Справа № 729/2679/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/813/24
Категорія - ч. 1 ст.122 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, одночасно в режимі відеоконференції з Бобровицьким районним судом Чернігівської області, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085 від 08 серпня 2022 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_8 на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 31 липня 2024 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , фактично проживаючого по АДРЕСА_3 , громадянина України, із загальною середньою освітою, не працюючого, одруженого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 122 КК України до двох років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, якщо протягом іспитового строку два роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 4 709 грн. 10 коп. в рахунок відшкодування матеріальної та 15 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Питання про долю речових доказів і документів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як установив суд, 07 серпня 2022 року, близько 16 год., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_6 перебував біля подвір`я домогосподарства по АДРЕСА_1 , де під час спілкування з потерпілим ОСОБА_8 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт.

ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з мотиву раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, взяв з кабіни автомобіля марки «ЗІЛ», який належить йому та був зупинений поруч, металевий прут та тримаючи його двома руками, умисно завдав одного удару в область правого плеча ОСОБА_8 , заподіявши тому комплекс тілесних ушкоджень у вигляді вивиху правого плеча, імпресійного перелому задньо-верхніх відділів голівки правої плечової кістки, пошкодження у вигляді розриву суглобної губи, дегенеративного пошкодження сухожилка надостьового м`язу, помірного субкоракоїдального бурситу, синовіту, теносиновіту сухожилку довгої голівки біцепсу, початкових проявів деформуючого артрозу правого плечового суглобу, що за ознакою тривалості розладу здоров`я на строк більше ніж 21 добу відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, через не доведення винуватості особи.

Мотивує тим, що суд мав критично поставитись до показань потерпілого ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , оскільки вони не відповідають дійсним обставинам справи.

Крім того, свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є товаришами потерпілого, а з ним перебувають у неприязних відносинах, свідок ОСОБА_8 є дружиною потерпілого. Просить звернути увагу, що свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 знаходились в 50 метрах від місця конфлікту, більш того, вони перебували в будинку, тому фізично не могли бачити деталі конфлікту, а тим більше не могли бачити, хто, чим та куди бив потерпілого ОСОБА_8 , куди він падав та яким чином.

Наголошує на тому, що під час досудового розслідування та судового розгляду не було встановлено знаряддя кримінального правопорушення, а саме металевий предмет, яким він, на думку суду, спричинив тілесні ушкодження потерпілому. Також, під час досудового розслідування не були проведені слідчі експерименти зі свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 щодо того, чи дійсно вони так детально могли бачити обставини конфлікту між обвинуваченим та потерпілим.

Приймаючи до уваги показання друзів потерпілого та його дружини, суд безпідставно не взяв до уваги його особисті показання, показання його дружини ОСОБА_12 та батька ОСОБА_13 , вказуючи на те, що це його рідні. Такі дії суду свідчать про його упередженість та ставлять під сумнів об`єктивність судового розгляду даного кримінального провадження.

Крім того, ні органом досудового розслідування, ні судом, не був допитаний безпосередній свідок конфлікту ОСОБА_14 .

Відповідно до висновку судово-медичного експерта №152 від 08 серпня 2022 року потерпілий міг отримати тілесні ушкодження внаслідок дії по механізму удару по задній проекції плечового суглобу та при падінні з висоти власного зросту на тверду поверхню, а відповідно до обставин справи встановлено, що ОСОБА_8 дійсно впав на землю, коли його повалила ОСОБА_12 , а потім йому спричиняли тілесні ушкодження, коли він лежав на землі.

Вважає, що органом досудового розслідування та судом не були усунуті протиріччя про те, яким же чином потерпілий ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 просить частково скасувати вирок Бобровицького районного суду щодо ОСОБА_6 та ухвалити новий вирок, яким притягнути обвинуваченого ОСОБА_6 та його дружину ОСОБА_12 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України за хуліганські дії, вчинені групою осіб, поєднані з нанесенням умисних множинних тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинило тривалий здоров`я більше 21 дня.

