явлення особи до впізнання від 10.11.2023, 20.03.2024, 23.11.2023, 05.01.2024, 23.11.2023 /том 1 а.м. 72-74, 75-77, 103-106, 150-152, том 2 а.м. 16-19/, висновками судово-медичної експертизи № 123 від 11.07.2023, № 124 від 11.07.2023 /том 1 а.м. 78-81, 95-97/, протоколами допиту свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_26 ОСОБА_27 /том 1 а.м. 98-102, том 2 а.м. 20-23, 24-27/, аналітичною довідкою щодо руху транспортного засобу DACIA LOGAN, д.н.з. НОМЕР_3 /том 1 а.м. 107-109/, протоколами за результатами проведення оперативно-технічних заходів із застосуванням технічних заходів, що тимчасово обмежують права людини відносно ОСОБА_7 від 12.07.2023, 09.11.2023 /том 1 а.м. 132-134, 211-236/, протоколом огляду місця події від 17.08.2023, 23.11.2023 /том 1 а.м. 135-138, том 2 а.м. 1-5/, протоколами пред`явленняречей до впізнання від 18.03.2024 /том 1 а.м. 153-155, 156-158, 180-183/, протоколом обшуку від 23.11.2023 /том 1 а.м. 200-210/, протоколом за результатами проведення оперативно-розшукового заходу - аудіоконтроль особи у відношенні ОСОБА_15 від 24.11.2023 /том 2 а.м. 28-53/, протоколом за результатами проведення оперативно-розшукового заходу спостереження за особою відносно ОСОБА_15 від 28.12.2023 /том 2 а.м. 54-62/, протоколом за результатами проведення НС(Р)Д від 30.11.2023 /том 2 а.м. 63-66/.

При цьому колегія суддів зазначає, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Крім того слід зазначити, що згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Колегією суддів встановлено, що доказів, які надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою на момент розгляду вказаного клопотання, було достатньо для продовження такого запобіжного заходу, оскільки вони, в сукупності, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, чи невинуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Під час судового розгляду слідчим суддею встановлено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України у кримінальному провадженні, в якому підозрюється ОСОБА_7 , враховано обставини, передбаченні ст. 178 КПК України.

Таким чином слідчим суддею досліджено доводи викладені в клопотанні, та всупереч твердженням апелянта, слідчий суддя проаналізував можливість застосування інших запобіжних заходів, та з урахуванням особи підозрюваного та викладеного вище, вважав, що запобігти встановленим в провадженні ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту та взяття особи на поруки - неможливо.

Доводи сторони захисту щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не можуть бути прийняті до уваги, так як не ґрунтуються на матеріалах судового провадження, а рішення прийнято слідчим суддею на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Також не знайшли свого підтвердження доводи апелянта, висловлені у судовому засіданні, щодо заявлення ним у суді першої інстанції відводу слідчому судді, який на думку захисника, не було розглянуто.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що 10.07.2024 підозрюваним ОСОБА_7 було заявлено відвід слідчому судді. Суддею Печерського районного суду м. Києва розглянуто вказану заяву підозрюваного та відмовлено у її задоволенні /т. 2 а.с. 183/.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не виявлено.

З урахуванням обставин кримінального провадження, наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді щодо необхідності продовження застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому підстав для застосування щодо останнього більш м`яких запобіжних заходів не вбачається.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не знаходить.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга сторони захисту з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Поновити захиснику ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 липня 2024 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 липня 2024 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4