Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8116/24
Номер провадження 1-кс/711/2155/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року м. Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участі

секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваної - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0000162 від 15.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України, про продовження строку тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Сміла Черкаської області, громадянки України, з повною вищою освітою, яка не є особою з інвалідністю, одруженої, працюючої лікарем-терапевтом Першого відділення загальної практики-сімейної медицини КНП «Четвертий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням, погодженим прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0000162 від 15.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України, про продовження строку тримання під вартою, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що СУ ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000162, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , згідно наказу №10-к від 26.01.2021 директора КНП «Четвертий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_8 , призначена на посаду лікаря-стажиста з терапії Першого відділення загальної практики-сімейної медицини КНП «Четвертий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги».

Відповідно до п. 1.1 Посадової інструкції лікаря-стажиста з терапії Першого відділення загальної практики-сімейної медицини КНП «Четвертий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» (далі Інструкція) затвердженої директором КНП «Четвертий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_8 лікар -стажист з терапії Першого відділення загальної практики-сімейної медицини належать до професій групи «Професіонали».

Згідно п. 1.3 Інструкції - лікар - стажист з терапії Першого відділення загальної практики-сімейної медицини у своїй роботі керуються: чинним законодавством України про охорону здоров`я, нормативно-правовими актами, що визначають діяльність органів управління та закладів охорони здоров`я, організацію медико-санітарної допомоги, наказами та розпорядженнями директорами, посадовою інструкцією та дорученнями керівника відділення.

Відповідно до розділу IV «Функціональні обов`язки» Інструкції, лікар -стажист з терапії Першого відділення загальної практики-сімейної медицини: проводить профілактичну роботу по виявленню ранніх та прихованих форм захворювань та фактора ризику; надає невідкладну медичну допомогу на догоспітальному етапі, виконує загальні види лікарських маніпуляцій; планує роботу лікаря терапевта і щомісячно проводить аналіз її результатів; постійно та акуратно веде лікарську документацію; самостійно заповнює бланки лікарняних листів з дотриманням інструкції по їх заповненню. Веде журнал реєстрації листків працездатності.

Установлено, що 02.04.2024 ОСОБА_9 , перебуваючи в м. Черкаси, відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 24.02.2022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію» отримав від представників ІНФОРМАЦІЯ_2 повістку про виклик на 05.04.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , для уточнення даних та вирішення питання щодо придатності для відправлення до військової частини й подальшого проходження військової служби під час мобілізації у Збройних Силах України.

Під час спілкування із своїм знайомим ОСОБА_10 , ОСОБА_9 повідомив, про необхідність з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_4 , поскаржився на стан свого здоров`я та запитав у останнього, чи є в нього знайомі лікарі, які допоможуть, в законний спосіб, пройти курс лікування, починаючи з дати, на коли йому потрібно з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_4 , на що ОСОБА_10 порадив звернутись до знайомого сімейного лікаря ОСОБА_4 .

З метою надання допомоги ОСОБА_9 , ОСОБА_10 зателефонував до знайомої лікарки ОСОБА_4 , яка працює на посаді лікаря-стажиста з терапії Першого відділення загальної практики-сімейної медицини КНП «Четвертий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», та повідомив про необхідність відкрити лікарняний лист ОСОБА_9 .

За допомогою засобів мобільного зв`язку ОСОБА_4 05.04.2024 близько о 12 годині 00 хвилин, зателефонувала до ОСОБА_9 та попросила переслати їй у мобільний додаток Viber копію його паспорта для подальшого заключення декларації із сімейним лікарем та цього ж дня ОСОБА_4 у мобільний додаток Viber переслала ОСОБА_9 лікарняний лист.