Аргументує тим, що при винесені оскаржуваного вироку, відображаючи лише один удар металевим прутом, суд першої інстанції не дослідив у повному обсязі матеріали справи щодо проведених слідчих дій стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 та його дружини ОСОБА_12 , яка не визнана обвинуваченою, але яка разом з чоловіком наносили йому множинні тілесні ушкодження, і не заперечувала цього при проведенні слідчих експериментів.

Вважає, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_12 , яка була співучасницею вчинення злочинних дій проти нього, неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності, в тому числі з за ч. 4 ст. 185 КК України, за що їй призначено покарання з визначенням трирічного іспитового строку.

На думку потерпілого, суд першої інстанції свідомо не визнав громадянку ОСОБА_12 , яка повторно вчинила кримінальне правопорушення, обвинуваченою у даному провадженні, з метою уникнення нею призначення більш суворого покарання.

Суд першої інстанції не задовольнив клопотання потерпілої сторони про перекваліфікацію кримінального правопорушення на ч. 2 ст. 296 КК України, не зважаючи на те, що ним як потерпілим було вказано, що матеріали провадження містять достатньо доказів вини ОСОБА_6 та його дружини ОСОБА_12 .

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, просили вирок суду скасувати, оскільки матеріали кримінального провадження не містять належних та допустимих доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому діяння, а провадження закрити на підставі ст. 284 КПК України, потерпілого, який з доводами сторони захисту не погодився, вирок суду просив скасувати в частині кваліфікації дій винного та притягнути ОСОБА_6 та його дружину ОСОБА_12 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 296 КК України, прокурора, яка не погодилася з апеляційними скаргами сторони захисту та потерпілого, вирок суду вважала законним та обґрунтованим, особу обвинуваченого встановленою, як і встановленим факт нанесення ОСОБА_8 тілесного ушкодження металевим предметом, від чого потерпілий отримав наявні у нього середнього ступеня тілесні ушкодження, вирок суду просила залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційні скарги обвинуваченого та потерпілого залишити без задоволення.

Посилання потерпілого ОСОБА_8 про безпідставну відмову судом у задоволенні його клопотання, не притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_12 та відмову у перекваліфікації дій ОСОБА_6 на ч. 2 ст. 296 КК України, суперечить вимога кримінально-процесуального закону і є безпідставним.

За правилами ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Згідно ч. 1 ст. 338 КПК України з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Отже, з аналізу вищезазначених норм слідує, що зміна обвинувачення чинним Кримінальним процесуальним кодексом покладається на прокурора, суд має право зміни правову кваліфікацію кримінального правопорушення лише якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суд не має повноважень здійснювати розгляд кримінальних справ ініціативно, проводити досудове розслідування, а потім за результатами проведеного розслідування ще й проводити судовий розгляд з постановленням вироку. Суд розпочинає здійснення правосуддя у конкретних кримінальних провадженнях, які надійшли суду від органу досудового розслідування, та в яких конкретній особі повідомлено про підозру та вручено обвинувальний акт, у якому сформульовано обвинувачення.

У даному кримінальному провадженні прокурор не змінював обвинувачення.

Більш того, матеріали даного кримінального провадження не містять навіть заяви потерпілого ОСОБА_8 до органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_12 та спричинення йому тілесних ушкоджень 07 серпня 2022 року групою осіб.

Разом з тим у матеріалах кримінального провадження є кілька заяв потерпілого ОСОБА_8 , адресованих органу досудового розслідування про нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , які не є доказами у розумінні кримінального процесуального Закону, але дають можливість визначити позицію потерпілого від початку розвитку подій, які підлягають судовій перевірці.

Так, відповідно до протоколу про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 07 серпня 2022 року поліцейський СРПП ВП №2 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області сержант поліції ОСОБА_15 прийняв від ОСОБА_8 заяву про те, що 07 серпня 2022року, близько 15 год. 20 хв., ОСОБА_6 наніс йому тілесні ушкодження по плечу правої руки залізною «монтіровкою». Вірність вказаних у протоколі відомостей потерпілий підтвердив власним підписом.

