1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/6427/24 1-кс/335/3570/2024
10 вересня 2024 р. слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчої ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про визначення порядку зберігання речових доказів шляхом передачі в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (АРМА),
Старший слідчий в ОВС слідчого управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , за погодженням з процесуальним керівником у кримінальному провадженні - прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 , звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про визначення порядку зберігання речових доказів.
Щодо ч. 5 ст. 361 КК України встановлено, що службові особи вищого навчального закладу «Класичний приватний університет», за час дії воєнного стану на території України, здійснили несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж, що призвели до підробки інформації, спотворення процесу обробки інформації, шляхом внесення недостовірної інформації до Єдиної державної електронної бази щодо вступу на навчання аспірантів, а також щодо спотворення та підробки інформації щодо поновлення на навчання вступників, які мають тільки повну або базову середню освіту.
Щодо ч. 4 ст. 368-3 КК України встановлено, що службові особи вищого навчального закладу «Класичний приватний університет» причетні до отримання неправомірної вигоди за вчинення дій з використанням наданих їй повноважень в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, або в інтересах третьої особи, за попередньою змовою групою осіб, поєднані з вимаганням неправомірної вигоди, шляхом внесення недостовірних відомостей до Єдиної державної електронної бази щодо вступу аспірантів та вступників до навчального закладу, за посередництва невстановлених представників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки в Запорізькій області.
Згідно наявних даних, службові особи вищого навчального закладу «Класичний приватний університет», а саме ректор ОСОБА_6 , перший проректор ОСОБА_7 , перший проректор ОСОБА_8 , проректор з науково-педагогічної роботи ОСОБА_4 , завідувач аспірантури та докторантури ОСОБА_9 , директор Інституту журналістики і масової комунікації ОСОБА_10 , директор Інституту економіки ОСОБА_11 , директор Інституту управління ОСОБА_12 , залучивши підконтрольних їм співробітників, а саме: заступника директора з навчальної та навчально-методичної роботи Інституту журналістики і масової комунікації ОСОБА_13 , завідуючу кафедри кримінального права, процесу та криміналістики Інституту права ОСОБА_14 , начальника відділу якості освіти, ліцензування та акредитації Класичного приватного університету ОСОБА_15 , налагодили механізм вимагання неправомірної вигоди від абітурієнтів за можливість вступу до ВНЗ на аспірантуру, шляхом внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.
Так, з абітурієнтів за вступ до аспірантури на 2023 навчальний рік вищевказані особи вимагають 19 550 грн., в якості оплати за 2 семестри 2023-24 року.
Поряд з цим, у вказаному ВНЗ діє схема поновлення на навчання у Фаховому коледжі Класичного приватного університету, яка передбачає внесення до Єдиної державної бази освіти відомостей про поновлення на навчання вступників, які мають тільки повну або базову середню освіту. До цієї протиправної схеми причетні наступні службові особи: директор Коледжу ОСОБА_16 , заступник директора з навчально-виховної роботи ОСОБА_17 , начальниця навчального відділу ОСОБА_18 .
Окрім того, до протиправної схеми причетні наступні громадяни: ОСОБА_19 та ін. Роль вищевказаних осіб полягає в посередництві злочину, а саме у підшукуванні потенційних абітурієнтів, метою яких є отримання відстрочки для уникнення призову на військову службу.
Таким чином, зазначена злочинна схема, окрім оплати 2-х семестрів навчання вступниками до аспірантури та коледжу, передбачає сплату суми еквівалентної 3000 доларів США готівкою вказаним службовим особам та їх посередникам, в тому числі зі співробітників ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якості неправомірної вигоди.
Отриманий таким чином прибуток розподіляється між всіма учасниками протиправної схеми. Вказані дії сприяють уникненню військовозобов`язаними особами призову на військову службу під час мобілізації в умовах воєнного стану. Окрім того, вказаний злочинний механізм передбачає подальший виїзд ухилянтів за кордон нібито для участі в наукових конференціях та семінарах.
