Справа № 545/3801/24
Провадження № 1-в/545/545/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.11.2024 Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві подання державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України щодо ОСОБА_4 ,-

Засудженої вироком Індустріального районного суду м. Дніпро від 05.05.2016 року за ч.2 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки.

вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 31.05.2017 року за ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України засуджено до арешту на строк 4 місяці із застосуванням ст.71 КК України приєднано невідбуту частину покарання по вироку Індустріального районного суду м. Дніпро від 05.05.2016 року та остаточно засуджено до 3 років 1 місяця позбавлення волі. 14.11.2017 року ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області вирок від 31.05.2017 року залишити без змінВироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.07.2022 року за ч.1 ст. 321 КК України штраф 850 гривень. Покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31.05.2017 року виконувати самостійно.

24.04.2023 року Дніпровський апеляційний суд вирок Ленінського райсуду м. Дніпропетровська від 26.07.2022 року скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити у цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_4 за ч.1 ст.321 КК України покарання у вигляді штрафу 850 гривень. На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 31.05.2017 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць та штрафу у розмірі 850 грн, вказані покарання виконувати самостійно.

Вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 04.04.2023 за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання покарання за цим вироком не відбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 26.07.2022 року, ОСОБА_4 , остаточно покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць та штрафу у розмірі 850 грн, вказані покарання виконувати самостійно, -

В С Т А Н О В И В

Адміністрація державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» звернулася до суду з поданням про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України на засуджену ОСОБА_4 . У зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» просить вирішити питання про звільнення ОСОБА_4 від призначеного судом покарання у зв`язку з декриміналізацією діяння.

У судове засідання засуджена ОСОБА_4 та представник адміністрації не з`явилися, попередньо надавши заяву про розгляд подання без їхньої участі, подання підтримали та просили задовольнити.

Прокурор не заперечував проти задоволення подання.

Дослідивши матеріали подання та особової справи, суд дійшов висновку, що подання підлягає задоволенню з таких підстав.

Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадання чужого майна та регулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024, ст.51 КУпАП викладено в новій редакції та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадання чужого майна за ч.2 ст.51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Встановлено, що вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 31.05.2017 року ОСОБА_4 засуджена за ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України засуджено до арешту на строк 4 місяці із застосуванням ст.71 КК України приєднано невідбуту частину покарання по вироку Індустріального районного суду м. Дніпро від 05.05.2016 року та остаточно засуджено до 3 років 1 місяця позбавлення волі. 14.11.2017 року ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області вирок від 31.05.2017 року залишити без змін.

Як вбачається зі змісту вироку, ОСОБА_4 вчинила закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, 18.01.2017 на суму 219,94 грн, що станом на день вчинення крадіжки складає суму, яка менша, ніж два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 1600 грн).

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі №0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи, що ОСОБА_4 за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 31.05.2017 вчинила крадіжку, що завдала потерпілому матеріальну шкоду на суму, яка менша, ніж два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день його скоєння, тобто вчинене нею діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність звільнення засудженої від покарання за цим вироком та приведення вироку Полтавського районного суду Полтавської області від 04.04.2023 у відповідність з чинним законодавством.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ,

П О С Т А Н О В И В:

Подання адміністрації державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України - задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засуджену ОСОБА_4 від покарання, призначеного за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 31.05.2017 за ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_4 засудженою за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 04.04.2023 за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 26.07.2022 року, ОСОБА_4 , остаточно призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік та штрафу у розмірі 850 грн; вказані покарання виконувати самостійно.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1