В подальшому, ОСОБА_4 , маючи умисел на одержання для себе неправомірної вигоди за вчинення впливу на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, зателефонувала ОСОБА_10 та повідомила, що має можливість оформити ОСОБА_9 ІІ групу інвалідності за неправомірну вигоду в розмірі 5000 (п`ять тисячі п`ятсот) доларів США, оскільки може здійснити вплив на необхідних лікарів медико-соціальної експертної комісії, що в свою чергу дасть ОСОБА_9 підстави уникнути призову під час мобілізації шляхом отримання відстрочки від призову до лав ЗСУ, при цьому наголосила на необхідності надання їй довідки з історії хвороби, таким чином надавши обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Розуміючи протиправність дій ОСОБА_4 , а також те, що остання пропонує йому отримати групу інвалідності в невстановлений законом спосіб за винагороду, ОСОБА_9 звернувся із заявою до правоохоронних органів.

В подальшому, ОСОБА_4 , переслідуючи мету незаконного особистого збагачення, з метою здійснення впливу на лікарів медико-соціальної експертної комісії, залучила свого співмешканця ОСОБА_11 до вчинення протиправних дій.

Так, 29.05.2024 близько 16 години 00 хвилин, ОСОБА_10 за вказівкою ОСОБА_4 зустрівся із ОСОБА_11 за місцем його проживання по АДРЕСА_3 , де на вимогу ОСОБА_4 передав ОСОБА_11 , який був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_4 , медичні довідки та виписки з історії хвороби ОСОБА_9 для підготовки всіх необхідних документів щодо оформлення групи інвалідності та стаціонарного лікування, які у подальшому ОСОБА_11 передав ОСОБА_4 .

У подальшому, 11.06.2024 близько 21 години 30 хвилин, за попередньою домовленістю, ОСОБА_9 зустрівся із ОСОБА_4 та її співмешканцем ОСОБА_11 поблизу магазину «Делікат», розташованого на перехресті вулиці Праведниці Шулежко та бульвару Т.Г. Шевченка в м. Черкаси, з метою з`ясування обставин оформлення йому групи інвалідності.

В ході вказаної зустріч ОСОБА_4 повідомила, що займається підготовкою документів у оформленні II групи інвалідності ОСОБА_9 та зазначила, що для цього йому потрібно лягати у стаціонарне відділення на обстеження та лікування, а також відразу передала йому лікарняний лист з 10 по 17 червня 2024 року, хоча він в лікарні не перебував та курс лікування не проходив. Крім того, перераховувала різноманітні хвороби, за якими ОСОБА_9 у подальшому зможе отримати групу інвалідності та запевнила, що до кінця липня 2024 року ОСОБА_9 отримає ІІ групу інвалідності.

Також, ОСОБА_4 вказала, що вартість вказаної послуги становить 5 000 (п`ять тисяч) доларів США та зауважила, що передача грошових коштів, має відбутися виключно через її співмешканця ОСОБА_11 .

У свою чергу ОСОБА_9 , розуміючи, що ОСОБА_4 та ОСОБА_11 дійсно можуть вплинути на лікарів медико-соціальної експертної комісії та сприяти в отриманні II групи інвалідності, що стане підставою для отримання відстрочки від призову до лав Збройних Сил України під час мобілізації, погодився на пропозицію надання неправомірної вигоди в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) доларів США.

У ході зустрічі, що мала місце 19.07.2024, ОСОБА_11 діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи про незаконність своїх дій, запропонував ОСОБА_9 піти до ОСОБА_4 за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Цього ж дня, близько 18 години 14 хвилин, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди за здійснення впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , одержали від ОСОБА_9 , неправомірну вигоду в розмірі 5 000 (п`яти тисяч) доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ становить 207 385,70 (двісті сім тисяч триста вісімдесят п`ять гривень, сімдесят копійок) гривень, за оформлення II групи інвалідності, безстроково.

Таким чином, ОСОБА_4 будучи лікарем-стажистом з терапії Першого відділення загальної практики-сімейної медицини КНП «Четвертий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», діючи за попередньою змовою із ОСОБА_11 , маючи умисел на одержання для себе неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, одержала неправомірну вигоду в розмірі 5 000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ становить 207 385,70 (двісті сім тисяч триста вісімдесят п`ять гривень, сімдесят копійок) гривень, за оформлення II групи інвалідності, безстроково.

19.07.2024, о 18 год. 17 хв., в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_4 після отримання неправомірної вигоди, була затримана на місці вчинення кримінального правопорушення за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України, її протиправна діяльність була припинена, а грошові кошти в сумі 5 000 доларів США, які були предметом неправомірної вигоди, вилучено.

