Справа № № 585/2951/24
Номер провадження 1-в/585/192/24
У Х В А Л А

І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И

28 жовтня 2024 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни клопотання ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі на певний строк, -

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 в якому він просить застосувати положення ст. ст. 74, ч.1, 82 КК України замінивши вид покарання: довічне позбавлення волі на позбавлення волі. В обґрунтування клопотання вказує, що вироком Апеляційного суду Харківської області від 14.08.2009 року ОСОБА_7 засуджено за п.п.1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна. Постановою Верховного суду України від 01.06.2010 року обвинувальний вирок залишено без змін, касаційні скарги без задоволення. На час подання відповідного клопотання, відбув 15 років позбавлення волі в межах найсуворішого виду покарання за статусом: засуджений довічник. На максимальному рівні безпеки в умовах приміщення камерного типу під ціледобовим контролем відео спостережень, зарекомендував себе посередньо, перебуває на шляху виправлення в ДУ «Роменська ВК №56» Сумської області. Вважає, що заслуговує на застосування положення ст. 82 КК України пом`якшення виду покарання «довічне позбавлення волі на позбавлення волі».

В судовому засіданні, в режимі відеоконференцзв`язку, засуджений ОСОБА_7 клопотання підтримав, просив його задоволити і змінити покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді позбавлення волі на строк. Пояснив, що він вважає що заслуговує на заміну покарання, він не пристосовувався до умов і не створював видимість гарної поведінки. Він ще не звільняється і вважає, що працівники установи, ще будуть мати 15 років для його виправлення. З висновком, що складений у СІЗО він не згоден, там взагалі не мали право робити йому оцінювання тому що СІЗО це не установа відбування покарання. Він вважає, що дисциплінарні стягнення це нормально, бо він відбуває покарання і є такий як є.

Представник ДУ «Роменська ВК №56» в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_7 відбуває покарання в установі не постійно, так як часто виїздить з місця відбування покарання за рішеннями суду для прийняття участі в справах, так вибув у травні 2017 році, а прибув до установи у вересні 2023 року. В матеріалах особової справи були дані СІЗО про відмову в заміні покарання з довічного позбавлення волі на строкове. В листопаді 2023 року ОСОБА_7 знову вибув з установи, а повернувся в лютому 2024 року. З часу повернення з СІЗО, ОСОБА_7 жодного разу не звертався до адміністрації з питанням про повторне вирішення питання про заміну покарання. Щодо плану заходів з ресоціалізації, то такий план створюється відносно засудженого, який став на шлях виправлення і відносно якого готується подання до суду для вирішення питання про заміну покарання. Комісії які діють при установах відбування покарання затверджуються наказами і він впевнений в тому, що в СІЗО все було в межах чинного законодавства, оскільки вони також можуть вирішувати ряд питань пов`язаних з відбуванням покарання.

Захисник ОСОБА_6 клопотання засудженого підтримав та просив його задоволити.

Прокурор вважав, що клопотання не підлягає задоволенню, та клопотав про дослідження в судовому засіданні вироку, акту СІЗО про виправлення та даних після прибуття ОСОБА_7 до установи в 2023 році.

Судом встановлено, що вироком Апеляційного суду Харківської області від 14.08.2009 року ОСОБА_7 засуджено за п.п.1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 рахується з 08.02.2009 року (а.о.с.14-29 Т. 1).

Постановою Верховного суду України від 01.06.2010 року вирок Апеляційного суду Харківської області від 14.08.2009 року залишено без змін (а.о.с.31-39 Т. 1).

З листа заступника начальника управління ДДУПВП у Харківській області вбачається, що згідно наряду ДДУПВП №12-935 від 17.02.2011 року засудженого ОСОБА_7 для відбування покарання етаповано до Роменської ВК №56 (а.о.с.42 Т. 1).

З опитувального листа ДУ «Сумський слідчий ізолятор» щодо зміни умов тримання, заміни невібутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, засудженого ОСОБА_7 , 1987 року народження вбачається, що керівники частин та служб установи одноголосно прийняли рішення що «не заслуговує» (а.о.с.214 Т.12).

Згідно характеристики від 01.05.2023 року затвердженої Начальником ДУ «Сумський слідчий ізолятор», засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання не став на шлях виправлення, тому застосування ст. 82 КК України є недоцільним (а.о.с.215-217 Т.12).

З довідки про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_7 вбачається, що за період з 12.05.2012 р. по 14.12.2022 р. він має 11 стягнень, заохочення відсутні (а.о.с. 218 Т.12).

З висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_7 вбачається, що початком строку відбування покарання є 08.09.2009 р. Із урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику повторного вчинення кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи (за підсумком (загальним балом) розділів ІІ-VI): засуджений не став на шлях виправлення (не довів своє ставлення) та не може бути представлений до заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (ст. 81, 82) ? 60 балів. За підсумками оцінювання розділів ІІ-VI ОСОБА_8 має 15 балів (а.о.с.219-225 Т. 12).

Згідно оцінки ризику повторного вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_7 має середній рівень ризику/ середній рівень втручання. За підсумками оцінювання має 258 балів (а.о.с.226-238 Т.12).

Відповідно до витягу з протоколу №5 від 01.05.2023 року засідання комісії ДУ «Сумський слідчий ізолятор» з питань заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст.82 КК України постановили, відмовити засудженому ОСОБА_7 в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст.82 КК України (а.о.с.239 Т.12).

Як вбачається з опитувального листа ДУ «Роменська ВК №56» щодо застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, щодо зміни умов тримання засудженого ОСОБА_7 , 1987 року народження вбачається, що керівники частин та служб установи одноголосно прийняли рішення що «не заслуговує» (а.о.с.42 Т.13).

