БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/1509/24
Провадження № 1-кп/730/109/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2024 р. м.Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Борзна кримінальне провадження №0000102 від 18 листопада 2024 року з обвинувальним актом від 26 листопада 2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борзна, Ніжинського району Чернігівської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта повна середня, не одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, -

у скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.164 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 , згідно судового наказу Борзнянського районного суду Чернігівської області у справі № 730/258/24 від 05.03.2024, зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 22 лютого 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Водночас, ОСОБА_6 достовірно знаючи про необхідність сплати аліментів, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, маючи умисел на ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, у період з 22.02.2024 по 31.10.2024, ухилявся від сплати аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання дочки ОСОБА_4 , а саме, будучи працездатним, без поважних причин офіційно не працював, не вживав заходів для офіційного працевлаштування, не надавав потрібної матеріальної допомоги на утримання дитини, на попередження державних виконавців про кримінальну відповідальність не реагував, у результаті чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 26611,03 грн., що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою вину визнав повністю, фактичні обставини кримінального правопорушення, що викладені в обвинувальному акті, не оспорював, повідомив, що він був обізнаний про необхідність сплати аліментів за рішенням суду, однак він офіційно не працевлаштовувався, оскільки не хотів, щоб його мобілізували до лав ЗСУ. Також, з метою працевлаштування до центру зайнятості він не звертався. Він отримував доходи від тимчасових підробітків, які витрачав на побутові потреби свої та матері, однак, з цих доходів будь яких коштів на утримання дитини він не надавав. На теперішній час він не вживав ніяких заходів щодо погашення заборгованості. Зазначив, що має намір сплачувати аліменти та погашати заборгованість після того як влаштується на роботу.

Потерпіла у судовому засіданні пояснила, що вона не перебувала з обвинуваченим у зареєстрованому шлюбі, проте, вони мають спільну малолітню дитину ОСОБА_4 . Невдовзі після народження дитини вони з обвинуваченим розійшлися, він почав проживати окремо, однак, матеріальної допомоги на утримання дочки майже не надавав, з дочкою не спілкувався. З часу звернення судового рішення про сплату аліментів до примусового виконання, аліменти не сплачував. Просить призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_6 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому діянні, ніхто з учасників не ставить під сумнів та не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, у суду відсутні сумніви у добровільності та істинності позицій учасників процесу, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, обмежившись лише показаннями обвинуваченого, потерпілої та матеріалами кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Допитавши обвинуваченого, потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження у визначеному порядку та обсязі, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_6 у пред`явленому йому обвинуваченні повністю доведена та його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1ст. 164 КК України, як злiсне ухилення вiд сплати встановлених рiшенням суду коштiв на утримання дитини (алiментiв).

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії проступків, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, особу винного, позицію потерпілої.

ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується позитивно, є особою працездатного віку проте не працює, раніше не судимий у силу ст. 89 КК України, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого відсутні.

Зокрема, суд не може визнати за пом`якшуючу покарання обставину щире каяття, яка зазначена в обвинувальному акті, оскільки, наявність такої не встановлено під час судового розгляду. Основною формою прояву щирого каяття є не лише повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого кримінального правопорушення. Розкаяння передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації.

ОСОБА_6 у судовому засіданні у своїх показаннях вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Однак, саме по собі визнання провини не означає, що особа стала на шлях виправлення і що її зізнання свідчить про рішучість стати на такий шлях, самоосуд свого вчинку. Не заперечення і визнання обвинуваченим об`єктивного розвитку подій, автоматично не свідчить про його щире каяття, про відвертий осуд своєї поведінки і відповідне суб`єктивне ставлення до вчиненого. Крім того, на залагодження своєї провини навіть після направлення обвинувального акта до суду, ОСОБА_6 не вжив ніяких заходів на погашення заборгованості зі сплати аліментів.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

Таким чином, виходячи з характеру та тяжкості скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, відсутності пом`якшуючих та наявності обтяжуючої покарання обставини, особи винного, визнання ним своєї вини, позиції потерпілої, розміру заборгованості зі сплати аліментів, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме визначеній у ст.50 КК України меті покарання.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.369-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального праворушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

До вступу вироку у законну силу запобіжний захід ОСОБА_6 - не обирати.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1