1Справа № 335/4973/24 1-кп/335/622/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, за адресою: вул. Перемоги, буд. 107-Б, м. Запоріжжя, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000353 від 18 березня 2024 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, який є громадянином України, має середню освіту, не одружений, неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, є солдатом військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-06.10.2011 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна. 30.10.2014 звільнений умовно-достроково з місць позбавлення волі, невідбутий строк 1 рік 1 місяць 8 днів;

-08.07.2015 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 6 років з конфіскацією майна;

-30.09.2015 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289 КК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ч. 4 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців з конфіскацією майна;

-05.04.2021 Оріхівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 71, ст. 72 КК України, шляхом часткового складання невідбутої частини основного покарання і додаткового покарання по вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30.09.2015, призначено за сукупністю вироків остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком 1 рік 3 місяці. 05.07.2022 по відбуттю строку покарання звільнений з місць позбавлення волі.

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14.03.2024 приблизно о 20-00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні закладу «Пивна Лавка», що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, в умовах воєнного стану, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав зі столу мобільний телефон марки Samsung моделі SM-G960U Galaxy S9 4/64gb, в корпусі чорного кольору, IMEI НОМЕР_2 , вартістю 4 240 грн., та мобільний телефон марки Samsung моделі Galaxy А12 64 GB, в корпусі синього кольору, IMEI НОМЕР_3 , вартістю 3 380 грн., які належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якими у подальшому розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 7 620 грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, фактичні обставини справи, що викладені у обвинувальному акті не оспорював та зазначив, що у вечірній час доби, точний день не пам`ятає, але не заперечує, що це було 14.03.2024, як зазначено в обвинувальному акті, він, разом із малознайомим йому чоловіком на ім`я ОСОБА_7 , вживали алкогольні напої у приміщенні закладу «Пивна лавка». ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння та, коли почав засинати за столом, обвинувачений взяв зі столу два мобільні телефони, які належали ОСОБА_7 , та пішов додому. Прокинувшись зранку наступного дня, один із телефонів він заклав у ломбард, отримавши грошові кошти. Приблизно через годину обвинувачений отямився та викупив цей мобільний телефон з ломбарду. Зрозумівши, що зробив неправильно, він пішов до того закладу, де він перебував разом із потерпілим, та залишив бармену викрадені ним 2 мобільні телефони, для того щоб віддали ОСОБА_7 коли він повернеться у приміщення закладу.

У вчиненому щиро розкаюється, просив суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Про причини своєї неявки до суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи суду не подавав.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорювали всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням даних про особу обвинуваченого, процесуальних документів, необхідних для ухвалення вироку. При цьому, судом було роз`яснено учасникам процесу про позбавлення їх права на оскарження даних обставин в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому діяння та кваліфікує дії останнього за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до тяжкого злочину, спричинених наслідків, зокрема те, що потерпілому шкода відшкодована шляхом повернення викраденого майна.

Суд також враховує особу ОСОБА_4 , який не одружений, проживає із батьками пенсіонерами, має дитину, офіційно не працевлаштований, але проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий, але відбув покарання за попередніми вироками.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає те, що ОСОБА_4 визнав свою вину та щиро розкаявся. Про щире каяття обвинуваченого свідчить його поведінка після вчиненого злочину, зокрема те, що він після вчинення кримінального правопорушення зрозумів, що його дії були неправомірними, та добровільно, до внесення відомостей в ЄРДР, намагався повернути потерпілому викрадене майно.

Обставиною, яка обтяжує покарання, є рецидив злочину.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. При цьому, призначене покарання не має на меті завдати фізичних страждань та принизити людську гідність.

Враховуючи обставини вчинення злочину, його мету та мотиви, дані про особу обвинуваченого, його поведінку після вчинення злочину, а саме те, що він усвідомив протиправність своєї поведінки та жалкує про вчинене, викрадене майно повернуто потерпілому, суд, з урахуванням також і думки прокурора, вважає за доцільне та необхідне для виправлення обвинуваченого та для попередження вчинення ним інших злочинів призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, визначений санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, враховуючи положення ч. 2 ст. 50 КК України, в тій частині, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, суд, з урахуванням встановлених обставин, доходить до висновку про відсутність необхідності направлення обвинуваченого до місць позбавлення волі, та про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства, шляхом застосування положень ст. ст. 75, 76 КК України, і призначення йому покарання з випробуванням строком на 3 роки, що, на думку суду, також мінімізує ризик вчинення обвинуваченим нових злочинів у майбутньому.

На переконання суду, призначення обвинуваченому покарання з випробуванням у даному випадку, з урахуванням принципу індивідуалізації, є справедливим, співмірним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України судом не встановлено.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Судові витрати, понесені державою, у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання за цією статтею у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Після набрання вироком суду законної сили, речові докази:

-оптичний DVD диск із відеозаписом з ломбардного відділення ПТ «Ломбард Перший» - залишити в матеріалах кримінального провадження;

-мобільний телефон марки Samsung моделі SM-G960U Galaxy S9 4/64gb, IMEI НОМЕР_2 , мобільний телефон марки Samsung моделі Galaxy А12 64 GB, IMEI НОМЕР_3 , передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити йому.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 Кримінального процесуального кодексу України судом проголошено резолютивну частину вироку.

Повний текст вироку після його проголошення вручається учасникам судового провадження, які присутні у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1