ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/765/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: домашній арешт
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 20 червня 2024 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні № 0000286 від 30.11.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 191, ч.5 ст. 191 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а саме заборонено підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобового, в межах строку досудового розслідування з покладенням на підозрюваного певних процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання та обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави у розмірі 5304 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 14235936 грн., посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, такою, що порушує норми кримінального процесуального законодавства та не відповідає засадам кримінального провадження. Посилався на обґрунтованість підозри, існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, тяжкість покарання. Також вважав, що враховуючи наявні ризики, інший, більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та не виключить можливість настання зазначених ризиків.

Поряд з цим, з апеляційною скаргою звернувся захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , який просив скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 20 червня 2024 року та постановити нову, якою обрати стосовно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Обґрунтовуючи свої вимоги захисник посилався на те, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України не підтверджуються будь-якими фактичними відомостями, а є лише припущеннями сторони обвинувачення. Вказував, що підозрюваний має низку хронічних захворювань, а також доглядає свою дружину, яка є інвалідом ІІ групи. Посилався на існування міцних соціальних зв`язків у підозрюваного, а також на позитивні відомості, що характеризують особу підозрюваного. Також посилався на практику ЄСПЛ.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити та заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника, доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його захисників, які підтримали апеляційну скаргу захисника та заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 176 КПК України до підозрюваного може бути застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, прокурора.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

В обґрунтування клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою начальник відділення СВ ХРУП № 1 ГУНП України в Харківській області ОСОБА_10 посилався на обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, і вважав, що обрання більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою з визначенням розміру застави, є недостатнім для запобігання невиконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 . слідчий суддя враховуючи існування ризиків, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 в разі визнання винуватим у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання до 12 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, та враховуючи особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`ззки, а саме одружений, має доньку та онуків, державні нагороди, наукову ступень, раніше не судимий, з метою забезпечення виконання підозрюваним належної поведінки та запобігання вищезазначеним ризикам, слідчий суддя вважав можливим застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком слідчого судді щодо виду домашнього арешту виходячи з наступного.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч.2 ст. 181 КПК України).

На виконання вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. Під час обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини. Сама по собі наявність ризиків та обґрунтованої підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення не свідчить про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість застосування інших запобіжних заходів.

Враховуючи відомості про особу підозрюваного, колегія суддів дійшла висновку, що стосовно ОСОБА_7 належить обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби.

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Відповідно до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий або прокурор доведе наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, норма ч.4 ст.194 КПК України містить вказівку про те, що слідчий суддя, суд при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу має право застосувати більш м`який запобіжний захід, якщо прокурор не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України. Тобто зі змісту цієї норми вбачається дискреційне право слідчого судді на власний розсуд вирішувати, який запобіжний захід може забезпечити запобігання встановленим ризикам.

Законодавець залишив вирішення цього питання для суддівського розсуду, тобто можливості суддівської дискреції, а саме, право слідчого судді обирати між альтернативами, іншими більш м`якими запобіжними заходами, кожен з яких є законним, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу підозрюваного, справедливості й достатності обраного запобіжного заходу.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_7 , що підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами та за кваліфікацією передбаченою ч.4 ст. 191, ч.5 ст.191 КК України. Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що пов`язані з ризиками але запобігти цим ризикам можливо шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, згідно чинного КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 191, ч.5 ст. ст.191 КК України, тобто заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах, в умовах воєнного стану, а також заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.

Обґрунтованість підозри підтверджується доказами, зібраними в ході досудового розслідування, а саме відомостями, що містяться у: акті за результатами службового розслідування щодо співробітників експлуатаційно-технічного відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.11.2023 року; протоколах допиту свідків від 04.12.2023; відповіддю з додатками ІНФОРМАЦІЯ_2 на запит № 12780/119-61/2023; висновку судово-економічної експертизи № 26133/86-89 від 16.01.2024; протоколах допиту свідків від 25.03.2024, 24.01.2024, 10.03.2024, 08.03.2024, 23.02.2024, 11.03.2024, 28.02.2024.