20.07.2024 ОСОБА_4 вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

20.07.2024 підозрюваній ОСОБА_4 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16.09.2024 включно. При цьому, визначено заставу у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 181 680 грн.

09.09.2024 постановою першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 20.10.2024.

13.09.2024 підозрюваній ОСОБА_4 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси, продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 20.10.2024, включно. При цьому визначено заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 90 840 грн.

15.10.2024 Придніпровським районним судом м. Черкаси, строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до чотирьох місяців, тобто до 20.11.2024.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення вказаного кримінального правопорушення підтверджується доказами, а саме: допитами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , допитами у якості свідків понятих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , матеріалами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України, протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 , проведеним тимчасовим доступом до документів КНП «Четвертий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» та іншими матеріалами кримінального провадження.

Ініціатор клопотання вказує, що метою застосування запобіжного заходу до підозрюваної ОСОБА_4 , згідно із ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КПК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити вищевказані дії, що зазначені в п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, підозрювана ОСОБА_4 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке їй інкримінується органом досудового розслідуванням, використовуючи широке коло зв`язків, може безперешкодно виїхати за межі України.

Слідчий вказує, що обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України, є встановлені під час досудового розслідування достатні фактичні дані про одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування, та обіцянці здійснити вплив за надання такої вигоди, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Обставинами, які дають підстави зробити висновки про наявність вищевказаних ризиків є:

1. Кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 , має високий ступінь суспільної небезпеки, так як скоєний лікарем-стажистом з терапії Першого відділення загальної практики-сімейної медицини КНП «Четвертий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», яка повинна неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України, антикорупційних заходів та інших нормативно-правових актів.

2. Кримінальне правопорушення (злочин), у якому підозрюється ОСОБА_4 , зумовлене тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, оскільки її дії (щодо отримання неправомірної вигоди) мають системний характер. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

3. Підстави для застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою відсутні, тому що вона притягується до відповідальності за вчинення тяжкого корупційного злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, з конфіскацією майна, а також встановлено обставини, які виправдовують тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_4 та підтверджують наявність зазначених ризиків.

4. Підозрювана ОСОБА_4 , виконуючи свої професійні обов`язки, та перебуваючи на волі, для уникнення від кримінальної відповідальності, може використати свої повноваження та зв`язки для незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а саме: ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

На даний час є підстави вважати, що остання перебуваючи на волі може на них незаконно впливати шляхом підкупу, вмовлянням та/або застосуванням погроз, що перешкоджатиме об`єктивному розслідуванню кримінального провадження, у зв`язку з чим, існує нагальна потреба у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , окрім медичних документів заявника, були вилучені інші документи на осіб чоловічої статті, щодо яких проводились обстеження, що може свідчити про систематичний характер вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 369-2 КК України.

5. У разі визнання ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється остання, і призначення навіть мінімального покарання, за умови доведеності її вини у вчиненні інкримінованого діяння, це може стати підставою та мотивом для її переховування від органів досудового розслідування та суду.

Таким чином, на переконання органу досудового розслідування, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування, негативно впливати на хід досудового розслідування та судового розгляду шляхом незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, виникла необхідність у продовженні застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Сума неправомірної вигоди, яку отримала ОСОБА_4 складає 5 000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ становить в національній валюті 207 385,70 грн., поєднана з вимаганням. Судом 20.07.2024 визначено заставу у розмірі 181 680 грн.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та інформаційних відомостей про рухоме майно, підозрювана ОСОБА_4 має у власності нерухоме майно, а саме: 1/3 частини квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_4 .

Крім того, підозрювана ОСОБА_4 , відповідно до наказу №10-К від 27.01.2021, перебуває на посаді лікаря-стажиста з терапії Першого відділення загальної практики-сімейної медицини КНП «Четвертий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» та дотепер, та відповідно отримує відповідну заробітну платню.

