УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , дослідивши клопотання дізнавача сектору дізнання ВП № 4 Одеського РУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , яке погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000166, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання дізнавача сектору дізнання ВП № 4 Одеського РУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , яке погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000166 =, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

У клопотанні сторона обвинувачення просить накласти арешт на майно яке було вилучено в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Так, в клопотанні слідчий вказує на те, що 09.09.2024 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.09.2024 року було проведено обшук квартири АДРЕСА_2 , в ході якого було вилучено пару кросівок та одну пару штанів.

09.09.2024 вищевказані речі визнано речовими доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Слідчим суддею встановлено, що до клопотання стороною обвинувачення не долучено ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, на підставі якої був проведений обшук за адресою: АДРЕСА_1 на яку посилається у клопотанні, що позбавляє слідчого суддю дослідити належним чином викладені в клопотанні обставини, зокрема, щодо порядку проведення обшуку та законності підстав для його проведення..

Частиною 1 ст.87 КПК України передбачено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно з ч.2 ст.87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Відповідно до ч.4 ст.87 КПК України докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.

Вказані обставини позбавляють слідчого суддю можливості в повній мірі дослідити обставини, якими обґрунтовані доводи клопотання та прийняти рішення по суті.

Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, враховуючи вищевказані недоліки клопотання, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених в ухвалі слідчого судді недоліків з встановленням відповідного процесуального строку.

Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання дізнавача сектору дізнання ВП № 4 Одеського РУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , яке погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000166, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1