З рапорту інспектору-чергового відділення поліції №2 (м. Бобровиця) Ніжинського РВП убачається, що 07 серпня 2022 року о 16 год. 01 хв., від ОСОБА_8 надійшло повідомлення про те, що по АДРЕСА_1 заявником був затриманий сусід, який керував автомобілем «ЗІЛ», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, налякав дітей. По прибуттю наряду СРПП ВП 2 Ніжинського РВП від ОСОБА_8 було відібрано заяву та пояснення по факту спричинення йому тілесних ушкоджень, а також відібрані пояснення від громадян ОСОБА_6 та ОСОБА_12 . Щодо громадянки ОСОБА_12 складений прокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Із заяви про залучення до провадження в якості потерпілого від 02 листопада 2022 року вбачається, що ОСОБА_8 просить визнати його потерпілим у провадженні та вказує на те, що 07 серпня 2022 року, близько 15 год., ОСОБА_6 , знаходячись по вул. Виноградній поблизу господарства, де проживає потерпілий, в ході раптово виниклого конфлікту спричинив йому тілесні ушкодження.

Відповідно до протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 23 серпня 2023 року, старший слідчий СВ Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_16 прийняла від ОСОБА_8 заяву про те, що 07 серпня 2022 року, близько 15 год. 20 хв., ОСОБА_6 наніс йому тілесні ушкодження, а саме вдарив металевою палицею по плечу правої руки, внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження.

З постанови про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 08 вересня 2023 року убачається, що фактично потерпілий двічі звертався до правоохоронних органів за фактом спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , двічі за зверненнями ОСОБА_8 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085 від 08.08.2022 та №0001143 від 23.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, які в подальшому були об`єднані в одне кримінальне провадження.

Разом з тим, потерпілий ОСОБА_8 жодного разу не звернувся до органу досудового розслідування із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_12 , не вказав, які тілесні ушкодження він отримав внаслідок її неправомірних дій. При зверненні до правоохоронних органів у своїх заявах ОСОБА_8 вказував про отримання одного тілесного ушкодження, спричиненого йому ОСОБА_6 металевим предметом по плечу правої руки.

Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_8 вказував на те, що тілесні ушкодження у нього виникли від удару нанесеного ОСОБА_6 . При цьому, саме під час слідчого експерименту потерпілий показав, що коли він упав, то ОСОБА_17 та ОСОБА_18 лише намагались його вдарити, але він прикрився, тобто фактично потерпілий не вказував на спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_19 під час досудового розслідування.

З огляду на встановлені обставини, суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження щодо особи, якій було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої складений обвинувальний акт, який підлягав безумовному розгляду в суді.

Оскільки органом досудового розслідування не здійснювалось досудове розслідування щодо ОСОБА_12 , підозра у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення в рамках даного провадження їй не оголошувалась, обвинувальний акт не складався, тож і суд не мав законних підстав, а найголовніше, не мав повноважень на притягнення ОСОБА_12 до кримінальної відповідальності в рамках судового розгляду даного кримінального провадження. Не наділений такими повноваженнями й суд апеляційної інстанції, як помилково вважає потерпілий ОСОБА_8 ..

Будучи допитаним в суді першої інстанції, а також надаючи показання в апеляційному суді обвинувачений ОСОБА_6 свою вину не визнав та вказав, що, близько 16 год., 07 серпня 2022 року він разом з своєю дружиною ОСОБА_19 перебували в автомобілі марки « ЗІЛ» та рухались по о вул. Виноградній в с. Нова Басань. За кермом перебувала його дружина, оскільки він був в нетверезому стані, тому знаходився на пасажирському сидінні. Їх автомобіль зупинив потерпілий, відкривши двері з боку водія ОСОБА_8 намагався забрати ключі від автомобіля. Дружина побігла кликати батька. Потерпілий почав його ображати, обійшовши автомобіль підійшов до нього і вони почали битися, наносячи удари один одному руками та ногами. Потім ОСОБА_8 схопив його рукою за шию та почав душити. В цей час до них підбігла дружина та його батько ОСОБА_13 , дружина відтягнула від нього потерпілого. Знову обійшовши автомобіль вони зупинились з боку водія, він відкривши дверцята автомобіля, витягнув металевий прут, але сусід забрав цей прут з його рук та знову поклав у автомобіль. У цей час батько сів за кермо автомобіля та поїхав додому. Після цього ОСОБА_8 повалив його на купу піску, сам опинившись над ним разом із своєю дружиною почали наносити удари. Піднявшись, потерпілий повідомив, що у нього ушкоджене плече.

