УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

адвоката ОСОБА_3 ,

представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Вінницького міського суду Вінницької області клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , в порядку ст. 206 КПК України, на незаконне затримання, за фіксації судового розгляду технічними засобами, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла клопотання ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , в порядку ст. 206 КПК України, щодо незаконного затримання.

Свої вимоги адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 мотивує тим, що 25.07.2024 в районі центрального ринку м. Вінниця, невідомими особами у військовій формі (припускається, що це були працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 ) було зупинено ОСОБА_5 .

В подальшому ОСОБА_5 примусово доставлено на проходження ВЛК за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час телефонної розмови з ОСОБА_6 (сестра ОСОБА_5 ) ОСОБА_5 повідомив, що примусово проходив ВЛК під озброєним конвоєм працівників ТЦК та СП. Разом з тим зазначив, що йому не дають їсти та пити через відмову від підпису документів для проходження військової служби. Таким чином ОСОБА_5 незаконно та безпідставно утримується працівниками ОМТЦК та СП, які застосовуючи насильство, примушують його пройти військово - лікарську комісію, позбавляють права спілкуватися по телефону з рідними та близькими. затриманий та утримується незаконно та повинен бути негайно звільнений.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав за обставин викладених у ній, надав суду додаткові пояснення до скарги.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 в судовому засіданні заперечила проти задоволення скарги, надала суду додаткові пояснення у справі, зазначила, що ОСОБА_5 військово-лікарською комісією визнано придатним до проходження військової служби, разом з тим встановлено що у ОСОБА_5 відсутнє право на відстрочку на військову службу під час мобілізації, у зв`язку з чим прийнято рішення про мобілізацію даного військовозобов`язаного, тому ОСОБА_5 направлено до 199 навчального центру для подальшого проходження військової служби.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання та наданих додатків до нього, дійшов наступного висновку.

Згідно довідки військово-лікарської комісії № 145/4241 від 25.07.2024, за результатами медичного огляду - рішенням військово-лікарської комісії ОСОБА_5 визнаний придатним до військової служби.

Відповідно до Витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.07.2024 № 365 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації» та Витягу із поіменного списку від 27.07.2024 № 8140, з 27.07.2024 солдата запасу ОСОБА_5 призвано на військову службу та направлено в розпорядження командира НОМЕР_1 навчального центру для проходження військової служби на підставі указу Президента України № 272/2024 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації»

Згідно із ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Згідно із ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як зазначено в п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно п.10 ч.1 ст.3 КПК України, кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Так, відповідно до ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що проголошуючи право на свободу, пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини означає фізичну свободу особи, а поняття свободи особистості має тлумачитись як відсутність будь-якого незаконного утримання.

У п.59 рішення «Engel and Others v. the Netherlands» від 08.06.1976 Європейський суду з прав людини зазначив, що необхідність проживання військовослужбовців у казармах не суперечить вимогам статті 5 Конвенції, бо таке обмеження «не виходить за рамки звичайної військової служби». Навіть «легкі форми арешту», коли військовослужбовці мають перебувати в житлових приміщеннях, армійських корпусах чи спорудах, не створює порушення статті 5 Конвенції, бо «вони продовжують перебувати в більш або менш звичайних рамках свого армійського життя». Водночас подібні обмеження щодо цивільних осіб є неприйнятними.

Як встановлено п.4 ч.1 у ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного ( НОМЕР_2 або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України.

Відповідно до ч.1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Виходячи із вищезазначених положень законодавства розгляду в порядку ст.206 КПК України підлягають скарги, які виникають із кримінально-правових відносин.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч.2 ст.102, п.1,17,20ч.1 ст.106 Конституції України, Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022, оголошено про проведення загальної мобілізації.

У відповідності до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про війський обов`язок та військову службу», початком проходження військової служби вважається: день відправлення у військову частину з відповідного районного ( НОМЕР_2 або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Тобто ОСОБА_5 проходить військову службу з 27 липня 2024 року.

Особливістю правого статусу військовослужбовців в Україні є те, що вони користуються конституційними правами і свободами з певними обмеженнями.

Як вбачається із змісту заяви та долучених письмових доказів, у даному випадку має місце незгода ОСОБА_5 із діями уповноважених осіб територіального центру комплектування та соціальної підтримки та військової частини, пов`язаними з мобілізацією.

В судовому засіданні не знайшов підтвердження факт незаконного утримання ОСОБА_5 під вартою у приміщенні територіального центру комплектування та соціальної підтримки та військової частини.

Згідно норм кримінального процесуального законодавства службові (посадові) особи ІНФОРМАЦІЯ_2 не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції. Відтак, заявник не є затриманою особою в розумінні кримінально-процесуального законодавства, а тому повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються.

З аналізу ст. 206 КПК України можна зробити висновок, що слідчий суддя забезпечує дотримання прав особи, яка тримається під вартою органом державної влади чи службовою особою, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Із скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 не вбачається, що правовідносини виходять із норм КПК України, при цьому, до скарги не долучено жодних доказів того, що ОСОБА_5 незаконно затримано працівниками ОМТЦК та СП, та тих обставин, що останній незаконно утримується на території військової частини.

З системного аналізу положень статті 206 та інших положень КПК України вбачається, що нею врегульовано порядок здійснення контролю слідчим суддею щодо законності тримання осіб під вартою, а зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи (яка позбавлена свободи), слідчий суддя уповноважений під час розгляду скарги на незаконне тримання під вартою або іншого клопотання (скарги), розгляд яких віднесено до його повноважень та які подані в порядку, передбаченому КПК України, а тому у слідчого судді відсутні повноваження надавати оцінку діям службових осіб РТК та СП та військової частини щодо виконання порядку проведення призову громадян України на строкову військову службу.

Суд констатує, що призов громадянина на військову службу під час мобілізації не є позбавлення особи права на свободу, а є обов`язком громадянина України, передбачений ст..65 Конституції України, відтак, не є незаконним утриманням особи.

Враховуючи наведені обставини, слідчий суддя вважає, що підстави для застосування положень ст.206 КПК України та задоволення заяви відсутні.

Виходячи з обставин клопотання та вказаних правових норм, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 призваний по мобілізації до ЗСУ, а твердження представників ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 про незаконне позбавлення ОСОБА_5 свободи не відповідає дійсності, є явно надуманим та таким, що перешкоджає здійсненню призову громадян на військову службу під час мобілізації, оскільки призов громадян на військову службу під час мобілізації не є позбавленням особи права на свободу та особисту недоторканість, гарантоване Конституцією України, а є обов`язком громадянина України на захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу заявника на те, що у разі порушення прав чи інтересів службовими (посадовими) особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки, військової частини при здійсненні ними своїх повноважень, пов`язаних із мобілізацією, для судового захисту він вправі звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо нього протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2,3,24,26,206 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , в порядку ст. 206 КПК України, щодо незаконного затримання - відмовити.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя