В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2024 р. Справа153/1563/24

Провадження1-кп/153/88/24-к

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Ямпіль Вінницької області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000049 від 14.08.2024 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження село Пороги Ямпільського району Вінницької області, місце проживання АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, освіта середня, непрацюючого, раніше несудимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 наприкінці травня 2022 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, знайшов в мережі Інтернет оголошення про виготовлення посвідчень водія з будь-якими категоріями та в ході спілкування із невідомою особою в мережі Інтернет йому за винагороду у сумі 8000 гривень запропоновано отримати посвідчення водія з категорією ОСОБА_6 , якої у ОСОБА_4 на той час не було. У той же час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою та надає право керування транспортним засобом, з метою використання його у власних цілях, а саме: посвідчення водія категорії «В» на власне ім`я. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на пособництво у підробленні посвідчення водія, ОСОБА_4 за попередньою домовленістю, надіслав невідомій особі свій фотознімок та особисті дані з метою внесення даних до підробленого посвідчення водія. Після чого, у невстановлений під час досудового розслідування день та час, невстановлена особа підробила посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 , видане 12 лютого 2022 року ТСЦ 8042 із категорією «В».

У подальшому, ОСОБА_4 у відділенні «Нова пошта» в АДРЕСА_2 у червні 2022 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, усвідомлюючи протиправність своїх дій, всупереч встановленому порядку отримання посвідчення водія, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №340 від 08.05.1993 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», отримав від невстановленої особи завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 12 лютого 2022 року ТСЦ 8042 із категорією «В» на ім`я ОСОБА_4 за що заплатив грошові кошти у сумі 8000 гривень та яке зберігав при собі з метою його подальшого використання.

Крім цього, орієнтовно о 18 годині 23 хвилині 13 серпня 2024 року ОСОБА_4 , керуючи автомобілем ВАЗ 2104, д.н.з. НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 , був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції у зв`язку із порушенням водієм правил дорожнього руху. В ході перевірки документів на вимогу поліцейського СРПП ВП №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області пред`явити посвідчення водія, що надає відповідне право особі керувати транспортним засобом, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, достовірно знаючи про те, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 12 лютого 2022 року ТСЦ 8042 із категорією «В» на його ім`я є підробленим, ОСОБА_4 надав співробітникам поліції вищевказане посвідчення водія, чим використав завідомо підроблений документ.

19 вересня 2024 року між начальником Ямпільського відділу Могилів-Подільської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_4 за участю його захисника ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості, згідно із якою під час досудового розслідування ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України. Сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. На підставі ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 остаточного покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою вину та не заперечував щодо затвердження судом угоди про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , просив суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до абзацу 2 п.3 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до ч.5 ст.469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ч.2 ст.474 КПК України розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України, які згідно зі ст.12 КК України, є кримінальними проступками.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Відповідно до ч.6 ст.474 КПК України суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що укладена угода про визнання винуватості відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 , запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень та відповідає меті покарання, що передбачено ч.ч.2, 3 ст.50 КК України. Суд бере до уваги обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відсутність обтяжуючих обставин, так і особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у скоєному, раніше несудимий, і має підстави застосувати відносно нього узгоджену сторонами цього кримінального провадження міру покарання: за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України - у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, за ч.4 ст.358 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. На підставі ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався, підстави для його застосування відсутні.

Захід забезпечення кримінального провадження арешт майна, застосований на підставі ухвали слідчого судді Ямпільського районного суду Вінницької області від 14.08.2024, суд, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, має підстави скасувати, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу потреба відпала.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

При вирішенні питання щодо процесуальних витрат у розмірі 2650 (дві тисячі шістсот п`ятдесят) гривень 48 (сорок вісім) копійок, пов`язаних із залученням експерта та проведенням експертизи (висновок експерта №СЕ-19/102-24/16284-ДД від 16.08.2024), суд керується положеннями ст.124 КПК України, і має підстави стягнути їх із обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 373, 374, 468-475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19 вересня 2024 року між начальником Ямпільського відділу Могилів-Подільської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_4 за участю його захисника адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000049 від 14.08.2024, за якою:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 2650 (дві тисячі шістсот п`ятдесят) гривень 48 (сорок вісім) копійок, витрат, пов`язаних із залученням експерта та проведенням експертизи (висновок експерта №СЕ-19/102-24/16284-ДД від 16.08.2024).

Захід забезпечення кримінального провадження арешт майна, накладений на підставі ухвали слідчого судді Ямпільського районного суду Вінницької області від 14.08.2024 скасувати.

Речові докази: посвідчення водія НОМЕР_1 від 12 лютого 2024 року, видане ТСЦ 8042 на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - знищити.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Ямпільський районний суд Вінницької області до Вінницького апеляційного суду.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1