Справа № 130/979/24
Провадження №11-кп/801/696/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу прокурора Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05.04.2024 року у кримінальному провадженні №0000046 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Жмеринка, Вінницької області, місце проживання: АДРЕСА_1 , з професійною технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого:

- вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30 червня 2023 року за ч.1 ст.125 та ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 240 (двісті сорок) годин,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

з участю прокурора: ОСОБА_8

обвинуваченого: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30.06.2023 ОСОБА_7 засуджено за вчинення кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді 240 (двісті сорока) годин громадських робіт.

На виконання розпорядження суду, 15.08.2023 ОСОБА_7 поставлений на облік до Жмеринського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області, проте на виклик до уповноваженого органу з питань пробації на 22.08.2023 засуджений ОСОБА_7 не прибув, до відбуття покарання не приступив та місцезнаходження його було не відоме.

У зв`язку із чим, з метою встановлення місцезнаходження засудженого ОСОБА_7 , провідним інспектором Жмеринського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області 14.11.2023 направлено до Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області подання про проведення подальших розшуковик заходів.

На виконання подання органу пробації, 24.11.2023 Жмеринським РВП ГУНП у Вінницькій області заведено РС «Розшук» № 62/2023. В ході проведених оперативно - розшукових заходів, 01.02.2024 місцезнаходження ОСОБА_7 встановлено.

В подальшому, 22.03.2024 ОСОБА_7 , відповідно до наказу № 272/5 «Про затвердження Порядку здійснення нагляду та проведення соціально - виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі», вкотре належним чином повідомлений про порядок і умови відбування покарання у виді громадських робіт та попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

Так, 22.03.2024 останній отримав направлення до комунального підприємства «Жмеринкакомунсервіс» на відбування покарання у вигляді 240 годин громадських робіт. 25.03.2024 на адресу Жмеринського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області з КП «Жмеринкакомунсервіс» надійшло повідомлення про прийняття на громадські роботи засудженого ОСОБА_7 з 25.03.2024 та встановлено графік виходу на громадські роботи.

Однак, протягом березня 2024 року ОСОБА_7 , умисно, без поважних на те причин, не прибув до КП «Жмеринкакомунсервіс» для відбування покарання у вигляді громадських робіт, не вийшовши більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, тим самим останній порушив порядок відбування покарання. Таким чином, ОСОБА_7 , умисно ухилявся від відбування покарання у виді 240 годин громадських робіт, із призначених вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30.06.2023 та не відбув жодної години.

Вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05.04.2024 року обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (тьох) місяців арешту.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05.09.2023 року та відповідно до п.4 ч.1 ст.72 КК України остаточно призначено обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці 30 (тридцять) днів.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 обчислювати з моменту фактичного затримання засудженого для доставлення в установу відбування покарання на виконання вироку, що набрав законної сили.

Прокурор Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05.04.2024 щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 389 КК України, скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Постановити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30.06.2023 та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 30 (тридцять) днів. Початок строку відбування покарання рахувати з дня прибуття і постановки ОСОБА_7 на облік у виправному центрі.

В решті вирок суду лишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги прокурора мотивовано тим, що вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області стосовно ОСОБА_7 є незаконним та підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості на підставі ст. 409, ст.413, ст. 414 КПК України.

28.03.2024 набув чинності Закон України від 23 серпня 2023 року 3342-ІХ «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань», яким внесено зміни до ст. 60 ККУкраїни, згідно якої, покарання у виді арешту може бути призначено лише засудженому військовослужбовцю, який відбуватиме його на гаупвахті.

Згідно із вказаним Законом за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, призначається покарання у виді пробаційного нагляду на строк до трьох років, або обмеження воді на той самий строк.

Таким чином, з санкції ч. 2 ст. 389 КК України виключено такий вид покарання, як арешт, з огляду на що вирок суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді 3 місяців 30 днів арешту є незаконним та підлягає скасуванню.

Крім того, як вбачається з резолютивної частини оскаржуваного вироку, суд при складанні покарання ОСОБА_7 приєднав невідбуту частину покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05.09.2023, хоча ОСОБА_7 засуджено за вчинення кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді 240 (двісті сорока) годин громадських робіт вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30.06.2023.

Ураховуючи вищевикладене, вважаю, що таке рішення суду щодо призначення ОСОБА_7 покарання у виді арешту суперечить наведеним нормам Закону, а тому є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність (ст. ст. 50, 65, 66, 67 КК України) та відповідно до ст. ст. 413, 414 КПК України є підставою для скасування судового рішення у зв`язку із неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Висновки суду про доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.389 КК України в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються та перевірці судом апеляційної інстанції не підлягають.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність , суд вважає обґрунтованими з огляду на таке.

28.03.2024 набув чинності Закон України від 23 серпня 2023 року 3342-ІХ «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань», яким внесено зміни до ст. 60 ККУкраїни, згідно якої, покарання у виді арешту може бути призначено лише засудженому військовослужбовцю, який відбуватиме його на гаупвахті.

Відповідно з санкції ч. 2 ст. 389 КК України виключено такий вид покарання, як арешт.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області, ухвалюючи вирок від 05.04.2024 року в частині призначення ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді арешту неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, призначивши покарання у виді арешту.

Як вбачається з резолютивної частини оскаржуваного вироку,

суд першої інстанції при складанні покарання ОСОБА_7 приєднав невідбуту частину покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області

від 05.09.2023, хоча ОСОБА_7 засуджено за вчинення кримінальних

проступків, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у

виді двісті сорока годин громадських робіт вироком Жмеринського

міськрайонного суду Вінницької області від 30.06.2023 року.

Відповідно до ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Згідно ч.1ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень. Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

За змістом ст. 50 КК України покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.

При призначенні покарання суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує тяжкість кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченого, який раніше судимий, вину визнав повністю, щиро розкаявся, скарг за місцем проживання на обвинуваченого не надходило, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, обставину, яка відповідност.66 КК України пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, та вважає, що відносно ОСОБА_7 слід визначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.2 ст. 389 КК України, що буде відповідати меті покарання та принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно п.4 ч.1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт.

З урахуванням особи обвинуваченого суд апеляційної інстанції вважає за доцільне визначити остаточне покарання, приєднавши на підставі ст. 71, ст. 72 КК України повністю невідбуту частину покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30.06.2023 року.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно дост. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до п.2 ч.4 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку, з-поміж іншого, зазначається початок строку відбування покарання.

Початок строку відбування покарання слід рахувати з дня прибуття і постановки ОСОБА_7 на облік у виправному центрі.

Відповідно до вимог ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитись проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст. ст. ,405,407,409,414,420, 615 КПК України, суд апеляційної інстанції ,

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора задоволити.

Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05.04.2024 щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 389 КК України скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді одного року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30.06.2023 та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі на строк один рік тридцять днів.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня прибуття і постановки ОСОБА_7 на облік у виправному центрі.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін

Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення до Верховного Суду.

Відповідно до ч. 4ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3