Справа № 487/5839/24
Провадження № 1-кс/487/3893/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2024 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання заступника начальника відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001380 від 31.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України про арешт майна

встановив:

04.07.2024 заступник начальника відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному проваджені № 0001380 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на виявлене та тимчасово вилучене майно 03.07.2024 в ході проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_4 , а саме: мобільний телефон Samsung Galaxy A52 (модель SM-A525F/DS, с.н. НОМЕР_1 ), IMEI НОМЕР_2 , IMEI 2 НОМЕР_3 на якому наяне листування з абонентом « ОСОБА_5 » з номером НОМЕР_4 та абонентом « ОСОБА_6 » з номером НОМЕР_5 ; два аркуші паперу з чорновими записами та МНІ флеш-картку з ковпачком синього кольору. Визначити місце зберігання вилученого майна в ТУ ДБР у м. Миколаєві, для їх подальшого зберігання та використання у якості речових доказів у кримінальному провадженні № 0001380 від 31.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовував тим, що вилучене майно є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та містить відомості, які використовуються як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим, на підставі ч. 3 ст. 170 КПК України нього необхідно накласти арешт.

Прокурор до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, клопотання підтримав, просив про його задоволення.

На підставі ст. 172 КПК України клопотання розглянуто без участі власника майна.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Із матеріалів клопотання вбачається, що першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, розслідується кримінальне провадження №0001380 від 31.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.06.2024 та 03.07.2024 помічник начальника ДУ «Південноукраїнська ВП (№83)» ОСОБА_4 отримав неправомірну вигоду на загальну суму 18 000 грн., шляхом вимагання від засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 її перерахування на визначений ним банківський рахунок за № НОМЕР_6 , за ініціювання та організацію укладання з ОСОБА_8 договору підряду та подальшого зняття наявного дисциплінарного стягнення.

03.07.2024 в ході проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_4 , було вилучено: мобільний телефон Samsung Galaxy A52 (модель SM-A525F/DS, с.н. НОМЕР_1 ), IMEI НОМЕР_2 , IMEI 2 НОМЕР_3 на якому наяне листування з абонентом « ОСОБА_5 » з номером НОМЕР_4 та абонентом « ОСОБА_6 » з номером НОМЕР_5 , а також два аркуші паперу з чорновими записами та МНІ флеш-картку з ковпачком синього кольору.

Також, 03.07.2024 проведено санкціонований обшук транспортного засобу ОPEL VECTRA державний номерний знак НОМЕР_7 , в ході якого вилучено: дві банківські картки за номером НОМЕР_8 .

04.07.2023 слідчим винесено постанову про визнання вилучених речей - речовими доказами, оскільки зазначені вони відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу, згідно якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які, в тому числі, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та інші речі, набуті кримінально протравним шляхом.

Вимогами ст. 173 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так прокурором доведено, що майно, вилучене під час собистого обшуку затриманого зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та може бути використано у якості доказів у кримінальному провадженні, а також доведено необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 98, 131-132, 167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання заступника начальника відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0001380 від 31.05.2024 на майно, вилучене 03.07.2024 в ході проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_4 , а саме: мобільний телефон Samsung Galaxy A52 (модель SM-A525F/DS, с.н. НОМЕР_1 ), IMEI НОМЕР_2 , IMEI 2 НОМЕР_3 ; два аркуші паперу з чорновими записами та МНІ флеш-картку з ковпачком синього кольору.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити заступнику начальника відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1