Деражнянський районний суд Хмельницької області
Справа № 673/1078/24
Провадження № 1-кп/673/127/24
У Х В А Л А

12 листопада 2024 р. м. Деражня

Деражнянський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4

обвинуваченого- ОСОБА_5

його захисника - адвоката ОСОБА_6

розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Деражня кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богданівці Деражнянського району Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, утриманців не має, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 за ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Деражнянського районного суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вказує, що ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 30.09.24р. продовжувався строк тримання під вартою до 28.11.24р. Проте, необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході не відпала, існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема вказує, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду, тобто існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, що передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а також у справі «Летельє проти Франції» зазначено, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Також вважає наявним ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілу та свідків у межах кримінального провадження, з метою зміни їх показів під час судового розгляду.

Крім того, наполягає на наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки перебуваючи на волі ОСОБА_5 , може вчиняти ряд нових злочинів, так як останній є раніше судимою особою, у якого не знята та не погашена судимість у встановленому законом порядку, не працевлаштований, не має стабільного джерела доходу.

Таким чином, сторона обвинувачення вважає, що є достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 буде переховуватися від суду, може впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому, вважає, що застосуванням до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, у виді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, запобігти вказаним ризикам неможливо.

Обвинувачений та його захисник заперечують щодо продовження забіжного заходу у виді тримання під вартою та клопочуть про заміну забіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який - домашній арешт.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, що повністю узгоджується із санкцією ч.1 ст.115 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також є особою, неодноразово судимою, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, позбавляє його можливості перешкодити ухилитися від суду, впливати на свідків та потерпілу та продовжувати злочинну діяльність.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала, а тому суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 10 січня 2025 включно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 331,371-372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задоволити.

Дію запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у виді тримання під вартою продовжити до 10 січня 2025 включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору негайно після її проголошення та направити начальнику ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1