ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 679/995/24

Провадження № 11-кп/4820/556/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000132 від 19 січня 2024 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на вирок Нетішинського міського суду Хмельницької області від 16 липня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Лісогірка Городоцького району Хмельницької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працює, неодруженого, зареєстрованого та проживає у АДРЕСА_1 , не має судимостей,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, та призначено йому покарання на підставі ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з конфіскацією всього належного йому майна.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з 16 липня 2024 року.

Зараховано обвинуваченому ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 22 квітня 2024 року до 15 липня 2024 року включно.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.

Судом вирішено питання судових витрат та речових доказів.

За вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, за невстановлених обставин, у невстановленої особи, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, не пізніше 16 березня 2024 року, більш точний час не встановлено, незаконно придбав відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів за №СЕ-19/123-24/4008-НЗПРАП від 04 квітня 2024 року, речовину, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP, маса якої становить 0,012693 г, незаконно зберігав її в невстановленому місці з метою збуту до 19 год 05 хв 16 березня 2024 року, коли в період часу з 18 год 50 хв до 19 год 05 хв, більш точний час не встановлено, у коридорі загального користування на 9-му поверсі під`їзду АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, шляхом пригощання, незаконно збув ОСОБА_8 , одночасно, отримавши 300 грн як «передоплату наступної закупівлі».

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, за невстановлених обставин, у невстановленої особи, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, не пізніше 23 березня 2024 року, більш точний час не встановлено, повторно, незаконно придбав відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів за №СЕ-19/123-24/3981-НЗПРАП від 02 квітня 2024 року, речовину, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP, маса якої становить 0,1147121 г, незаконно зберігав її в невстановленому місці з метою збуту до 21 год 45 хв 23 березня 2024 року, коли в період часу з 21 год 40 хв до 21 год 45 хв, більш точний час не встановлено, у коридорі загального користування на 9-му поверсі під`їзду АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, шляхом продажу, повторно, незаконно збув ОСОБА_8 , попередньо отримавши 300 грн.

Також обвинувачений ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також, незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, за невстановлених обставин, у невстановленої особи, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, не пізніше 22 квітня 2024 року, більш точніший час не встановлено, повторно, незаконно придбав відповідно до висновків судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів за №СЕ-19/123-24/5199-НЗПРАП від 14 травня 2024 року і за №СЕ-19/123-24/5561-НЗПРАП від 22 травня 2024 року, речовину, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP, маса якої становить 0,1450 г та 0,001735 г відповідно, незаконно зберігав у невстановленому місці з метою збуту до 20 год 05 хв та до 21 год 50 хв 22 квітня 2024 року, відповідно, коли:

частину якої масою 0,1450 г в період часу з 19 год 51 хв до 20 год 05 хв, більш точний час не встановлено, у коридорі загального користування на 9-му поверсі під`їзду АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, шляхом продажу, повторно, незаконно збув ОСОБА_8 , попередньо отримавши 300 грн;

частину якої загальною масою 0,001735 г було виявлено та вилучено співробітниками поліції в період часу з 20 год 30 хв до 21 год 50 хв, більш точний час не встановлено, в присутності понятих, під час обшуку квартири за місцем проживання на АДРЕСА_1 , у вигляді нашарувань на поверхнях зіп-пакетів, у кількості 2 штук, та пластикової трубки.

Отже, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України, а саме, незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, повторно.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 просив змінити вирок Нетішинського міського суду Хмельницької області від 16 липня 2024 року, ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, призначити йому покарання на підставі ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією всього належного йому майна.

Захисник уважав, що висновки, викладені в судовому рішенні щодо призначеного покарання, за своєю суворістю не відповідають тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Посилався на те, що в судовому засіданні вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, доведена повністю.

Звертав увагу, що дискреційні повноваження суду обирати покарання повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду.

Обраний захід примусу має найбільш сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства, така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності. Відтак, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, та наявності кількох обставин, що його пом`якшують, в цьому кримінальному провадженні існує достатньо підстав для зміни оскаржуваного вироку суду з пом`якшенням призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання.

Окрім того, відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з узагальненим викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги; заперечення прокурора ОСОБА_5 проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Апеляційний перегляд оскаржуваного вироку здійснюється у відповідності з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, в межах поданої апеляційної скарги.

За згодою учасників кримінального провадження суд першої інстанції відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а саме, щодо фактичних обставин вчинення правопорушення, викладених у обвинувальному акті, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиції є добровільними, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості, правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.307 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, перепрошував за свою протиправну поведінку. Водночас, уважав за можливе своє виправлення за умов застосування мінімального строку покарання, оскільки зрозумів безглуздість своїх вчинків, які, насамперед, були викликані бажанням придбати психотропну речовину для власного вживання, визначився щодо неприпустимості подібних дій, вибачався за вчинене перед родиною та суспільством.

Порушень кримінального процесуального закону під час установлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які б могли істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.

Місцевий суд кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.307 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , що призначене судом першої інстанції покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, не знайшли свого підтвердження під час перегляду судового рішення апеляційним судом.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що визначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 основне покарання за ч.2 ст.307 КК України, слід застосувати положення ст.69 КК України, призначивши обвинуваченому ОСОБА_7 основне покарання за ч.2 ст.307 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції зазначеної статті кримінального закону.

На переконання суду, в даному випадку встановлені під час розгляду кримінального провадження обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у своїй сукупності настільки знижують ступінь суспільної небезпечності вчиненого, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції інкримінованого кримінального правопорушення, буде явно несправедливим, оскільки призначення покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку, з огляду на суспільну небезпечність вчиненого, на характер кримінального правопорушення, на обставини справи, а також на особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Тому з урахуванням принципу справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності, а також даним про особу обвинуваченого.

За змістом ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Відповідно до мотивувальної частини вироку, суд при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.307 КК України у виді позбавлення волі врахував відсутність обставин, що обтяжують покарання, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме повне визнання ним своєї вини, щире каяття та активну поведінку щодо розкриття кримінального правопорушення, зокрема, й під час провадження досудового розслідування, те, що обвинувачений вперше притягається до кримінальної відповідальності, страждає на тяжке захворювання туберкульоз легенів, має постійне місце проживання, позитивно характеризується у побуті, за місцем колишньої роботи, пов`язаної зі здійсненням розпису та реставрацією церков і храмів, у період часу 2018-2020 років, мав позитивні характеристики та відгуки настоятелів, зарекомендував себе як творча особистість, висококваліфікований професіонал та отримав відзнаки у вигляді грамот від єпархіального архієрея, має утриманців: матір пенсійного віку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка за станом здоров`я та за віком потребує певного догляду, а також сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який у червні 2024 року набув повноліття, проте, продовжує навчання у Національному університеті «Острозька академія» та потребує матеріальної допомоги.

Наявність цих обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у поєднанні із відомостями про особу обвинуваченого, які викладені у вироку, давали суду першої інстанції обґрунтовані підстави для застосування до призначеного за ч.2 ст.307 КК України покарання положень ст.69 КК України шляхом призначення покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст.307 КК України.

За наявності обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, з урахуванням відомостей про його особу, відношення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення та його наслідків, обставин вчинення кримінального правопорушення, висновки суду першої інстанції про застосування ст.69 КК України є такими, що ґрунтуються на вимогах закону та на матеріалах кримінального провадження.

Воднораз ураховано, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України, відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, а отримання обвинуваченим ОСОБА_7 за реалізацію речовини, що у своєму складі містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP, грошових коштів, про що свідчать результати проведення контролю за вчиненням злочину шляхом проведення оперативних закупок психотропної речовини та подальше документування процесу купівлі/продажу, отримання грошових купюр, які брали участь у зазначених заходах, тощо, безпосередньо обвинуваченим ОСОБА_7 указує на корисливий мотив дій останнього.

Тому суд першої інстанції, призначаючи покарання, дотримався вимог ст.ст.50, 65 КК України.

На думку колегії суддів, доводи сторони захисту в апеляційній скарзі про застосування покарання у виді позбавлення волі, ще нижчого від призначеного місцевим судом, є необґрунтованими з огляду на таке.

Згідно зі ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, серед інших, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Тобто, при призначенні покарання суд повинен належним чином урахувати не тільки дані про особу обвинуваченого, сукупність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, тощо, а й особливості вчинення конкретного кримінального правопорушення, обставини та спосіб його вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали.

Відповідно до п.п.1-3 ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому воно повинно бути необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до усталеної судової практики, призначаючи покарання в кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, відомості про особу винного.

Таке покарання є необхідним, справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд уважає, що ще більше пом`якшити покарання, на чому наголошує захисник, неможливо, оскільки тоді воно не буде відповідати загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Крім того, воно буде недостатнім для досягнення мети самого покарання, не буде співмірним протиправному діянню і не може вважатися явно справедливим.

Покарання призначене місцевим судом із застосуванням ст.69 КК України за своїм розміром вже є нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції зазначеної статті кримінального закону,

Колегія суддів звертає увагу, що застосування даної норми є правом, а не обов`язком суду за наявності, окрім декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, ще й виключно позитивні дані, що характеризують його особу та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Такі відомості про особу обвинуваченого судом було встановлено.

Колегія суддів уважає, що суд першої інстанції повною мірою врахував ті обставини, на які є посилання в апеляційній скарзі.

Крім того, доводи захисника не містять нових відомостей, які полягають у переоцінці обставин, що були відомі суду першої інстанції під час ухвалення вироку.

Відтак, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисником.

Призначене судом покарання відповідає вимогам закону, є справедливим і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, підстав для його пом`якшення не встановлено колегією суддів апеляційного суду.

З огляду на викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Нетішинського міського суду Хмельницької області від 16 липня 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому її копії.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3