Враховуючи те, що судом визначено розмір застави 90 840 грн., саме такий розмір застави, на думку сторони обвинувачення, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у підозрюваної ОСОБА_4 бажання будь-яким чином перешкоджати досудовому розслідуванню у кримінальному провадженні та вчиняти інші кримінальні правопорушення. Застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків.

Разом з тим, слідчий вважає за необхідне покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п. 1-4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- заборонити спілкування із свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та підозрюваним ОСОБА_11 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На підставі викладеного, слідчий за погодженням з прокурором, звернувся з даним клопотанням та просив суд продовжити строк тримання підозрюваної ОСОБА_4 під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 20.11.2024 включно, із визначенням розміру застави 90 840 грн.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у ньому та додані до нього докази. Також прокурор вказав, що на підставі зібраних доказів ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України. Ризики, зазначені в клопотанні, не втратили своєї актуальності та продовжують існувати, зокрема підозрювана, усвідомлюючи тяжкість покарання, в разі визнання її винною у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, може переховуватись від слідства та суду. Вказаний ризик є актуальним, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні корупційного злочину, а тому до неї не може бути застосовано ст. 75 КК України та звільнено від відбування покарання. Також, підозрювана може здійснювати незаконний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні зокрема ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , шляхом вмовлянь, погроз чи шантажу з метою зміни останніми раніше наданих показань на її користь чи відмови від надання показань, з метою уникнення кримінальної відповідальності. Відтак, на переконання сторони обвинувачення, є всі підстави для продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування та залишення розміру застави, визначеного слідчим суддею при продовженні застосованого відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Захисник підозрюваної - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на недоведеність та необґрунтованість пред`явленої його підзахисній підозри, а також відсутність ризиків, про існування яких сторона обвинувачення зазначає у своєму клопотанні. Також захисник зазначив, що органом досудового розслідування не надано доказів, які б доводили причетність підозрюваної ОСОБА_4 до інкримінованого їй в провину кримінального правопорушення. Зауважував, що, навіть на даний час, інкримінована його підзахисній в провину ознака вимагання не підтверджується ні клопотанням, ні доданими до нього матеріалами, як і вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб. У даному випадку не було ніякого вимагання, оскільки ініціатором всіх зустрічей та дзвінків був заявник ОСОБА_9 . Не свідчать про це і покази свідків. Ризики, на існуванні яких наголошував прокурор, є надуманими. Його підзахисна не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування, має міцні соціальні зв`язки, одружена, має постійне місце проживання та роботи. Також, вказував, що батьки ОСОБА_4 - ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , є особами пенсійного віку, а батько є особою з інвалідністю другої групи. Зауважував, що жодних слідчих дій із ОСОБА_4 не проводиться, а тяжкість покарання не може бути єдиною підставою для продовження тримання під вартою. Просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого та визначити стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту.

Підозрювана ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю підтримала свого захисника та просила застосувати до неї запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту. Окремо вказала, що визначений судом розмір застави є для неї непомірним. Вона зобов`язується належно виконувати покладені на неї судом процесуальні обв`язки та не має наміру перешкоджати досудовому розслідуванню.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши копії матеріалів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи клопотання, та надані стороною захисту документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також наявність доказів, яким обґрунтовуються відповідні обставини.

Виходячи зі змісту зазначених норм вбачається, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 199 КПК зобов`язаний впевнитися в тому, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також встановити обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Судом встановлено, що СУ ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000162 від 15.04.2024 за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме - в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави та обіцянці здійснити вплив за надання такої вигоди, поєднане з вимаганням такої вигоди, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Згідно положень ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 369-2 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, оскільки санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

19.07.2024 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 20.07.2024 останній повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

20.07.2024 ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси (справа №711/5739/24) відносно підозрюваної ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 16.09.2024 включно, та визначено розмір застави в сумі 181 680 грн. 00 коп., у разі внесення якої на підозрювану покладено наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися з населеного пункту, в якому проживає, м.Черкаси, без дозволу слідчого, прокурора або суду (залежно від стадії кримінального провадження); повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, реєстрації та/або місця роботи; заборонити спілкування із свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , а також іншими особами, які набудуть статус свідків у вказаному кримінальному провадженні та будуть доведені до її відома; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) та інші документи, що дають право на виїзд за межі України.

