КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.ПОЛТАВИ
Справа №552/4119/24
Провадження № 1-кс/552/1524/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю представника заявника ОСОБА_3 , детектива ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» ( далі ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» ) звернувся в суд з клопотанням про скасування арешту посилаючись на те, що ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 29.04.2022 у справі № 554/2610/22 задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Полтавській області про накладання арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000036 від 07.04.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 191 КК України та накладено арешт, окрім іншого, на залізничні вагони, з товарно- матеріальними цінностями ( далі ТМЦ) , які знаходяться на залізничній станції «Полтава-Південна», а саме: 94424256 з гідроксидом натрію вагою 31,55 тонн, одержувач ТОВ «МГЗ», власник вагону АО «Норд»; 54979752 з гідроксидом натрію вагою 31,3 тонн, одержувач ТОВ «МГЗ», власник вагону АО «ГТЛК»; 42321109 з гідроксидом натрію вагою 57,7 тонн, одержувач ТОВ «МГЗ», власник вагону АО «Норд»; 59420851 з гідроксидом натрію вагою 57,7 тонн, одержувач ТОВ «МГЗ», власник вагону АО «ГТЛК»; 54308234 з гідроксидом натрію вагою 30,95 тонн, одержувач ТОВ «МГЗ», власник вагону АО «ГТЛК»; 94432556 з гідроксидом натрію вагою 28,3 тонн, одержувач ТОВ «МГЗ», власник вагону АО «Норд»; 94321387 з гідроксидом натрію вагою 28,95 тонн, одержувач ТОВ «МГЗ», власник вагону ООО «Параллель»; 42264598 з гідроксидом натрію вагою 56,85 тонн, одержувач ТОВ «МГЗ», власник вагону ООО «Спецтрансгарант»; 94383742 з гідроксидом натрію вагою 57,7 тонн, одержувач ТОВ «МГЗ», власник вагону ООО «Спецтрансгарант». Арешт накладено необґрунтовано, оскільки власником товарно- матеріальних цінностей є заявник, а не резиденти (юридичні особи) російської федерації та республіки білорусь. Оплата за товар здійснена в повному обсязі. ТОВ «МГЗ» є суб`єктом господарювання державного сектору економіки, а тому арешт завдає шкоду державі. ТМЦ у вагонах не відповідає ознакам речових доказів, оскільки відсутні докази, що вони набуті кримінально-протиправним шляхом , ТОВ «МГЗ» не є юридичною особою, щодо якої здійснюється кримінальне провадження.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 клопотання підтримала з підстав, що в ньому викладені та просила задовольнити.

Детектив ОСОБА_4 заперечує щодо задоволення клопотання та пояснив, що з 13 червня 20214 року підслідність кримінального провадження № 0000003 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 191 КК України визначена за детективами Підрозділу детективів ТУ БЕБ у Полтавській області, надійшли матеріали до управління 19 липня 2023 року. На даний час направлено ряд запитів з метою встановлення фактичного місця перебування арештованих залізничних вагонів з ТМЦ для подальшого проведення їх оглядів, проведення відповідних експертиз. Вважає, що скасування арешту є передчасним, тому просив відмовити в задоволенні клопотання.

Заслухавши пояснення осіб, що з`явились в судове засідання, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні ТУ БЕБ у Полтавській області перебуває кримінальне провадження №0000003 від 05.04.2022 року до якого приєднано кримінальне провадження № 0000036 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 212, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 191 КК України.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 29 квітня 2022 року клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні задоволено, накладено арешт на залізничні вагони з товарно-матеріальними цінностями, з метою збереження речових доказів із забороною користуватися, розпоряджатися та відчужувати, у тому числі і на :

- 94424256 з гідроксидом натрію вагою 31,55 тонн, одержувач ТОВ «Миколаївський глиноземний завод», власник вагону АО «Норд»;

- 54979752 з гідроксидом натрію вагою 31,3 тонн, одержувач ТОВ «Миколаївський глиноземний завод», власник вагону АО «ГТЛК»;

- 42321109 з гідроксидом натрію вагою 57,7 тонн, одержувач ТОВ «Миколаївський глиноземний завод», власник вагону АО «Норд»;

- 59420851 з гідроксидом натрію вагою 57,7 тонн, одержувач ТОВ «Миколаївський глиноземний завод», власник вагону АО «ГТЛК»;

- 54308234 з гідроксидом натрію вагою 30,95 тонн, одержувач ТОВ «Миколаївський глиноземний завод», власник вагону АО «ГТЛК»;

- 94432556 з гідроксидом натрію вагою 28,3 тонн, одержувач ТОВ «Миколаївський глиноземний завод», власник вагону АО «Норд»;

- 94321387 з гідроксидом натрію вагою 28,95 тонн, одержувач ТОВ «Миколаївський глиноземний завод», власник вагону ООО «Параллель»;

- 42264598 з гідроксидом натрію вагою 56,85 тонн, одержувач ТОВ «Миколаївський глиноземний завод», власник вагону ООО «Спецтрансгарант»;

- 94383742 з гідроксидом натрію вагою 57,7 тонн, одержувач ТОВ «Миколаївський глиноземний завод», власник вагону ООО «Спецтрансгарант».

Відповідно до ч. 1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи з наведеного, дана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, накладеного за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна, із можливістю надання особами, що не були присутніми в судовому засіданні і про права та законні інтереси яких вирішено питання судовим рішенням, доказів та матеріалів, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, доведеності перед слідчим суддею їх переконливості.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно з ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Як вбачається зі змісту ухвали, підставою для накладення арешту з огляду на наявність підстав, передбачених ч.2 ст.170 КПК України послугувало те, що в ході досудового розслідування встановлено, що вказані вагони з товарно-матеріальними цінностями є об`єктом кримінально протиправних дій, вони визнані речовими доказами на підставі ст. 98 КПК України.

У судовому засіданні встановлено, що детективами ТУ БЕБ у Полтавській області на даний час проводяться слідчі та процесуальні дії в рамках даного кримінального провадження.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (також рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A № 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні накладений вид обмеження є необхідним щодо уникнення негативних наслідків.

Посилання представника заявника, що арешт накладений необґрунтовано та зазначені ТМЦ, які не відповідають ознакам речового доказу, відбувається порушення прав заявника як власника та держави , а також відпала потреба у застосування такого арешту не знайшли підтвердження в ході судового розгляду.

Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя дійшов до висновку , що клопотання не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.2, 8, 24, 131,174, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання про скасування арешту відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали виготовлений та проголошений о 13 год. 30 хв. 24 серпня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1