УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого 3-го відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, в межах кримінального провадження № 0000160 від 19 квітня 2024 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 436-2 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий 3-го відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з указаним клопотанням.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначив, що слідчим управлінням ГУ СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000160, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 квітня 2024 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 436-2 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що у період часу з 07 жовтня 2022 року по 12 жовтня 2023 року громадянин України ОСОБА_5 , обіймаючи посаду начальника центру фізичного захисту та охорони об`єктів Департаменту економічної безпеки Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», діючи умисно, в умовах триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України, на шкоду інформаційній безпеці суспільства та держави, з метою виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, в умовах швидкого розвитку інформаційного суспільства в Україні та глобального інформаційного простору, використання інформаційно-телекомунікаційних технологій у всіх сферах життя, де особливого значення набувають проблеми інформаційної безпеки, як складової державної безпеки України, перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , за допомогою особистого мобільного телефону, який перебував у його розпорядженні та який під`єднаний до глобальної мережі Інтернет, з використанням раніше створеного облікового запису у месенджері «Telegram», здійснив виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а саме: 07 жовтня 2022 року направив повідомлення абоненту « ОСОБА_6 » (м.т. НОМЕР_1 ), яке починається словами « ОСОБА_7 , будучи профессиональным актером...» і закінчується словами « ІНФОРМАЦІЯ_1 »; 12 жовтня 2023 направив повідомлення абоненту « ОСОБА_8 » (м.т. НОМЕР_2 ), яке починається словами « ІНФОРМАЦІЯ_2 » і закінчується словами « ІНФОРМАЦІЯ_3 »; 12 жовтня 2023 року направив повідомлення абоненту « ОСОБА_8 » (м.т. НОМЕР_2 ), яке починається словами « ІНФОРМАЦІЯ_4 » і закінчується словами « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».

Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) та мистецтвознавчої експертизи № 7757/24-36/7758/24-55 від 31 липня 2024 року Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, у текстах повідомлень, надісланих ОСОБА_9 y месенджері «Telegram» міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

08 жовтня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у виправдовуванні збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, вчинене службовою особою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 436-2 КК України.

08 жовтня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 11 вересня 2024 року проведено обшук у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрований та фактично проживає підозрюваний ОСОБА_5 , у ході якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон «OnePlus Nord 2 PAC-MAN ED» IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , всередині якого містяться сім-картки із номерами НОМЕР_5 та НОМЕР_6 ; мобільний телефон «OnePlus 12R» IMEI1: НОМЕР_7 , IMEI2: НОМЕР_8 , всередині якого містяться сім-картки із номерами НОМЕР_9 ; ноутбук «hр 34OS 67» (s/n 5CD03917G9).

09 жовтня 2024 року зазначені речі оглянуто та визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, на предметах, вилучених в ході проведення обшуку містяться інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим, в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно з метою збереження речових доказів, запобіганню їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, тому слідчий звернувся з цим клопотанням.

28 листопада 2024 року захисником підозрюваного ОСОБА_5 - адвокатом ОСОБА_10 подано заперечення на клопотання про арешт майна, в яких він заперечує проти його задоволення, посилаючись на те, що воно є безпідставним та подане з порушенням чинних норм КПК України, зокрема, з порушенням строку встановленого чинним законодавством. Крім того, матеріалами клопотання не підтверджено, що вилучені мобільні телефони та ноутбук є знаряддям вчинення кримінального правопорушення. При цьому, в ході обшуку підозрюваним було надано слідчому всі коди доступу, тому підстави для вилучення носіїв інформації були відсутні. Окрім того, доказом слугує саме інформація, яка міститься на відповідних носіях інформації, що скопійована органом досудового розслідування, проте експертиза не призначена в межах кримінального провадження, тому відсутні підстави для накладення арешту на вказані предмети.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак матеріали справи містять його заяву про розгляд клопотання у його відсутність, в якій просив клопотання задовольнити.

Власник майна або його представник в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак в матеріалах справи наявна заява представника власника майна про розгляд клопотання у його відсутність та відсутність власника майна.

Враховуючи положення частини першої статті 171 КПК України, відповідно до якої клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе здійснити розгляд клопотання у відсутність слідчого та власника майна/його представника.

Дослідивши матеріали додані до клопотання суд приходить до наступного висновку.

