КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/824/4457/2024 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10.05.2024,

за участю

представника ОСОБА_6

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10.05.2024 скаргу адвоката ОСОБА_6 , подану в інтересах ОСОБА_7 , на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - повернуто особі, яка її подала.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя вказує, що оскільки скаржник оскаржує дії уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України, то судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у даному випадку має здійснюватися Вищим антикорупційним судом, натомість слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва не має повноважень розглядати скаргу адвоката ОСОБА_6 , подану в інтересах ОСОБА_7 , оскільки розгляд таких скарг віднесений до підсудності Вищого антикорупційного суду з дня початку його роботи. Також в ухвалі зазначає, що підсудність кримінального провадження Вищому антикорупційному суду визначається не на підставі переліку статей, визначених у заяві про вчинення кримінального правопорушення, а на підставі правової оцінки діяння, наданої органом досудового розслідування, втім детективи Національного антикорупційного бюро України не надали правової оцінки заяви ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення з питання її підслідності слідчому органу, який вони представляють.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10.05.2024, просить її скасувати, матеріали справи №760/10773/24 повернути до суду першої інстанції для виконання вимог ст. ст. 304, 306 КПК України та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що як визначено в ч.1 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави. Апелянт зазначає, що приписами ч.7 ст. 100, ч.2 ст. 132, ч.1 ст. 184, ч.1 ст. 192, ч.2 ст. 199, ч.1 ст. 201, ч.3 ст. 244, ч.10 ст. 290 КПК України та роз`ясненнями що містяться в п.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №223-558/0/4-13 від 05 квітня 2013 року, передбачено, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 38 КПК України органом досудового розслідування є слідчі підрозділи, у тому числі підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України.

Також апелянт вказує, що Вищому антикорупційному суду підсудні серед іншого кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених у примітці ст. 45 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених п.п.1-3 ч.5 ст. 216 КПК України. У той же час, зі змісту заяви про вчинені кримінальні правопорушення не вбачається наявності жодної з умов, передбачених п.п.1-3 ч.5 ст. 216 КПК, оскільки адвокат не належить до суб`єктів, наведених у п.1 ч.5 ст. 216 КПК. У заяві також не йдеться про вчинення злочину службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50%, що є обов`язковою ознакою, передбаченою п.2 ч.5 ст. 216 КПК України. Обов`язковою умовою підсудності кримінального провадження Вищому антикорупційному суду, передбаченою п.3 ст.5 ст. 216 КПК України, є вчинення злочину, передбаченого ст. 369, ч.1 ст. 369-2 КК України, про що в заяві також не йдеться. Таким чином, на думку апелянта, висновки слідчого судді з приводу того, що подана скарга підлягає розгляду в Вищому антикорупційному суді є помилковими.

Отже, апелянт зазначає, що оскільки судовий контроль у кримінальному провадженні здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, то на думку апелянта, слідчий суддя без законних на те підстав повернув скаргу на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, на підставі заяви ОСОБА_7 про вчинення директором Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 364 та ч.2 ст. 369-2 КК України, а відтак ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як така, що постановлена з істотним порушенням вимог КПК України з призначенням нового розгляду скарги в суді першої інстанції.

Представник НАБУ, будучи належним чином повідомленим про день та час апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, будь - яких клопотань про відкладення розгляду провадження не направив. Враховуючи наведене та вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, судове засідання проведено у відсутність учасників, які не з`явились.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Як вбачається з матеріалів справи, адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність НАБУ у порядку ст. 303 КПК України. В обґрунтування скарги адвокат зазначив, що ОСОБА_7 30.04.2024 звернувся до НАБУ у із заявою про злочин, вчинений, на його переконання, директором Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України ОСОБА_8 за ознаками ч.1 ст. 364, ч.2 ст. 369-2 КК України. Всупереч положенням ст. 214 КПК України відомості до ЄРДР щодо обстави викладених в заяві від 30.04.2024 внесені не були. Просив зобов`язати уповноважених посадових осіб, відповідно до вимог ст.214 КПК України внести до ЄРДР відповідні дані та розпочати досудове розслідування за ознаками ч.1 ст. 364, ч.2 ст. 369-2 КК України та вручити заявнику витяг з ЄРДР.