З метою проведення всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, встановлення фактів вчиненого кримінального правопорушення, визначення повного кола осіб, які задіяні у злочинній схемі, збирання доказів у кримінальному провадженні, в тому числі, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчиненого кримінального правопорушення, відшукання документальних та електронних носів інформації, комп`ютерної техніки, чорнових записів, печаток, штампів, що можуть містити відомості, які містять на собі сліди злочину, засобів зв`язку, за допомогою яких спілкуються фігуранти кримінального провадження, грошових коштів одержаних внаслідок вчинення кримінальних правопорушень та/або які є доходами від них, а також інших речей і документів, що можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, 20.06.2024 на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.06.2024 було проведено обшук за місцем проживання громадянина ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який є посередником у протиправній схемі, а саме підшукує осіб, які мають намір вступити до аспірантури, з метою ухилення від призову на військову службу та взаємодіє з працівниками навчального закладу, в ході якого було виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 36 120 доларів США, які належать ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка мешкає за даною адресою.
20.06.2024 слідчим винесено постанову про визначення вилученого під час обшуку речовим доказом, так як грошові кошти, які вилучені під час обшуку є об`єктами кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У органів досудового розслідування є підстави вважати, що грошові кошти, які були вилучені за місцем проживання громадянки ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , є результатом протиправних дій.
Слідчий вказує, що відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України регламентовано, що зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.07.2024 по справі № 335/6427/24 (провадження № 1-кс/335/3061/2024), накладено арешт на грошові кошти 36 120 доларів США.
Крім того, посилається на те, що відповідно до ч. 6 ст. 100 КПК речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - АРМА), для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості.
Вказує, що згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», АРМА здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року. Зазначені активи приймаються в управління на підставі ухвали слідчого судді, суду чи згоди власника активів, копії яких надсилаються до АРМА не пізніше наступного робочого дня після їх винесення (надання) з відповідним зверненням прокурора.
Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» встановлено, що мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня 2024 року становить 7100 гривень.
Таким чином, вважає, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», вартість активів, що передаються Національному агентству має перевищувати згідно клопотання саме 200 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто, починаючи з 01.01.2024 - 1 420 000 грн.
Враховуючи ті обставини, що грошові кошти є речовим доказом у справі, та їх загальна вартість перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, чинне законодавство України передбачає лише один шлях визначення порядку зберігання речових доказів - це передача майна Національному агентству в управління ним для реалізації або передачі в управління за договором у порядку та на умовах, визначених статей 1, 9, 19-24 Закону.
Відповідно до ч. 7 ст. 100 КПК України у випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини 6 цієї статті, слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, або до суду під час судового провадження, яке розглядається згідно із ст. 171-173 цього Кодексу. Прокурор у випадку, передбаченому абзацом сьомим частини шостої цієї статті, не пізніше наступного робочого дня з моменту постановлення ухвали слідчого судді, суду надсилає копію цієї ухвали Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, із зверненням щодо прийняття активів, а також вживає невідкладних заходів щодо передачі цих активів Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.
У разі надходження винесеного у межах наданих законом повноважень рішення прокурора, а також судового рішення, що набрало законної сили, яким скасовано арешт прийнятих в управління активів, Національне агентство у триденний строк повертає їх законному власнику.
Вимогами статті 24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», встановлено, що надходження від здійснюваного Національним агентством управління активами, а також кошти, одержані на підставі міжнародних угод щодо розподілу та повернення активів в Україну, перераховуються до державного бюджету.
Слідча СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 в судовому засідання клопотання підтримує з підстав, що викладені в ньому.
Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 щодо задоволення клопотання заперечує, просить відмовити.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання та матеріали, якими воно обґрунтовується, дійшов такого висновку.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 липня 2024 року накладено арешт на майно ОСОБА_20 , вилученого 20 червня 2024 року в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі на грошові кошти у сумі 36 120 доларів США
20.06.2024 слідчим винесено постанову про визначення вилученого під час обшуку речовим доказом, так як грошові кошти, які вилучені під час обшуку є об`єктами кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Старший слідчий в ОВС слідчого управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , за погодженням з процесуальним керівником у кримінальному провадженні прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 , звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про визначення порядку зберігання речових доказів.
Вилучені слідчим грошові кошти набуті ОСОБА_20 правомірно у якості оплати за проданий нею автомобіль, що підтверджується розпискою ОСОБА_21 про придбання ним належного ОСОБА_20 автомобіля, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, довіреністю від 08.02.2024.
Відповідно до ухвали слідчого судді від 05 липня 2024 року «…наведена слідчим версія щодо незаконності походження вилучених в ході обшуку грошових коштів також є цілком ймовірною. Отже, доводи представника ОСОБА_20 про те, що вилучені слідчим речі та документи не відповідають критеріям речових доказів, передбачених ст. 98 КПК України, непричетні до кримінальних правопорушень, набуті останньою в законний спосіб, мають бути перевірені під час досудового розслідування в розумні строки…»
З огляду на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершено, перевірка причетності вилучених речей та документів до кримінального правопорушення, джерел походження вилучених грошових коштів та встановлення їх власника ще триває, з урахуванням усіх обставин даного кримінального провадження, слідчий суддя доходить висновку, що застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту зазначеного вище майна з метою забезпечення збереження речових доказів є необхідним на даній стадії кримінального провадження…».