Категорично заперечує факт завдання удару потерпілому металевим прутом, указуючи, що потерпілий отримав тілесні ушкодження при падінні на купу піску.

Така захисна версія обвинуваченого суперечить його ж показанням про обставини отримання потерпілим тілесних ушкоджень, у тій частині, що його повалив потерпілий на купу піску, адже потерпілий перебував зверху над обвинуваченим, наносячи удари ОСОБА_6 .

Більш того, під час слідчого експерименту, проведеного 19 грудня 2023 року за участі обвинуваченого та статиста, ОСОБА_6 показав, що 07 серпня 2022 року, близько 15 години, він разом зі своєю дружиною ОСОБА_12 їхав на автомобілі ЗІЛ додому. Рухаючись по вул. Виноградній в с. Нова Басань на дорогу вибіг місцевий мешканець ОСОБА_8 , який почав зупиняти автомобіль та щось кричати. Дружина зупинила автомобіль та вийшла з кабіни, почала лаятись з ОСОБА_8 , він також вийшов. Між ОСОБА_8 та його дружиною відбулась штовханина, тому він пішов до кабіни, де взяв металеву монтувалку та підійшов до потерпілого. Коли потерпілий перебував до нього спиною, то він, тримаючи монтувалку двома руками, наніс ОСОБА_8 один удар в область правого плеча, від якого потерпілий втратив рівновагу та впав на землю. Інших ударів він потерпілому не наносив.

Такі показання обвинуваченим були надані в присутності понятих, за допомогою статиста, ним детально був продемонстрований механізм нанесення тілесного ушкодження, що узгоджується з показаннями інших учасників події та зібраними доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_8 вказував, що близько 16 год., ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_4 , за місцем свого проживання він почув, як по вулиці проїхав трактор, а коли вийшов на вулицю, то побачив, що їде автомобіль ЗІЛ за кермом якого була ОСОБА_20 , поруч з нею на пасажирському сидінні - дитина, а в кузові- обвинувачений ОСОБА_6 . Він зупинив автомобіль, який зупинився посеред дороги, до нього вийшла ОСОБА_20 з ознаками алкогольного сп`яніння, з кузова зліз обвинувачений, він їм почав пояснювати, що по дорозі бігають діти треба бути обережніше та не сідати за кермо в нетверезому вигляді. Викликав службу «102». Замула ОСОБА_18 забрала дитину та повела додому, а потім повернулася разом зі свекром Замулою ОСОБА_21 .

Потерпілий стояв спиною до автомобіля ЗІЛ та не давав подружжю ОСОБА_22 сісти за кермо до приїзду наряду. ОСОБА_18 Замула почала його тягти за ліву руку, а Замули ОСОБА_21 та ОСОБА_23 штовхати в плечі, спину. Двері до автомобіля вони відкрили і ОСОБА_23 Замула з-під сидіння в автомобілі дістав металеву монтувалку. Потерпілий забрав з рук обвинуваченого монтувалку та кинув назад до автомобіля. ОСОБА_20 продовжували тягти його за ліву руку всією вагою та почала ніби падати, а він почав падати на неї і в цей час відчув тупий удар в праве плече зверху. Одразу він не зрозумів, що сталося. Зауважив, що був один удар. Він одразу втратив рівновагу, впав на пісок на рівну поверхню з травою. ОСОБА_24 він на спину, на праве плече та не міг встати. В цей час ОСОБА_25 сів за кермо автомобіля ЗІЛ та поїхав. ОСОБА_23 та ОСОБА_18 намагались вдарити його по обличчю, але він прикрився.

