Провадження № 1-кп/522/3198/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001947 від 29.07.2016 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чегодарівка Ширяєвського району Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, військовослужбовець ЗСУ учасник бойових дій, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

29.07.2016 приблизно о 01.00 годині, більш точно час не встановлено, ОСОБА_3 разом з невстановленою особою, матеріали у відношенні якої виділено в окреме провадження, проходили біля будинку АДРЕСА_3 де помітили припаркований на проїжджій частині біля вказаного будинку автомобіль марки ЗАЗ 1102, 1998 року випуску, зеленого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 НА, який на підставі технічного паспорта серії: НОМЕР_2 , належить ОСОБА_6 та перебував у користуванні ОСОБА_7 .

Користуючись темною порою доби, ОСОБА_3 разом з невстановленою особою вирішили протиправно, всупереч волі користувача вказаного автомобіля, вилучити автомобіль з метою тимчасового використання на власний розсуд, перемістивши з місця, де він був залишений на ніч його користувачем ОСОБА_7 .

Діючи з вказаною метою та впевнившись, що їх діями ніхто не спостерігає та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою групою осіб разом з невстановленою особою проникли до салону автомобіля, після чого за допомогою фізичною сили перемістили автомобіль з місця його перебування до куту вилиць Садиківської (Майстерської) та Колонтаївської , та користуючись нахилом АДРЕСА_4 , розпочали рух на вказаному автомобілі у вказаному напрямку.

Вилучивши проти волі користувача вказаний автомобіль та перемістивши його з місця де він був ним залишений, ОСОБА_3 та невстановлена особа тим самим незаконно заволоділи вказаним транспортним засобом, використавши його як засіб для переміщення, поки на АДРЕСА_4 вони не були помічені співробітниками поліції, внаслідок чого вони були вимушені покинути автомобіль, залишивши його на місці виявлення факту незаконного заволодіння транспортним засобом.

ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України за ознаками: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 звернулась до суду із клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у відповідності до ст.ст. 49, 106 КК України у зв`язку і закінченням строків давності, а порушене кримінальне провадження просила закрити.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання та вважав, що обвинувачений ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.289 КК України, на підставі ст.ст. 49, 106 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Законний представник - представник служби у справах дітей будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 488 КПК України законні представники викликаються в судове засідання. Їхнє неприбуття не зупиняє судового провадження, крім випадків, коли суд визнає необхідною їх участь. Вони перебувають у залі судового засідання протягом усього судового провадження, а в разі необхідності можуть бути допитані як свідки.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження щодо можливості продовження судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Так, відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Статтею 44 КК України встановлено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно ч. 1 ст. 106 КК України звільнення від кримінальної відповідальності та відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності до осіб, які вчинили кримінальне правопорушення у віці до вісімнадцяти років, застосовується відповідно до статей 49 та 80 цього Кодексу з урахуванням положень, передбачених цією статтею.

Відповідно до ч.2 ст.106 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у віці до вісімнадцяти років, звільняється від кримінальної відповідальності та відбування покарання, якщо з дня вчинення нею тяжкого злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло сім років.

Така ж позиція висловлена і Верховним Судом України у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року, відповідно до якої особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину.

Тобто, суд вважає, що положення ч.4 ст.286 КПК України, як і положення ст.49 КК України, є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Дана позиція суду також узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах: від 04.06.2020 року, винесеній у справі за №127/26665/16-к; від 19.11.2019 року, винесеній у справі за №345/2618/16-к.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, будучи неповнолітнім 29.07.2016 року.

Відповідно до ч.5 ст.12 КК України вчинене ОСОБА_3 діяння віднесене до категорії тяжких злочинів.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.49 КПК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи зі зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку п`ять років.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строку давності особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Судом встановлено, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 липня 2019 року ОСОБА_3 було оголошено в розшук, а кримінальне провадження на час розшуку зупинене.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2024 року вказане кримінальне провадження відновлене.

При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, яка скоїла злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правоохоронних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку. Разом з тим на особу, яка скоїла злочин, законодавством не покладається обов`язок самовикриття, а тому, якщо вона до моменту виникнення вказаного обов`язку, в порядку реалізації конституційного права на свободу пересування, змінила місце свого проживання (навіть з метою уникнення кримінальної відповідальності), про юридично значуще ухилення від слідства говорити не можна.

Отже, Закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК), пов`язує зупинення строків давності не з постановами про зупинення слідства, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства.

Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року №5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника.

З урахуванням того, що діяння, яке ставиться в провину ОСОБА_3 мало місце 29.07.2016 та на даний час пройшло понад сім років з моменту вчинення кримінального правопорушення, а обвинувачений не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності за нереабілітуючих обставин, а також з урахуванням того, що, вирок, який набрав законної сили і яким встановлено вчинення ОСОБА_3 злочину після 29.07.2016 до суду не надано, так само, як не надано відомостей про те, що ОСОБА_3 перебував у активному розшуку чи переховувався з метою уникнення кримінальної відповідальності, суд вважає за необхідне звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 289 КК України на підставі п. 3 ч. 2 ст. 106 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено, судові витрати відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12, 49, п. 3 ч. 2 ст.106 КК України, ст.ст.284, 285, 286, 288, 369-372, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності - задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 3 ч. 2 ст. 106 КК України.

Закрити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001947 від 29.07.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Речові докази, а саме автомобіль ЗАЗ 1102, 1998 року випуску, зеленого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 НА, який передано потерпілій особі на відповідальне зберігання вважати повернутим за належністю.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1