Таким чином, слідчим суддею накладено арешт на майно як на речовий доказ з метою перевірки версії слідчого та спростування версії власника майна щодо походження грошових коштів у розумні строки.
Відповідно до Презумпції правомірності фактичного володіння, презумпція відповідно до якої фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. У випадку коли доведено факт володіння майном, то вважається доведеним і те, що це володіння здійснюється на законних підставах.
До клопотання слідчого не долучені докази, які вказують на походження грошових коштів ОСОБА_20 саме від кримінально караних діянь, тобто не доведено, що вилучені грошові кошти мають ознаки речового доказу.
Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, визначає, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним, встановлює, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом, та містить вимогу, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.
За змістом ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Слідчий суддя враховує, що відповідно до п. п. 1, 15 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до абз. 7 ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.
Частиною 7 ст. 100 КПК України передбачено, що у випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої цієї статті, слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до слідчого судді Вищого антикорупційного суду, або до суду під час судового провадження, яке розглядається згідно із статтями 171-173 цього Кодексу.
Частиною першою статті 2 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» передбачено, що Національне агентство є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, та/або з управління активами, на які накладено арешт або які конфісковано у кримінальному провадженні. У пункті 4 частини першої статті 9 Закону зазначається, що на Національне агентство покладено функцію з проведення оцінки, ведення обліку та управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні.
Згідно із абзацом 1 ч. 1 ст. 19 Закону встановлено, що Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, а також у позовному провадженні у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави із встановленням заборони користуватися такими активами, сума або вартість яких перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня відповідного року.
Зазначені активи приймаються в управління на підставі ухвали слідчого судді, суду чи згоди власника активів, копії яких надсилаються Національному агентству не пізніше наступного робочого дня після їх винесення (надання) з відповідним зверненням прокурора (абз. 2 ч. 1 ст. 19 Закону).
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону уразі прийняття в управління активів, які чи права на які та їх обтяження підлягають державній реєстрації, Національне агентство надсилає того самого дня інформацію про накладення арешту на активи органам, що ведуть державні реєстри таких активів, прав на них або їх обтяжень.
Згідно із частиною першою статті 170 КПК України арешт майна полягає у тимчасовому позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування ним на встановлених цією статтею підставах.
В той же час, частиною шостою статті 100 КПК України регламентовано передачу Національному агентству для управління або реалізації лише речових доказів на підставах та в порядку, встановлених цією статтею.
Спеціальним механізмом для забезпечення збереження арештованого у кримінальному провадженні майна є визначений законодавством України інститут управління таким майном, який закріплено Законом України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів».
Зазначений Закон визначає єдиною підставою для управління активами накладення на них арешту у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 19 Закону) без конкретизації мети такого арешту, тому наявність ухвали, яка набула законної сили є обов`язковою.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 532 КПК України, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На момент розгляду клопотання про визначення порядку зберігання речових доказів, ухвала слідчого судді від 05 липня 2024 року про накладення арешту на майно не набрала законної сили.
Метою арешту майна у кримінальному провадженні згідно з частиною другою статті 170 КПК України є забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
З огляду на зазначену мету арешт майна відповідно до частини першої цієї ж статті застосовується за наявності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є доказом злочину, може бути об`єктом конфіскації чи спеціальної конфіскації або ж виступати засобом компенсації завданої злочином шкоди чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згода власника арештованого майна на передачу його в управління Агентству матеріалах клопотання відсутня. Додані до клопотання документи не містять жодних даних, що прокурором вживалися заходи щодо отримання згоди власника.
Таким чином, відсутні правові підстави для передачі арештованого майна в управління Агентству, оскільки прокурором не виконані в повному обсязі обов`язкові вимоги, передбачені КПК України та Законом України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів».
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.
Порядок та перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку чітко визначено та регламентовано Главою 31 КПК України. Згідно зі ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання прокурора щодо передачі в управління майна, на яке накладено арешт у кримінальному провадженні, не може бути оскаржена в апеляційному порядку.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, ст. 19, ст. 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», слідчий суддя
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1