Повертаючи скаргу, слідчий суддя виходив з того, що оскільки скаржник оскаржує дії уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України, і детективами НАБУ не було надано правової оцінки заяві ОСОБА_7 , то судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у даному випадку має здійснюватися Вищим антикорупційним судом, зважаючи на відсутні підстави вважати, що кримінальне правопорушення про вчинення якого повідомив ОСОБА_7 не підсудна ВАКС, у зв`язку з чим скаргу, як таку, що не підлягає розгляду в Солом`янському районному суді м. Києва, повернув на підставі п.2 ч.2 ст.304 КПК України.

Проте, такий висновок слідчого судді колегія суддів вважає передчасним, виходячи з наступного.

Згідно положень статті 33-1 КПК України, Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України.

У примітці до ст. 45 КК України зазначено, корупційними кримінальними правопорушеннями відповідно до цього Кодексу вважаються:

- кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем;

- кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього Кодексу.

Пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 КПК України передбачені умови, хоча б одна з яких повинна мати місце при вирішенні питання про підсудність кримінального провадження Вищому антикорупційному суду щодо кримінальних правопорушень, передбачених вищезазначеними статтями Кримінального кодексу України, а саме: 1) наявність спеціального суб`єкту злочину, згідно переліку, наведеному в п.1 ч.5 ст.216 КПК України; 2) розмір предмета кримінального правопорушення, передбаченого ст.354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 368, 369, 369-2 КК України, у п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення, а також предмет кримінального правопорушення або розмір завданої шкоди у кримінальних правопорушеннях, передбачених ст.191, 206-2, 209, 210, 211, 364, 410 КК України, у дві тисячі і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення (якщо кримінальне правопорушення вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків) та 3) кримінальне правопорушення, передбачене ст.369, ч.1 ст.369-2 КК України, вчинено щодо службової особи, визначеної у ч.4 ст.18 КК України або у п.1 цієї частини.

Інші суди, визначені цим Кодексом, не можуть розглядати кримінальні провадження щодо кримінальних правопорушень, які віднесені до підсудності Вищого антикорупційного суду (крім випадку, передбаченого абзацом сьомим частини першої статті 34 цього Кодексу).

Частиною 1 статті 306 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави. (ч.1 ст.306 КПК України).

Отже, при розгляді скарги, яку подано в порядку ст.303 КПК України, слідчий суддя має перевіряти скаргу, в тому числі і на предмет її відповідності критеріям підсудності, зокрема визначеним п.1-3 ч.5 ст.216 КПК України.

У той же час, слідчий суддя на дані обставини уваги не звернув, внаслідок чого без встановлення та належним чином обґрунтування наявності умов за ст. 33-1 КПК України, що визначають підсудність розгляду поданої скарги Вищому антикорупційному суду, зокрема передбачених п.1-3 ч.5 ст.216 КПК України дійшов висновку про здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у даному випадку саме Вищим антикорупційним судом.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, слідчим суддею не було проаналізовано скаргу та встановлено її відповідність критеріям щодо суб`єктного складу (п.1 ч.5 ст.216 КПК), розміру предмету (завданої шкоди) кримінального правопорушення (п.2 ч.5 ст.216 КПК) та його кримінально-правової кваліфікації (п.3 ч.5 ст.216 КПК), як обов`язкової умови підсудності скарги Вищому антикорупційному суду.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді про те, що скарга адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 непідсудна Солом`янському районному суду м. Києва, а має розглядатись Вищим антикорупційним судом без належної перевірки скарги на предмет її відповідності критеріям підсудності, зокрема визначеним п.1-3 ч.5 ст.216 КПК України, є передчасними, а тому таке рішення не може вважатися законним.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді постановлена з істотним порушенням вимог КПК України, які перешкодили слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , оскільки скарга була повернута без розгляду, а розгляд скарг, відповідно до вимог ст. 307 КПК України є прерогативою слідчого судді, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10.05.2024, якою скаргу адвоката ОСОБА_6 , подану в інтересах ОСОБА_7 , на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - повернуто особі, яка її подала - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_9