Такі ж показання підтвердила і дружина потерпілого свідок ОСОБА_8 , що 07 серпня 2022 року, близько 16 год., її чоловік ОСОБА_8 зупинив автомобіль, за кермом якого перебувала дружина обвинуваченого ОСОБА_18 , оскільки остання керувала автомобілем у стані сп`яніння та налякала дітей, які гралися біля двору. Її чоловік не давав можливості зрушити транспортний засіб з місця, тримаючи за кермо автомобіля. У зв`язку з викладеними обставинами виник конфлікт, під час якого ОСОБА_6 взяв залізний предмет та вдарив ним ОСОБА_8 по правому плечу. Від удару чоловік впав на пісок, а Замули ОСОБА_23 та ОСОБА_18 почали його бити. Після того як сусіди допомогли їх розборонити, вона забрала чоловіка і вони поїхали до лікарні в м. Бобровицю, де у нього виявили вивих правого плеча.

Окрім повідомлення обставин щодо зупинки автомобіля ЗІЛ під керуванням ОСОБА_26 , які аналогічні тим обставинам, що повідомив потерпілий, під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_8 вказала, що вона стояла поруч з автомобілем та чула, як чоловік повідомив, що викликав поліцію. Коли повернулась ОСОБА_20 із батьком обвинуваченого ОСОБА_21 , то останній хотів поїхати на автомобілі, а її чоловік заперечив та сказав, що треба дочекатись приїзду поліції. Її чоловіка почали відштовхувати від автомобіля. ОСОБА_8 стояв спиною до дверей автомобіля, ОСОБА_18 вхопила його за ліву руку та потягнула на себе. ОСОБА_27 був позаду потерпілого, а за ОСОБА_23 був ОСОБА_21 . ОСОБА_21 Замула відкрив двері до кабіни, а ОСОБА_23 дістав звідти металеву палицю, яку потерпілий вихопив з рук обвинуваченого. Після цього ОСОБА_8 повернувся до ОСОБА_18 , яка його тягнула, а в цей час ОСОБА_28 з-під сидіння дістає монтувалку та наносить потерпілому удар по правому плечу зверху. Після цього ОСОБА_21 забирає палицю в обвинуваченого, сідає в кузов автомобіля та їде.

На манекені свідок ОСОБА_8 показала, як саме наносився удар потерпілому.

Після удару потерпілий втратив рівновагу та впав спиною на пісок. На поверхні жодних виступаючих предметів не було. Коли чоловік впав, то ОСОБА_23 і ОСОБА_29 накинулись на нього, наносили удари, але він прикривався рукою. Після цього він не зміг сам підвестися, вона йому допомогла та вже вдома побачила порваний одяг та кістку з рани на плечі.

Вказала про те, що ОСОБА_26 та ОСОБА_23 перебували в стані алкогольного сп`яніння.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , як під час допиту в судовому засіданні, так і в ході проведення слідчого експерименту вказували про те, що 07 серпня 2022 року, близько 16 год., вони перебували за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 . Чули звук автомобіля, який їздив на вулиці, а почувши крики, вони вийшли на вулицю та побачили, як ОСОБА_8 та ОСОБА_6 конфліктували. ОСОБА_8 перебував біля автомобіля марки ЗІЛ, а обвинувачений спочатку перебував на кузові транспортного засобу, з якого в подальшому зіскочив та вдарив потерпілого металевим прутом по правому плечу, від чого останній впав на пісок, а обвинувачений та його дружина били його руками та ногами. Після удару в ОСОБА_8 були ушкодження плеча. Замула ОСОБА_23 та ОСОБА_18 перебували в нетверезому стані та неодноразово їздили автомобілем по вулиці на великій швидкості незважаючи на те, що неподалік від дороги у піску гралися діти.

