04.11.2024
Провадження №1-в/642/141/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року Ленінський районний суд Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання заступника начальника Холодногірського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області Ксенії Мягких про приведення вироку Московського районного суду м. Харкова від 07.12.2023 у відповідність до вимог Закону України від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Московського районного суду м. Харкова від 07.12.2023 за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, -

ВСТАНОВИВ:

09.09.2024 до Ленінського районного суду м.Харкова надійшло подання заступника начальника Холодногірського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 про приведення вироку Московського районного суду м. Харкова від 07.12.2023 у відповідність до вимог Закону України від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно ОСОБА_3 .

Подання мотивоване тим, що вироком Московського районного суду м. Харкова від 07.12.2023, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки. На підставі ст. 76 КК України на засудженого покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024 «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» до ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна», були внесені зміни та встановлено, що вчинення крадіжки в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано. Отже, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2023 становить 2 684 грн. Вироком Московського районного суду м. Харкова від 07.12.2023 ОСОБА_3 засуджено за вчинення крадіжки за ч. 4 ст. 185 КК України на суму 2405 грн 60коп., тобто яка менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому відповідне діяння не є кримінально караним на теперішній час. Таким чином, орган пробації вимушений звернутися до суду з відповідним поданням про приведення вироку Московського районного суду м. Харкова від 07.12.2023 у відповідність до вимог Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Засуджений в судове засідання надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутністю.

Представник Холодногірського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань від нього на адресу суду не надходило.

Прокурор Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення подання органу пробації та просив розглядати справу за його відсутності.

Статтею 22 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Таке обстоювання полягає не лише у повідомленні суду своєї позиції та її належній аргументації, а й у доведенні відповідними засобами доказування певних обставин чи фактів, на яких вона ґрунтується.

Згідно ч. 1, 3 ст. 26 КПК сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України, неявка в судове засідання осіб, які належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів, відповідно до вимог ч.4 ст. 107 КПК України, не проводилось.

Дослідивши матеріали подання та проаналізувавши наявні докази, суд дійшов до наступного висновку.

Порядок розгляду питань, пов`язаних з виконанням вироків, регламентується ст.ст.537, 539 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 539 КПК питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і 3 статті 74 КК України.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами […] 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Суд розглядає подання в межах заявлених вимог відповідно до закону.

Так, заступник начальника Холодногірського районного відділу ДУ «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 просить врегулювати питання приведення вироку Московського районного суду м. Харкова від 07.12.2023 відносно ОСОБА_3 у відповідність до вимог Закону України від 18.07.2024 №3886-ІХ.

Однак, в силу ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Проте, в своєму поданні заступник начальника Холодногірського районного відділу ДУ «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 не привела у відповідність до закону свої вимоги для вирішення судом зазначеного у поданні питання щодо вироку суду відносно ОСОБА_3 , а саме: в межах заявлених вимог не зазначила питання, яке просить вирішити судом під час виконання вироку, як того передбачають вимоги ст.537 КПК України, а суд самостійно не може вийти за межі заявленого в поданні.

Таким чином, враховуючи положення ч. 3 ст. 26, ч. 2 ст. 74 КК, п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК, у зверненні має бути чітко вказано конкретну вимогу.

У випадку, коли заявник просить суд «врегулювати питання відповідно до вимог закону», така вимога є недостатньо конкретною. Для успішного розгляду подання, вона повинна містити чітке прохання, наприклад, звільнити засудженого від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Суд зауважує, що зазначене подання органу пробації містить недостатньо чітку вимогу, що є суттєвим недоліком. Замість загального формулювання «привести вирок Московського районного суду м. Харкова від 07.12.2023 відносно ОСОБА_3 у відповідність до вимог закону від 18.07.2024 № 3886-ІХ», у поданні повинно міститися конкретне прохання, яке ґрунтується на нормах чинного законодавства.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що у задоволенні подання заступника начальника Холодногірського районного відділу ДУ «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 про приведення вироку Московського районного суду м. Харкова від 07.12.2023 відносно ОСОБА_3 у відповідність до вимог закону від 18.07.2024 № 3886-ІХ, слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд,-

постановив:

У задоволенні подання заступника начальника Холодногірського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області Ксенії Мягких про приведення вироку Московського районного суду м. Харкова від 07.12.2023 у відповідність до вимог Закону України від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Харкова протягом семи днів із дня її проголошення.

Головуючий Суддя: ОСОБА_5