Справа № 473/4654/24
Номер провадження 1-кс/473/1162/2024
У Х В А Л А

іменем України

"27" серпня 2024 р. місто Вознесенськ

Слідчий суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурор ОСОБА_3 , слідчий ОСОБА_4 , підозрюваний ОСОБА_5 , його захисник адвокат ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська клопотання слідчого, яке погоджено з прокурором, в кримінальному провадженні № 0000316 від 29.05.2023 за ч 5 ст.407 КК Українипро обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в АДРЕСА_1 , громадянин України, із середньо-спеціальною освітою, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , військовослужбовець, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за мобілізацією на посаді старшого водія 1 відділення охорони взводу охорони 1 роти охорони військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший матрос»,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні СВ Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000316 від 29.05.2023 за ч 5 ст.407 КК України, я якому слідчий за погодженням із прокурором звернувся до суду із клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в з утриманням на гауптвахті строком на 60 діб.

Клопотання обгрунтоване існуванням ризиків, які передбачені ст.177 КПК України - переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному проваджені, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

В клопотанні вказано лише про не можливість застосування до підозрюваного особистого зобовязання, інші запобіжні заходи в порівнянні з триманням під вартою та неможливість їх застосування в клопотанні не вказані взагалі.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового слідства, проте прокурор просив все таки застосувати тримання під вартою на 60 діб. Прокурор вказав, що клопотання з моменту повідомлення ОСОБА_5 про підозру не подавалося до суду з огляду на його зайнятість.

Захисник та підозрюваний просили застосувати до ОСОБА_5 домашній арешт у визначений час доби. Так захисник вказав, що його клієнт має постійне місце проживання, не допускав випадків неявки до слідчого та прокурора, виконує обов`язки, визначені КПК. Також захисник вказав про існування законопроекту для звільнення осіб від кримінальної відповідальності у разі подальшої військової служби.

ОСОБА_5 вказав, що він сам прибув до військового комісаріату, про що повідомив слідчу під час допиту. Зазначив, що не хотів би утримуватися в умовах неволі. Вказав, що хворіє на епілепсію, проте не може цього документально підтвердити.

При вирішенні клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 слідчий суддя враховує, що відповідно до ст.194 КПК України слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує прокурор, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Ст.183 ч.1 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчим суддею встановлено, 23.07.2024 року в даному провадженні ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч 5 ст.407 КК України, а саме - самовільне залишення місця служби без поважних причин військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Згідно із встановленими слідством обставинами правопорушення, 23 липня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру в тому, що старший матрос ОСОБА_5 07.11.2022 о 21.00 годині, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді старшого водія відділення охорони взводу охорони 1 роти охорони військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», самовільно залишив місце служби - тимчасове місце дислокації особового складу військової частини НОМЕР_1 , що знаходилось в районі виконання бойових завдань в АДРЕСА_4 , та незаконно перебував поза його межами, проводячи час на власний розсуд, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби до 10 год. 00 хв. 18.06.2024.

Зазначена підозра є обгрунтованою з огляду на вже проведені слідчі дії, результаті яких зафіксовано в протоколах допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та самого підозрюваного ОСОБА_5 , з пояснень якого вбачається, що він дійсно самовільно залишив місце несення служби.

Щодо ризиків, на які послалася сторона обвинувачення в клопотанні, то слідчий суддя вважає, що жоден із них не підтверджено.

Так з моменту повідомлення ОСОБА_5 про підозру за ч.5 ст.407 КК України, а саме з 23.07.2024 року, відсутні докази про те, що він ухилявся від слідства чи намагався ухилитися. Затриманим в порядку ст.208 КПК України він не був. До слідчого судді підозрюваний прибув самостійно, приводів відносно нього не застосовувалося.

Не підтверджено й ризик вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень, оскільки за наданою слідчому судді вимогою ОСОБА_5 не судимий, про підозру у вчиненні інших правопорушень йому не повідомлено, відсутні й належні докази того, що відносно нього в суді вже перебуває інше кримінальне провадження, про що не вказано у вимозі про судимість. Окрім того з огляду на презумпцію невинуватості, яка встановлена в ст.17 КПК України, за відсутності судового рішення, що набрало законної сили, такий ризик взагалі не доведено на момент розгляду слідчим суддею клопотання.

Окрім того відсутні докази про те, що в будь-якому іншому провадженні ОСОБА_5 застосувалися запобіжні заходи.

Ризик впливу підозрюваного на свідків - підтверджено не було, оскільки підозрюваний з вказаними особами не спілкувався, вказав, що свідків він не знає, та доказів про можливий вплив на них - сторона обвинувачення не надала. Окрім того ці свідки є військовослужбовцями із керівного складу військової частини за місцем проходження служби підозрюваного, яка розташована взагалі в Одеській області.

Відсутні й докази можливого перешкоджання підозрюваним провадженню іншим чином, так як ОСОБА_5 навпаки надав визнавальні покази на стадії слідства.

Частиною 8 ст.176 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених 407 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

Проте відносно аналогічної норми є рішення КСУ, а саме частину шосту статті 176 визнано такою, що відповідає Конституції України (є конституційною), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 7-р(II)/2024 від 19.06.2024.

В той же час ч.3 ст.194 КПК України визначає, що слідчий суддя має право зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення), але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті (наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні).

Слідчий суддя вважає, що в даному провадженні доведено лише обставини, що передбачені п.1 ч.1 ст.194 КПК України,а саме обгрунтованість підозри, ризики не підтверджено, як і не можливість застосування іншого запобіжного заходу, а тому клопотання сторони обвинувачення не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.177, 178, 194, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання слідчого, яке погоджено з прокурором, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з утриманням на гауптвахті строком на (шістдесят) 60 діб - відмовити.

Зобов`язати ОСОБА_5 прибувати до органів досудового слідства та прокурора у разі виклику згідно із вимогами чинного КПК.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, що не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1