09.09.2024 першим заступником керівника Черкаської обласної прокуратури строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000162 від 15.04.2024 продовжено до трьох місяців, тобто до 20.10.2024.

13.09.2024 ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси (справа №711/7059/24) підозрюваній ОСОБА_4 , продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 20.10.2024, включно. При цьому визначено заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 90 840 грн.

15.10.2024 ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси (справа №711/8009/24), строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до чотирьох місяців, тобто до 20.11.2024.

Таким чином, дія запобіжного заходу, застосованого до підозрюваної закінчується 20.10.2024, що стало підставою для звернення сторони обвинувачення до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою.

Наявність обґрунтованої підозри є умовою законності застосування запобіжного заходу. При цьому, положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», тому в оцінці цього питання слідчий суддя керується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ визначення «обґрунтованої підозри» надано, зокрема, у рішенні «Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom», згідно з яким «…існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Втім, що саме може бути розцінене як «обґрунтоване», буде залежати від усіх обставин справи» [15, § 32]. Таке формулювання ЄСПЛ також підтверджено в таких рішеннях, як «Нечипорук і Йонкало проти України», «Erdagoz v. Turkey», «Labita v. Italy», «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan» та доповнено вказівкою на те, що «факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як такі, що обґрунтовують засудження особи» [16, §§ 34, 36], і так само «висунення обвинувачення» [17, § 184].

На підтвердження причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, слідчий надав копії матеріалів кримінального провадження, які були досліджені слідчим суддею, а саме: протоколи допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , протокол обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 , протокол затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України, протокол затримання ОСОБА_11 в порядку ст. 208 КПК України, протоколи допиту у якості свідків понятих ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , документи отримані в ході тимчасового доступу до документів КНП «Четвертий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», протокол огляду та вручення грошових коштів.

Отже, на думку слідчого судді, висновки органу досудового розслідування щодо можливої причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується, не є явно необґрунтованим чи очевидно недопустимим, тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри зводились до оцінки доказів, зібраних та наданих до клопотання стороною обвинувачення.

При цьому правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами обґрунтовано можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

Слід враховувати, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, тому суд лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

Разом з тим слідчий суддя зазначає, що на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначає лише ймовірну причетність підозрюваної до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Також слід звернути увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною кримінального правопорушення на підставі наданих сторонами кримінального провадження доказів.

Однак, зазначені стороною захисту доводи не спростовують висновки про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 на такому рівні, який є достатнім для обрання запобіжного заходу стосовно неї.

Варто додати, що питання наявності обґрунтованої підозри перевірялось слідчим суддею під час постановлення ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 20.07.2024 та при його продовженні 13.09.2024.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_4 вини у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення.

При вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 , слідчий суддя виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України та встановлених під час досудового розслідування слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу.

При цьому, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною зазначених дій. Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрювана обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) слідчий суддя використовує для перевірки продовження існування ризиків, які стали підставою для застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у цьому кримінальному провадженні.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна. Тяжкість ймовірного покарання підвищує ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Разом з тим, самої лише тяжкості інкримінованого злочину недостатньо для висновку про можливі спроби підозрюваного переховуватися, тому вона оцінюється у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58).

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено існування ризику можливого переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду, який ґрунтується на тяжкості інкримінованого злочину, який є корупційним, оскільки у разі засудження останньої за ч. 3 ст. 369-2 К України до неї не може бути застосовано положення ст. 75 КК України щодо звільнення від відбування покарання з випробуванням, а тому, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність реального відбуття покарання, яке їй загрожує, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, підозрювана може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Суд також бере до уваги й інформацію щодо особи підозрюваної, яку наводить сторона захисту, зокрема, що ОСОБА_4 одружена, має постійне місце проживання та роботи, проте у світлі наведених вище актуальних даних про існування ризику переховуватися, вказані захисником характеризуючі дані, не можуть бути вирішальними та такими, що могли б знизити цей ризик до маловірогідного чи до його виключення.