Положеннями пункту 7 частини другої статті 131 КПК України та частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який забезпечує тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУ СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000160, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 квітня 2024 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 436-2 КК України.

Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) та мистецтвознавчої експертизи № 7757/24-36/7758/24-55 від 31 липня 2024 року Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, у текстах повідомлень, надісланих ОСОБА_9 y месенджері «Telegram» міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

08 жовтня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 11 вересня 2024 року був проведений обшук за місцем фактичного проживання та реєстрації ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон «OnePlus Nord 2 PAC-MAN ED» IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , всередині якого містяться сім-картки із номерами НОМЕР_5 та НОМЕР_6 ; мобільний телефон «OnePlus 12R» IMEI1: НОМЕР_7 , IMEI2: НОМЕР_8 , всередині якого містяться сім-картки із номерами НОМЕР_9 ; ноутбук «hр 34OS 67» (s/n 5CD03917G9).

08 жовтня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 436-2 КК України, що підтверджується його особистим підписом.

Постановою слідчого СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 від 09 жовтня 2024 року вищевказане майно, вилучене в ході обшуку, визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до протоколів огляду вилучених мобільних телефонів від 09 жовтня 2024 року, в ході їх огляду було виявлено переписки, що свідчать про виправдовування збройної агресії РФ проти України.

Згідно з протоколом огляду вилученого ноутбуку від 09 жовтня 2024 року, в ході його огляду інформації, що стосується предмету досудового розслідування не виявлено.

Відповідно до вимог статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляд справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку, передбаченому статтями 170-173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно з частиною другою статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а саме, є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини десятої статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У клопотанні слідчого зазначено, що арешт необхідно накласти з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки вилучені предмети містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а незастосування арешту майна може призвести до приховування, пошкодження, псування, знищення, втрати, зникнення, перетворення, відчуження вилученого майна.

Крім того, в ході судового розгляду слідчим було надано протоколи огляду вилучених в ході обшуку мобільних телефонів, з яких вбачається, що під час їхнього огляду було виявлено інформацію, яка має значення для вказаного кримінального провадження та відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, слідчим доведено наявність підстав вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що зазначені вище мобільні телефони можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже вони відповідають ознакам, зазначеним в статті 98 КПК України, що згідно з частиною третьою статті 173 КПК України дає підстави для їх арешту як речового доказу з метою збереження.

Посилання представника власника майна щодо відсутності правових підстав для накладення арешту на вилучені мобільні телефони, оскільки при проведенні обшуку ОСОБА_5 було добровільно надано до них доступ, оцінюються слідчим суддею критично, оскільки в протоколі обшуку відсутні будь-які зауваження щодо їх вилучення.

Твердження адвоката ОСОБА_10 про те, що клопотання було подане з пропуском встановленого КПК України строку не відповідає дійсності, оскільки відповідно до частини п`ятої статті 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено. Так, обшук був проведений на підставі ухвали слідчого судді 08 жовтня 2024 року, а клопотання про арешт майна подано до суду 10 жовтня 2024 року, тобто з дотриманням установлених законом строків.

З огляду на викладене, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Також, слідчий суддя звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Що стосується накладення арешту на ноутбук «hр 34OS 67» (s/n 5CD03917G9)., то слідчий суддя вважає за необхідне відмовити в накладенні арешту на нього, оскільки під час судового розгляду слідчим було надано протокол його огляду, яким встановлено, що в ньому відсутня інформація, яка має значення для цього кримінального провадження, тобто зазначене майно не відповідає критеріям речових доказів, визначених статтею 98 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволення клопотання.

З огляду на викладене та керуючись статтями 131, 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А :

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке виявлено та вилучено під час проведення обшуку 08 жовтня 2024 року за місцем фактичного проживання та реєстрації підозрюваного ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон «OnePlus Nord 2 PAC-MAN ED» IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , всередині якого містяться сім-картки із номерами НОМЕР_5 та НОМЕР_6 ;

- мобільний телефон «OnePlus 12R» IMEI1: НОМЕР_7 , IMEI2: НОМЕР_8 , всередині якого містяться сім-картки із номерами НОМЕР_9 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Контроль за виконанням ухвали покласти Київську обласну прокуратуру.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії, безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1