Справа №639/5349/24
Провадження № 1-КП/639/427/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові провадження за клопотанням прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про закриття на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінального провадження №0000706 від 16.07.2024 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка Сумської області, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, раніше не судимого, військовослужбовця, інспектора прикордонної служби 2 категорії навідника-оператора першого відділення інспекторів прикордонної служби третьої прикордонної застави третього відділу прикордонної служби (ти С) на (БТР) прикордонної комендатури швидкого реагування ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло вищезазначене клопотання прокурора по кримінальному провадженню №0000706 від 16.07.2024.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що ОСОБА_4 , перебуваючи у військовому званні «старший сержант», будучи військовослужбовцем, у період воєнного стану, введеного на території України Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» (затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні») та в подальшому продовженого відповідно до ст. ст. 85,106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII, вчинив злочин проти власності за таких обставин.

Так, 15.07.2024 приблизно о 8 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 прибув до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: м. Харків, Григорівське Шосе 32, де здійснює свою підприємницьку діяльність ТОВ «Вигідна покупка», маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення будь-якого майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел у вказаний період часу, ОСОБА_4 підійшов до стелажу з товаром та, оцінивши ситуацію, що склалася, використовуючи ту обставину, що за його діями ніхто, як на його думку, із сторонніх осіб та співробітників магазину не спостерігав, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, шляхом вільного доступу, таємно заволодів товаром, а саме взяв зі стелажу з товарами бездротові навушниками «HAVIT» Н605ВТ, вартістю 399,00 грн., дістав їх з коробки та надів собі на шию, вищезазначену коробку від бездротових навушників поклав собі у рюкзак.

Таким чином ОСОБА_4 , діючи умисно, виконав усі дії, які вважав за необхідне, для досягнення своєї мети, спрямованої на таємне заволодіння чужим майном, належним ТОВ «Вигідна покупка».

Після цього, ОСОБА_4 , звернувши на свою користь та бажаючи довести протиправний задум до кінця, здійснив їх переміщення від місця заволодіння через лінію каси обслуговування покупців, у напрямку до виходу за межі магазину «Аврора», з тим, щоб в подальшому розпорядитись вказаними навушниками на власний розсуд.

Однак, ОСОБА_4 , вважаючи виконаними усі дії для доведення до кінця протиправного діяння, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, не зміг закінчити злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки його протиправні дії були припинені робітником магазину «Аврора» після виходу із вказаного магазину.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 намагався завдати матеріальної шкоди ТОВ «Вигідна Покупка» у розмірі 399 грн.

На підставі наведеного ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану.

Разом з тим 09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року (далі за текстом Закон № 3886-ІХ), яким вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано.

З огляду на викладене, посилаючись на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні замаху на крадіжку майна на суму до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, прокурор просив вищезазначене кримінальне провадження закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав вимоги клопотання, просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 надав згоду на закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явився.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до таких висновків.

По кримінальному провадженню №0000706 від 16.07.2024 ОСОБА_4 31.07.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у закінченому замаху на таємне викраденні 15.07.2024, приблизно о 08:30, в умовах воєнного стану, за адресою: АДРЕСА_2 , у приміщенні магазину «Аврора», майна ТОВ «Вигідна покупка» - бездротових навушників марки «HAVIT» Н605ВТ, вартістю 399,00 грн..

Разом з тим, Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон № 3886-ІХ, який набув чинності 09 серпня 2024 року.

У відповідності до вказаного закону ст. 51 КУпАП викладено в такій редакції: «Дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до тридцяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`яти діб.

Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені особою, яка три і більше разів протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, тягнуть за собою накладення штрафу від шестисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб».

Порівняно з попередньою редакцією цієї статті зазначені зміни передбачають, зокрема, збільшення мінімального порогу відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, шахрайства, привласнення або розтрати з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.

Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

За частиною 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

На переконання суду, унесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.

Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.

Відповідні висновки викладені в постанові ККС Верховного Суду від 22.08.2024 по справі №567/507/23.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян грошова сума розміром у 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX ПК, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1514,00 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX, з урахуванням положень ст. 5 КК України, на теперішній час кримінально караним є крадіжки, шахрайство, привласнення чи розтрата майна, які мали місце у 2024 році, якщо вартість майна - предмету кримінального правопорушення становить більше 3028 (1514,00?2=3028).

Як зазначалось вище, вартість майна, у замаху на крадіжку якого повідомлено про підозру ОСОБА_4 , становить 399,00 грн., що менше двох розмірів неоподаткованого мінімуму доходів громадян, встановленого на моменти вчинення відповідного діяння.

Таким чином вказане діяння не може вважатись кримінально караними правопорушеннями, оскільки вартість викраденого майна не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено адміністративну відповідальність, 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

За змістом ч. 3 ст. 479-2 КПК України суд закриває кримінальне провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Під час досудового розслідування ОСОБА_4 проти закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України заперечував, про що свідчить його заява від 28.08.2024.

Проте, як зазначалось вище, в судовому засіданні ОСОБА_4 надав згоду на закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, та просив клопотання прокурора задовольнити.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст. 5 КК України, п. 4-1 ч. 1 ст. 284, ст. ст. 314, 369-372, 376, 479-2 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 задовольнити.

На підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України закрити кримінальне провадження №0000706 від 16.07.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1