Таким чином, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо наявності ризику переховування підозрюваної ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слідчий суддя враховує визначену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Поряд з цим варто зазначити, що свідками у даному кримінальному провадженні є заявник ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , який є знайомим ОСОБА_4 , а також колеги останньої, які були залучено до проведення слідчих дій у якості понятих, а тому ризик впливу на свідків не втратив свою актуальність, оскільки ОСОБА_4 у результаті обізнаності про осіб, які давали свідчення у кримінальному провадженні, може шляхом погроз або іншим чином впливати на свідків з метою примушування їх до зміни раніше наданих показань, та таким же чином впливати на свідків, які ще не давали показання, що в подальшому виключить їх можливість давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування.

За такого слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризику ймовірного впливу на свідків з боку підозрюваної ОСОБА_4 .

Щодо доводів сторони захисту стосовно недоведеності належними доказами існування вказаних ризиків, то слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. Отже, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначений дій.

В той же час, слідчий суддя зазначає, що відповідно до ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та який застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При визначенні строку тримання під вартою в очікуванні суду відповідно до статті 5§3 Конвенції, період, який слід враховувати, починається в день затримання звинуваченого і закінчується в день винесення вироку, навіть, якщо його винесено тільки судом першої інстанції (§23-24 Калашніков проти Росії).

Виходячи з загальних принципів Конвенції судовим органам не надається вибору між тим, щоб «притягнути звинуваченого до суду у розумний строк або дарувати йому тимчасове звільнення до суду». До засудження звинувачений повинен вважатися невинним, і мета такого положення полягає перед усім у забезпеченні «умовного звільнення», якщо продовження його затримання більше не є обґрунтованим. Збереження обґрунтованої підозри у тому, що заарештована особа вчинила злочин, є обов`язковою умовою законності продовження тримання під вартою, але з перебігом певного часу цього недостатньо і суд має встановити, чи продовжували інші підстави, наведені судовими органами, виправдовувати позбавлення волі. Якщо ці підстави були «доречними» та «достатніми», суд має також з`ясувати, чи виявили компетентні національні органи «особливу ретельність» у провадженні справи». Таким чином, національні суди зобов`язані переглядати правомірність попереднього ув`язнення осіб, які чекають суду, з метою забезпечення їх звільнення, коли обставини більше не виправдовують продовження тримання під вартою. Питання розумності терміну тримання під вартою не може бути оцінено абстрактно, але повинне оцінюватися в кожному випадку відповідно до його особливостей, бо немає встановлених строків, застосованих до кожної справи (Маккей проти Сполученого Королівства). Обґрунтованість будь-якого строку тримання під вартою, яким би коротким він не був, має бути переконливо доведена владою (Ідалов проти Росії §140)

При цьому, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, якщо спочатку тяжкість злочину та підозра, що особа може втекти чи зашкодити слідству, можуть бути достатніми підставами для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, то чим довше відповідна особа знаходиться під вартою, тим більш вагомими і конкретними мають бути підстави для продовження цього заходу, про що має бути зазначено в судовому рішенні.

Зокрема, у справі " ОСОБА_18 проти України" ("SergeyVolosyuk v. Ukraine", рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини наголосив, "саме національні судові органи мають подбати про те, щоб тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого у відповідній справі не перевищила розумного строку. Для цього вони мають дослідити всі факти на користь і проти існування реального суспільного інтересу, який, за належного врахування принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях про подовження строку тримання під вартою… Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою.

Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення її явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на «розгляд судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження», а й передбачає, що «звільнення може бути обумовлено гарантіями з`явитися на судове засідання» (пункти 37, 38).

У контексті вказаних вище стандартів Європейського суду з прав людини та з огляду на те, що в цій справі загальний термін тримання підозрюваної ОСОБА_4 під вартою становить майже три місяці, досудове розслідування даного кримінального провадження не закінчено з незалежних від неї причин, абстрактні доводи сторони обвинувачення про те, що лише подальше тримання обвинуваченого під вартою може забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не можна вважати належно обґрунтованими.