Разом з цим, у відповідності до вищенаведених норм закону, колегія суддів враховує обставини, що ОСОБА_7 раніше не судимий, офіційно працевлаштована, має вищу освіту, має на утриманні дружину, яка є інвалідом ІІ групи. Належить врахувати, що підозрюваний ОСОБА_7 має низку хронічних захворювань, наявність яких підтверджується відомостям медичних довідок, які містяться в матеріалах провадження. Поряд з цим, ОСОБА_7 має численні державні відзнаки, подяки, грамоти, в тому числі за сприяння Силам оборони Держави у відбитті агресії з боку російської федерації, а також за борону міста героя Харків Поряд з цим необхідно зазначити, що у зв`язку із ракетним обстрілом м. Харкова було повністю зруйновано житловий будинок, в якому ОСОБА_7 мав квартиру, в якій він проживав зі своєю сім`єю. З огляду на викладене, колегія суддів вважає не обґрунтованими доводи слідчого та прокурора щодо наявності підстав для обрання йому найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість злочину не може сама по собі слугувати виключною підставою для тримання особи під вартою, до чого прирівняно і домашній арешт.

З наданих матеріалів судового провадження встановлено, що відсутні будь-які відомості щодо здійснення підозрюваним ОСОБА_7 незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Однак, при встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).

Крім того, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні, в тому числі, особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, однак не дивлячись на це підозрюваний ОСОБА_7 сумлінно виконує свої процесуальні обов`язки, в тому числі з`являється за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду, що вочевидь свідчить про мінімальну ймовірність настання такого ризику.

Таким чином, враховуючи сумлінну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 , а також стан його здоров`я, що обумовлює необхідність у денний час доби перебувати на лікуванні у медичних установах, а також відсутність будь-яких інших осіб, які б могли утримувати його дружину, яка є інвалідом ІІ групи, колегія суддів вважає, що саме домашній арешт лише у певний час доби здатен запобігти ризикам, а саме переховування від органу досудового розслідування чи суду та незаконно впливати на потерпілого та свідків.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що домашній арешт у певний час доби з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 8 частини 5 статті 194 КПК України в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України та дотримання вимог ч.2 ст.28 КПК України, щодо проведення досудового розслідування у розумні строки.

Разом з цим, при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність домашнього арешту у певний час доби, прокурор разом зі слідчим не позбавлений процесуальної можливості звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді, щодо зміни запобіжного заходу на більш тяжке.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню в частині визначення виду домашнього арешту та в частині визначення обов`язків, що покладаються на підозрюваного, з постановленням нової ухвали в цій частині про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби із покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 8 частини 5 статті 194 КПК України, а також з можливістю під час оголошення повітряної тривоги перейти до найближчого укриття та перебувати там до закінчення відповідної тривоги, з обов`язковим поверненням до визначеного місця відбування домашнього арешту, а також враховуючи стан здоров`я підозрюваного, з можливістю перебувати у медичних установах у нічний час доби, повідомивши про це слідчого, прокурора або суд.

Керуючись ст.ст. 179, 376, 404, 407 ч.3 п.2, 419, 422 КПК України, колегія суддів, У Х В А Л И ЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 20 червня 2024 року скасувати в частині виду домашнього арешту та в частині визначення обов`язків, що покладають на ОСОБА_7 та в цій частині прийняти нову ухвалу.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби за вказаною адресою в межах строку досудового розслідування, тобто до 13.08.2024 року включно.

Відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою у визначений ними час;

- не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 23:00 год. до 06:00 год. наступної доби;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватись від спілкування з свідками в даному кримінальному провадженні, а саме з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- під час оголошення повітряної тривоги підозрюваний має право перейти до найближчого укриття та перебувати там до закінчення відповідної тривоги, з обов`язковим поверненням до визначеного місця відбування домашнього арешту у певний час доби;

- враховуючи похилий вік та стан здоров`я підозрюваного, повідомляти слідчого, прокурора або суд про перебування у медичних закладах у нічний час.

В решті ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 20 червня 2024 року залишити без змін.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді :