СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/7073/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 року м.Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0003847 від 03.11.2023,-

ВСТАНОВИВ:

14.10.2024 до слідчого судді надійшло вказане клопотання, в якому представник володільця майна просила скасувати фактичний арешт з майна, зокрема з автомобіля "Форд", д.н.з НОМЕР_1 , який був вилучений під час обшуку на підставі ухвали слідчого судді від 11.09.2024 та повернути автомобіль власнику ОСОБА_3 .

Представник власника майна ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримала та просила задовольнити.

Слідчий та/або в судове засідання 25.10.2024 не з`явилися, слідчий подав письмову заяву, в якій проти задоволення клопотання заперечував, просив в його задоволенні клопотання відмовити, посилаючись на те, що майно було вилучено згідно ухвали слідчого судді від 11.09.2024 та немає статусу тимчасово вилученого майна, а тому арешт на майно не накладався, в зв`язку з чим відсутні підстави для його задоволення.

Слідчий суддя вислухавши доводи представника володільця майна, слідчого, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Київській області знаходяться матеріали кримінального провадження №0003847 від 03.11.2023 року.

Як вбачається з протоколу обшуку, який було проведено на підставі ухвали слідчого судді від 11.09.2024 у справі № 759/18538/24, було проведено обшук автомобіля "Форд", д.н.з НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 , який було вилучено.

Автомобіль, з якого заявник просить скасувати арешт постановою слідчого від 19.09.2024 р. визнано речовим доказом.

Вказаний автомобільт згідно акту прийому-передачі від 19.09.2024 поміщено на штрафмайданчик "ТОВ "Укрспецпарк".

Як вбачається з ухвали слідчого судді від 11.09.2024 р, в ній надано прямо вказівку на вилучення автомобіля "Форд", д.н.з НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Отже, накладення арешту на об`єкт права власності є позбавленням його власника можливості на власний розсуд користуватися та розпоряджатися таким майном, що є тотожним позбавленню права власності.

Практичне застосування встановленої Конституцією України гарантії охорони власності, доводить, що обмеження права будь-якої особи (фізичної або юридичної) розпорядження належним їй майном без достатніх підстав є протиправним.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових частин права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

З огляду на приписи п.18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Отже, з цієї норми можна зробити висновок, що майно на відшукання якого надано дозвіл в ухвалі суду, не є тимчасово вилученим майном, а тому не потребує накладення арешту.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

В силу ст. 16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

Сукупність наведених норм кримінального провадження, їх внутрішній, змістовний зв`язок між собою свідчить, що будь-яка процесуальна дія слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинена під час досудового розслідування, має відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

Процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.

З огляду на зазначене, слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність тверджень сторони захисту щодо наявності арешту на майно та його скасування, оскільки останній не накладався.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст. 170, 174 , 236 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0003847 від 03.11.2023,- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та проголошено 29.10.2024 о 12:00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1