Разом з тим, слідчим суддею встановлено, що підозрювана ОСОБА_4 має постійне місце проживання та реєстрації, одружена, має батьків літнього віку - батька ОСОБА_17 , який є особою з інвалідністю другої групи, та матір ОСОБА_16 , вперше притягується до кримінальної відповідальності, на момент інкримінованого органом досудового розслідування злочину працювала лікарем-терапевтом Першого відділення загальної практики-сімейної медицини КНП «Четвертий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» , та за час перебування під вартою їй не було висунуто жодної підозри у вчиненні будь-якого іншого кримінального правопорушення.

За таких обставин у межах даного провадження слід дослідити можливість застосування стосовно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу.

У кримінальному провадженні можуть бути застосовані такі запобіжні заходи (ч. 1 ст. 176 КПК): 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Обираючи один із запобіжних заходів, слід зважати, що їх види наведено у порядку зростання ступеня суворості. Відповідно найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, а найбільш м`яким - особисте зобов`язання.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, викладенні в повідомленні про підозру, та його тяжкість, слідчий суддя вважає, що особисте зобов`язання та особиста порука не забезпечать достатніх гарантій належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_4

Застава, навіть у мінімальному розмірі, є непомірним для підозрюваної, оскільки під час продовження застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави зменшувався, але так і не був внесений останньою, що свідчить про непомірність його розміру.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, буде достатнім запобіжним заходом, який забезпечить виконання ОСОБА_4 покладених на неї процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Слідчий суддя вважає, що в сукупності із встановленими конкретними обставинами кримінального провадження, даними про особу підозрюваної, тривалість перебування останньої під вартою, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, в судовому засіданні не встановлено достатніх підстав, які виправдовують продовження застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а запобігти встановленим слідчим суддею ризикам можливо у разі застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, в межах строку досудового розслідування, тобто до 20 листопада 2024 року включно, з покладенням на підозрювану обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність яких була доведена прокурором.

Саме такий запобіжний захід, на думку слідчого судді, буде достатнім, необхідним та доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_4 та виконання покладених на неї відповідних процесуальних обов`язків.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що залишення підозрюваною місця свого проживання у встановлений слідчим суддею час, не є порушенням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, у випадку отримання невідкладної медичної допомоги, евакуації населення, рятування життя та здоров`я в умовах воєнного стану. В період введення воєнного стану на території України дозволити підозрюваній ОСОБА_4 після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 30 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» відлучатись з визначеного в ухвалі місця проживання з метою перебування останньої в укритті.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0000162 від 15.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України, про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні залишати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, в межах строку досудового розслідування, тобто до 20.11.2024 включно.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України негайно доставити підозрювану ОСОБА_4 за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 , звільнивши її з-під варти.

Відповідно до вимог ч.5 ст.194 КПК України, покласти на підозрювану ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом,

- не відлучатися із м.Черкаси без дозволу слідчого, прокурора або суду, у провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування, у будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу Інтернет) зі свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та підозрюваним ОСОБА_11 у даному кримінальному провадженні, крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за їх участі та участі ОСОБА_4 у присутності слідчого чи прокурора,

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити строк дії ухвали до 20 листопада 2024 року включно.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що залишення підозрюваною місця свого проживання у встановлений слідчим суддею час, не є порушенням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, у випадку отримання невідкладної медичної допомоги, евакуації населення, рятування життя та здоров`я в умовах воєнного стану.

В період введення воєнного стану на території України дозволити підозрюваній ОСОБА_4 після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 30 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» відлучатись з визначеного в ухвалі місця проживання з метою перебуванні останньої в укритті.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції, з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на неї зобов`язань.

Роз`яснити підозрюваній, що в разі невиконання покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.

Виконання ухвали доручити працівникам СУ ГУНП в Черкаській області.

Копію даної ухвали вручити підозрюваній, її захиснику, слідчому, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, прокурору та начальнику ГУ НП в Черкаській області, - для відому та виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі її оскарження, після розгляду справи апеляційним судом.

Слідчий суддя: ОСОБА_1