Справа № 182/3005/22
Провадження № 1-кп/0182/699/2024
У Х В А Л А

Іменем України

20.09.2024 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд, Дніпропетровської області, у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення (кримінальний проступок) за якими внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.04.2022 року за №0000192 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вознесенськ, Миколаївської області, громадянки України, українки, з середньою освітою, не заміжньої, не працюючої, яка зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, -

з участю прокурора ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6 , -

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 02.04.2022 року приблизно о 15-30 год. знаходилась біля щитової, що розташована в третьому під`їзді будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де в той же день та в той же час там знаходилася її сусідка ОСОБА_8 , де в подільшому на грунті раптово виниклих неприязнених відносин у ОСОБА_9 виник злочинний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6

02.04.2022 року приблизно о 15-30 год., знаходячись поблизу щитової, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ОСОБА_9 підійшла до потерпілої, та умисно нанесла один удар кулаком правої руки в область брови з лівої сторони, чим спричинила ОСОБА_6 , згідно висновку експерта №197 тілесні ушкодження у вигляді садна обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (згідно пункту 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні сторона захисту заявлено клопотання про закриття кримінального провадження за ч.1 ст. 125 КК України в зв`язку з закінченням строків давності.

Потерпіла та її представника заперечували проти задоволення клопотання.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти даного клопотання.

Судом роз`яснено обвинуваченій ОСОБА_3 , що закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КПК України не відноситься до числа реабілітуючих обставин, які передбачені п.п. 1-3 ч. 1 ст. 284 КПК України (встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді та вичерпані можливості їх отримати), проте обвинувачена ОСОБА_3 надала згоду на закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Розглянувши клопотання сторони захисту про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, заслухавши думку сторін провадження, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Строк давності - це передбачений статтею 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є:

- притягнення особи як обвинуваченого;

- згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284-288 КПК).

Положеннями статті 49 КК визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за статтями 49, 106 КК є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Якщо строк давності закінчується після ухвалення обвинувального вироку, то особу може бути звільнено від кримінальної відповідальності (покарання) тільки до набрання вироком законної сили.

Згідно із частиною 2 статті 49 КК перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України є кримінальним проступком.

Ч. 2 ст. 12 КК України зазначає, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Санкція ч. 1 ст. 125 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботами на строк до одного року.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, суд в судовому засіданні за наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності можливе за умови перебігу зазначеного строку, протягом яких особа, що вчинила злочин, виконала дві умови:

- не ухилялася від слідства або суду;

- не вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, обвинувачена ОСОБА_3 не ухилялась від слідства та суду, не вчинила нового кримінального правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минул о два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

ОСОБА_3 вчинила дане кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України 02.04.2022 року, тобто на даний час минуло більше 2 років з моменту вчинення злочину.

Таким чином, ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України, а кримінальне провадження - закриттю.

Потерпілою ОСОБА_6 , заявлено цивільний позов щодо відшкодування матеріальних збитків на суму 5 167 грн. 90 коп., стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн., та моральної шкоди в сумі 5 000 грн.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.

В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Тому, у зв`язку зі звільненням обвинуваченої ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений потерпілою стороною цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди, а також витрати на правничу допомогу, слід залишити без розгляду, що за змістом ч.7 ст.128 КПК України, що не перешкоджає потерпілій пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченої не застосовувався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Речові докази - відсутні.

Процесуальні витрати - відсутні.

Керуючись ст. 12, 49 КК України, 284 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження №0000192 від 19.04.2022року, у зв`язку із закінченням строків давності, - задовольнити.

ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, відомості про вчинення кримінального правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.04.2022 за №0000192 по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 КК України - закрити.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 щодо відшкодування нанесеної їй матеріальної шкоди в розмірі 5 167 грн. 90 коп., витрат на правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн., та моральної шкоди в сумі 5 000 грн. - залишити без розгляду, роз`яснивши потерпілій ОСОБА_6 можливість звернення з таким позовом в порядку цивільного судочинства.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченої не застосовувався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Речові докази - відсутні.

Процесуальні витрати - відсутні.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1