Справа №591/9300/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/316/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - домашній арешт
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 05 квітня 2024 року, якою зобов`язано ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до слідчого судді, суду, слідчого або прокурора,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 05 квітня 2024 року, зобов`язано ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до слідчого судді, суду, слідчого або прокурора.

Не погодившись зі вказаним рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказану ухвалу слідчого судді - скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 строком на 60 днів.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду в залежності від стадії кримінального провадження за першим викликом; повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; не відлучатися за межі Сумської області без дозволу слідчого, прокурора; заборонити спілкуватися зі свідками у кримінальному провадженні, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, прокурор посилається на те, що резолютивна частина ухвали слідчого судді не містить висновку за наслідками розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного, окрім зобов`язання прибувати за кожною вимоги до слідчого судді, суду, слідчого або прокурора у зазначеному кримінальному провадженні.

Ризик переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та/або суду існує та обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку.

Так, кримінальне правопорушення за ч. 5 ст. 192 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років.

Окрім цього, в підозрюваного існують можливості для перетину кордону України та виїзду в інші країни, з якими Україна має спільний кордон.

Також, слід взяти до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_7 зможе незаконно впливати на свідків, з метою можливої зміни ними своїх показів у суді, оскільки йому було вручені копії матеріалів кримінального провадження та відомі не лише анкетні дані вказаних осіб, але й їх фактичне місце проживання.

Ризик того, що підозрюваний ОСОБА_7 має можливість знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, на даний час присутній, враховуючи ту обставину, що досудове розслідування не завершено, орган досудового розслідування ще має зібрати докази, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження.

Наявність вказаних ризиків дає беззаперечні підстави вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування, тому стосовно підозрюваного ОСОБА_7 необхідним є застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту зі забороною цілодобово залишати житло за адресою свого мешкання та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 195 КПК України.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду його учасники були повідомлені завчасно, у передбачений законом спосіб, і до його початку, прокурор ОСОБА_6 звернулася із заявою, в якій просить здійснити розгляд апеляційної скарги за її відсутності, вимоги поданої апеляційної скарги підтримує у повному обсязі.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисники адвокати ОСОБА_19 , ОСОБА_20 будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду поданої прокурором апеляційної скарги, в судове засідання не з`явилися, заяви про відкладення апеляційного розгляду на інший день, останніми не подавалися.

Відповідно поданої заяви захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_19 , останній просить апеляційний розгляд проводити у їх відсутність, апеляційну скаргу вважають не обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без задоволення.

Враховуючи наявність вищевказаних заяв, а також, що учасники провадження повідомлені про час, день та місце розгляду справи належним чином, наявні підстави для здійснення апеляційного розгляду без їх участі, що узгоджується з вимогами ч. 4 ст. 405 КПК України, а тому, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України, слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

На думку колегії суддів при вирішенні питання щодо застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, слідчим суддею вищезазначені вимоги Закону дотримані в повному обсязі.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002764 від 27 листопада 2021 року, в якому ОСОБА_7 14 березня 2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

У рамках даного кримінального провадження, до слідчого судді звернувся заступник начальника відділу СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_21 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, з покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Своє клопотання слідчий мотивував обґрунтованістю пред`явленої ОСОБА_7 підозри та наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, яким запобігти шляхом застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Розглядаючи вказане клопотання заступника начальника відділу слідчого управління, слідчим суддею було встановлено, що доданими до клопотання доказами доведено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Проте, враховуючи тяжкість можливого покарання в сукупності з даними про особу підозрюваного, а саме, що він має постійне місце проживання, сталі сімейні зв`язки, незадовільний стан здоров`я, нагороди, не допускає порушення процесуальної поведінки, слідчий суддя дійшов висновку про те, що ризик можливого переховування підозрюваного є необґрунтованим.

Також відсутність доступу до документів і речей ПрАТ «Сумбуд», у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 тривалий час не працює у вказаному товаристві і не виконується судове рішення про його поновлення на роботі, не дають підстави вважати обґрунтованим ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик впливу на свідків та потерпілих, з огляду на давність подій та тривалість досудового розслідування, ґрунтується лише на припущеннях слідчого та прокурора.

Таким чином, за наявності вищезазначених обставин, встановивши обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні інкримінованих злочинів та не доведеність наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя і дійшов висновку про необґрунтованість доводів слідчого щодо необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту з забороною залишати житло цілодобово та вважав за доцільне зобов`язати ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до слідчого судді, суду, слідчого або прокурора, з чим також погоджується і колегія суддів та ставити під сумнів правильність таких висновків підстав не вбачає.

Що стосується апеляційної скарги прокурора, то колегія суддів звертає увагу на те, що усі обставини, зазначені у ній, були предметом розгляду слідчого судді і їм була надана належна правова оцінка, при цьому, додаткових обставин, які б свідчили про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у виді цілодобово домашнього арешту і що виключно такий запобіжний захід для забезпечення дієвості кримінального провадження є необхідним, прокурором не наведено.

Колегія суддів вважає, що один лише факт обґрунтованої підозри та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку доведеності його винуватості та не доведеності наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, не може виправдати застосування запобіжного заходу, спрямованого на обмеження вільного пересування/перебування підозрюваного, оскільки слідчим та прокурором не доведено виправданість та співмірність запобіжного заходу у виді запропонованого органом досудового розслідування цілодобового домашнього арешту, який прирівнюється до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.

При цьому в долучених до клопотання матеріалах, відсутні будь-які докази, які б свідчили про намір підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування, як і відсутні факти умисного та свідомого ухилення ОСОБА_7 від явки до слідчого, прокурора для проведення процесуальних та слідчих дій.

Колегія суддів вважає, що покладення на ОСОБА_7 зобов`язання прибувати за кожною вимогою до слідчого судді, суду, слідчого або прокурора, залежно від стадії кримінального провадження, є співмірним тяжкості пред`явленої йому підозри та відповідає особі підозрюваного, який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, а також забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 .

Існування можливостей у підозрюваного перетнути кордон України та виїзду за кордон, не може беззаперечно свідчити про наявність ризику переховування останнього від органів досудового розслідування та/або суду.

Відносно тверджень прокурора про можливість підозрюваного впливати на свідків, оскільки останньому відомі їх анкетні дані та їх фактичне місце проживання, колегія суддів вважає необґрунтованим. Окрім цього прокурором не було надано підтверджень про вчинення дій ОСОБА_7 , спрямовані на вплив свідків з метою зміни ними наданих показань під час допиту.

Разом з тим, слідчий суддя вірно встановив недоведеність ризиків знищення, приховання або спотворення речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки прокурором не обґрунтовано, що саме може бути знищено, сховано або спотворено підозрюваним. Також не доведено, що вказані речі і документи можуть мати істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та не надано фактичних даних щодо можливих чи існуючих конкретних дій підозрюваного, направлених на таке, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_7 тривалий час вже не працює в ПрАТ «Сумбуд». Відповідно останній не має безпосередній доступ до документів чи речей, які можуть мати сліди вчинення ним кримінальних правопорушень.

Щодо доводів прокурора про неточність резолютивної частини ухвали слідчого суддів, колегія суддів вважає їх слушними, проте вказаний недолік не впливає на суть прийнятого рішення та порядок його виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Враховуючи те, що прокурором не доведено наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчим суддею відмовлено у застосуванні запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 .

Згідно ч. 3 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просив скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстави для його скасування відсутні, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 05 квітня 2024 року, якою зобов`язано ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою слідчого судді, суду, слідчого або прокурора, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4