Щодо механізму спричинення удару пояснювали, що потерпілий стояв спиною до передніх дверей автомобіля, а ОСОБА_23 позаду нього, в цей час обвинувачений дістав з кабіни палицю, якою вдарив ОСОБА_8 по правому плечу зверху один раз. Потерпілий від удару втратив рівновагу та впав на пісок. Батько обвинуваченого забрав палицю, сів в автомобіль та поїхав, а ОСОБА_23 та ОСОБА_18 накинулись на потерпілого. Дружина потерпілого почала всіх відтягувати від ОСОБА_8 . Як саме і куди били потерпілого після того як він впав, свідки не бачили.

Аналіз показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 свідчить про те, що події конфлікту вони спостерігали перебуваючи на вулиці, тому могли бачити деталі конфлікту, що відбувався між обвинуваченим та потерпілим. Саме показаннями цих свідків спростовуються твердження обвинуваченого про те, що перебуваючи в будинку ці свідки не могли бачити деталей конфлікту, про які вказували.

Такі твердження обвинуваченого колегія суддів розцінює, як намагання увести суд в оману, адже під час судового розгляду свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вказували, що перебуваючи в будинку почули крики на вулиці та вийшли на двір. Ці показання чудово чув обвинувачений, але звертаючись з апеляційною скаргою навмисно перекрутив свідчення цих осіб, вказуючи про те, що ні органом досудового розслідування ні судом не було перевірено можливість свідків бачити деталі конфлікту під час перебування в будинку. З огляду на показання свідків в судовому засіданні та під час перегляду слідчого експерименту за їх участю стає цілком зрозуміло, що ніхто й не мав перевіряти таку можливість, адже під час розвитку конфлікту свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перебували на вулиці та могли бачити, що відбувалось між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , про що вони детально розповіли та показали.

Факт наявності тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_8 та можливість їх отримання в період часу, на який він вказує, 07 серпня 2022 року, а також механізм їх отримання підтверджується висновками проведеної судово-медичної експертизи №152 від 08.08.2022 згідно якого, відповідно до записів у наданій медичній документації у ОСОБА_8 зазначені такі тілесні ушкодження: вивих правого плеча (вправлено 07.08.2022); імпресивний перелом задньо-верхніх відділів голівки правої плечової кістки; конфузійний набряк голівки плечової кістки; пошкодження у вигляді розриву суглобової губи; дегенеративне пошкодження сухожилка надостьового м`язу; помірний субкоракоїдальний бурсит, синовіт, теносиновіт сухожилку довгої голівки біцепсу; початкові прояви деформуючого артрозу правого плечового суглобу.

Всі вказані тілесні ушкодження є комплексом, так як знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з єдиним ушкодженням. Увесь описаний комплекс тілесних ушкоджень за ознакою тривалості розладу здоров`я на строк більше ніж 21 добу відносяться до середнього ступеню тяжкості.

Даний комплекс тілесних ушкоджень виник внаслідок дії сили по механізму удару по задній проекції плечового суглобу, внаслідок чого виник передній переломо-вивих плечового суглобу. Зазначені тілесні ушкодження потерпілий ОСОБА_8 міг отримати в результаті описаних подій, відповідають даті 07.08.2022.

Висновками судово-медичної експертизи про механізм заподіяння та локалізацію тілесних ушкоджень спростовується твердження апеляційної скарги потерпілого про те, що окрім удару металевою палкою по плечу, удари йому наносились руками та ногами по різних частинах тіла не тільки ОСОБА_6 , але й його дружиною ОСОБА_12 , які він також просить притягнути до кримінальної відповідальності.

Так, експертом у потерпілого не виявлено жодних інших тілесних ушкоджень, характерних для ушкоджень які могли бути спричинені руками та ногами по тілу. Увесь, виявлений у ОСОБА_8 комплекс тілесних ушкоджень потерпілий отримав внаслідок одного єдиного удару.