Відповідно до характеристики від 31.10.2023 року затвердженої Начальником ДУ «Роменська ВК №56» вбачається, що ОСОБА_7 вину у скоєному злочині визнає частково, негативно ставиться до працівників органів та установ виконання покарань. Не має бажання працювати в установі. Заохочень немає, має 12 стягнень. ОСОБА_7 неготовий змінювати своє життя після звільнення, допускає порушення умов відбування покарання, має негативне ставлення до участі в програмах. Байдуже ставиться до свого майбутнього, не має позитивних планів на майбутнє. Заходи індивідуальної програми соціальн виховної роботи ніз засудженим не виконані. Мають вплив фактори ризику на поведінку засудженого (а.о.с.43-45 Т.13).

Відповідно до витягу з протоколу №21 від 31.10.2023 року засідання комісії державної установи «Роменська виправна колонія (№56)» по розгляду матеріалів засуджених до довічного позбавлення волі на переведення із багатомісних приміщень камерного типу до звичайних жилих приміщень виправної колонії максимального рівня безпеки згідно ст.151-1 КВК України засудженому ОСОБА_7 , 1987 р.н. за ст.ст.115 ч.2 п.п.1, 6,.12,.187 ч.4, 70 ч.1 КК України до довічного позбавлення волі, відмовлено в переведенні до звичайних жилих приміщень виправної колонії максимального рівня безпеки, як особі яка не стає на шлях виправлення (а.с.46 Т.13).

З довідки про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_7 вбачається, що за період з 12.05.2012 р. по 15.05.2023 р. він має 12 стягнень, заохочення відсутні (а.о.с. 218 Т.13).

З витягу з протоколу №43 від 03.05.2024 року засідання дисциплінарної комісії державної установи «Роменська виправна колонія (№56)» вбачається, що до ОСОБА_7 застосовано захід стягнення у вигляді суворої догани (а.о.с. 98 Т.13).

Згідно ч.2 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Частиною 1 ст. 64 КК України визначено, що довічне позбавлення волі призначається за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених КК України, якщо суд не знайде можливим застосувати покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 КВК України, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81,82 Кримінального кодексу України може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленого Кримінальним кодексом України строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміни не відбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно ч.1 ст. 82 КК України, не відбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни не відбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати не відбутого строку покарання, призначеного вироком.

Відповідно ч.3 ст. 82 КК України, заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

На підставі ч. 5 ст. 82 КК України, покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Вимогами п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 р. визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п. 13постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 р.).

Згідно положень п. 17 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 р., суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребі у наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Також Міністерством юстиції України відповідно до наказу №294/5 від 19.01.2023 року було затверджено «Порядок визначення ступеня виправлення засудженого» згідно з ч.1 Порядку зазначається, що цей Порядок визначає обсяг, механізм оформлення персоналом установи виконання покарань матеріалів стосовно засуджених, щодо яких може бути застосовано заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну не відбутої частини покарання більш м`яким (далі - заміна покарання) відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України, а також інших випадках, передбачених кримінально-виконавчим законодавством, для визначення ступеня виправлення засудженого.

У відповідності до ч.3 Порядку адміністрація установи виконання покарань після відбуття засудженим установленого статтями 81, 82 Кримінального кодексу України строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання та надіслати клопотання до суду щодо можливості представлення засудженого до заміни покарання у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Разом з поданням до суду надаються документи, перелік яких встановлений пунктом 9 розділу VI Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 червня 2012 року № 847/5, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 14 червня 2012 року за № 957/21269 (далі - Інструкція), та висновок щодо ступеня виправлення засудженого (далі - висновок), форма якого наведена в додатку до Методики визначення ступеня виправлення засудженого.

Згідно з ч.8 Порядку передбачається,що засуджений до довічного позбавлення волі додатково до подання щодо можливості представлення його до заміни покарання у виді позбавлення волі на певний строк повинен подати індивідуальний план виправлення та ре соціалізації (далі-індивідуальний план), форма якого затверджується Міністерством юстиції України. Індивідуальний план має містити заходи, здійснення яких у період відбування більш м`якого покарання у виді позбавлення волі на певний строк дасть змогу засудженому усунути фактори, що можуть негативно впливати на утримання від вчинення повторного кримінального правопорушення, та факти, що свідчать про перспективи виправлення та ресоціалізації засудженого після звільнення. Індивідуальний план складається засудженим до довічного позбавлення волі разом з начальником відділення СПС у термін не більше ніж 15 календарних днів після завершення проведення оцінки ризиків вчинення повторного правопорушення у двох примірниках. Один примірник зберігається у засудженого, другий - у начальника відділення СПС. Стан його виконання перевіряється заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи кожні шість місяців, про що робиться відповідна відмітка.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, оскільки у суду відсутні дані про виправлення засудженого, оскільки ОСОБА_7 за час відбування покарання характеризується посередньо, не працевлаштований, на шлях виправлення не став, в СІЗО одноголосно визначили, що ОСОБА_7 не заслуговує на застосування відносно нього заміни не відбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким. Також, ОСОБА_7 не було подано до суду індивідуального плану в якому було б визначено заходи, здійснення яких, у період відбування більш м`якого покарання у виді позбавлення волі на певний строк, дасть змогу засудженому усунути фактори, що можуть негативно впливати на утримання від вчинення повторного кримінального правопорушення, та факти, що свідчать про перспективи виправлення та ресоціалізації його після звільнення.

За таких обставин суд вважає, що підстав для задоволення клопотання ОСОБА_7 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк немає.

На підставі вказаного, керуючись ст. ст. 9, 537, 539 КПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі на певний строк відмовити.

Апеляція на ухвалу суду може бути подана до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд протягом 7 - ми днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 16 годині 30 хвилин 30 жовтня 2024 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3