Саме висновком експерта спростовуються й твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_8 міг отримати виявлений у нього комплекс тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту на купу піску.

По-перше, обвинувачений вказував, що потерпілий впав не на купу піску, а на нього зверху, що виключає можливість отримання такого комплексу тілесних ушкоджень. Однак, така версія обвинуваченого не знайшла свого підтвердження під час досудового розслідування та судового розгляду.

По-друге, повністю підтвердженими є показання потерпілого та свідків про те, що саме в результаті удару, нанесеного ОСОБА_6 металевим предметом ОСОБА_8 впав. При цьому, впав він на купу піску, яка не мала виступаючих елементів, а експертом визначено, що виявлені у потерпілого тілесні ушкодження могли виникнути при падінні з висоти власного зросту, але виключно за умови, що падіння відбулося задньо-бічною (правою) поверхнею тіла, щоб контакт прийшовся ділянкою плечового суглобу на твердий тупий виступаючий предмет.

По-третє, жодних твердих тупих предметів на місці події не було (жоден з учасників події, в тому числі й обвинувачений, про них не вказували). Більш того, за показаннями всіх допитаних в судовому засіданні свідків встановлено, що потерпілий впав спиною, а не задньо-бічною правою поверхнею тіла, на рівну поверхню. При цьому, удар від падіння був пом`якшений насипом піску та трави, що виключає можливість отримання ним таких тілесних ушкоджень при падінні, як намагається довести сторона захисту.

Крім того, колегія суддів враховує, що саме нанесений потерпілому удар металевим предметом по плечу й став причиною того, що ОСОБА_8 втратив рівновагу та впав. Отже, комплекс тілесних ушкоджень він отримав до падіння. При проведенні судово-медичної експертизи, експертом були досліджені показання потерпілого, які в співставленні з медичними даними дали експерту підстави стверджувати про можливість отримання ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, за повідомлених ним обставин.

Таким чином, колегія суддів вважає, що свідчення потерпілого, надані під час слідчого експерименту, та свідків є логічними, доповнюють один одного, оскільки всі ці особи були свідками подій в певний період їх розвитку, надавали свідчення виключно з приводу того, свідками чого були, але в сукупності їх показання та висновки судово-медичного експерта дають уявлення про повну та цілісну картину подій, що відбувались 07 серпня 2022 року.

Намагання, потерпілого переконати суд в тому, що в його побитті приймала участь ОСОБА_12 та вказівка на те, що спільними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_12 було вчинене інше кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України, а також намагання обвинуваченого довести, що в його діях відсутній склад інкримінованого кримінального правопорушення та тілесні ушкодження ОСОБА_8 отримав не в результаті нанесеного ним удару, а тому, що впав, були спростовані сукупністю зібраних під час досудового розслідування та досліджених під час судового розгляду доказів, які дають можливість переконливо стверджувати про те, що саме від навмисних дій ОСОБА_6 у потерпілого виникли середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження.

Не встановлення місця перебування металевого предмету, яким ОСОБА_6 завдав удару потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження не свідчить про відсутність в діях обвинуваченого складу інкримінованого кримінального правопорушення.

Свідок ОСОБА_14 , про якого згадує обвинувачений, за встановлених обставин побиття потерпілого, не був на місці конфлікту, про його виклик і допит ні сторона обвинувачення, ні сторона захисту не зяавляли, а тому його допит чи не допит не впливає на правльність висновків суду.

Крім того, стороною захисту не спростовані фактичні обставини, встановлені під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 , в ході якого ним не заперечувався факт спричинення тілесного ушкодження ОСОБА_8 . Підстав вважати цей доказ не допустимим, стороною захисту також не наведено.

Отже висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, зібраним та перевіреним у судовому засіданні доказам, яким надана правильна юридична оцінка, а дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно розцінені як кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КК України, покарання призначене з додержанням принципів, законності, справедливості та індивідуалізації покарання.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 31 липня 2024 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_30 ОСОБА_31 ОСОБА_32