Справа № 638/3352/24
Провадження № 1-кс/638/2675/24
УХВАЛА

Іменем України

12 серпня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

слідчої ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання слідчої СВ Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_9 , про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000465 від 20.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідча СВ Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 звернулася до суду із клопотанням про арешт майна, погодженим з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_9 , в якому просила з метою забезпечення цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 120), (номер відомостей про речове право: 53698925); 1/4 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер майна: 16083340, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

В обґрунтування вказаного клопотання слідчий посилається на те, що у провадженні СВ ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000465 від 20.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 17.02.2024 року по 24.02.2024 року, більш точний час та дата органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував за місцем мешкання своєї дружини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_3 , де на ґрунті виниклих неприязних відносин та ревнощів у нього виник злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_10 , тобто умисне протиправне заподіяння смерті останній.

ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_10 , розуміючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_10 та бажаючи їх настання, використовуючи малозначний привід у вигляді неприязного відношення та ревнощів, діючи умисно, протиправно, використовуючи фактор раптовості, зненацька, наніс останній невстановленим в ході досудового розслідування предметом в область серця, не менше двох ударів, від яких остання померла. Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_6 з метою приховання вчиненого вбивства, ножом відрізав ОСОБА_10 посмертно голову та кисті обох рук, після чого склав тіло ОСОБА_10 до валізи, а кисті рук та голову у пакет. Продовжуючи свої злочині дії ОСОБА_10 , перевіз валізу з тілом ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_4 , де намагався спалити тіло потерпілої, та скинув його до льоху за вище вказаною адресою, а кисті рук та голову розкидав у невстановленому під час досудового розслідування місці.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_10 згідно відповіді на запит КЗОЗ «ХОБСМЕ» від 24.02.2024 року тілесні ушкодження, в наслідок яких настала смерть, а саме: гемотампонада навколосерцевої сумки. Проникаючі колоті поранення тулуба.

Таким чином, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми умисними та протиправними діями вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

25.02.2024 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

24.02.2024 року потерпілою у вказаному кримінальному провадженні визнано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

08.05.2024 року представником потерпілої ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_11 , який діє на підставі свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю ХВ №002637, був направлений цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, розмір якого складає 6 140 810 грн. (шість мільйонів сто сорок тисяч вісімсот десять гривень).

29.07.2024 року представником потерпілої ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_5 , подано клопотання про накладення арешту на майно підозрюваного з метою забезпечення цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить наступне майно: квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 120), (номер відомостей про речове право: 53698925); 1/4 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер майна: 16083340).

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Таким чином, для забезпечення цивільного позову існує необхідність для накладення арешту на майно підозрюваного (відповідача).

В судовому засіданні слідчий та представник потерпілої клопотання підтримали, просили накласти арешт на зазначене у клопотанні майно шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання заперечували, оскільки при накладенні арешту на вказане нерухоме майно не враховано інтереси малолітньої дитини. Також захисником зазначено, що наразі мати підозрюваного має бажання оспорити договір дарування квартири АДРЕСА_5 .

Заслухавши доводи учасників судового розгляду, дослідивши клопотання про арешт майна та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку щодо необхідності часткового задоволення клопотання з наступних підстав.

Під час розгляду даного клопотання судом встановлено, що в провадженні СВ ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 лютого 2024 року за № 0000465, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Положенням ст. 2 КПК України встановлено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Пунктом 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачено, що заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 8 ст. 170 КПК України визначено, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що слідчий та прокурор просять арештувати майно саме з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), в порядку, визначеному п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з п. 1, 3, 4, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

25 лютого 2024 року слідчим СВ ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 об 11 год. 38 хв. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Таким чином, письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 вручено в день його складення та в межах двадцяти чотирьох годин з моменту його затримання. У відповідності до вимог ст. 42 КПК України ОСОБА_6 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

Слідчий суддя вважає, що за обставин, викладених у клопотанні про застосування запобіжного заходу, слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри щодо причетності ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення та існування фактів, які в контексті практики Європейського суду з прав людини можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане кримінальне правопорушення.

Відповідно до копії позовної заяви потерпілої ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, розмір такої шкоди складає 6 140 810 грн.

Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу Закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

З інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 389055453 та № 389053798 від 31 липня 2024 року вбачається, що підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві власності належить квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 120), (номер відомостей про речове право: 53698925) та 1/4 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер майна: 16083340).

На думку слідчого судді, слідчим доведена співмірність вимог, що містяться у цивільному позові потерпілої, із заходом забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на майно підозрюваного.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що наразі накладення арешту на нерухоме майно підозрюваного буде відповідати завданням кримінального провадження під час проведення досудового розслідування, а отже відповідатимуть вимогам ст. 2, 170 КПК України.

Крім того, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Слідчий суддя доходить висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховуючи розмір цивільного позову у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Разом із тим, заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

В силу ст. 41 Конституції України кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність. Будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Аналогічна позиція викладена також у рішеннях по справах «Спорронг та Льонрот проти Швеції», «Прессос компанія та інші проти Бельгії, «Звольський та Звольська проти Республіки Чехія», «Василеску проти Румунії» та інші.

Підозрюваний ОСОБА_6 володіє зазначеними у клопотанні об`єктами нерухомого майна на законних підставах та має можливість реалізації свого права на користування належним йому майном, що не суперечитиме вимогам п.п. 11, 12 ст.170 КПК України, практиці Європейського суду з прав людини та принципам Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Одночасно, слід зауважити, що в даному випадку обмеження права власності підозрюваного шляхом накладення арешту на нерухоме майно із забороною розпорядження (зокрема відчуження у будь-якій формі) цілком відповідатиме принципу співмірності виконання завдань кримінального провадження, оскільки, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки реалізацію права власника майна, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Враховуючи викладене, накладення арешту на нерухоме майно із забороною розпорядження (зокрема відчуження у будь-якій формі), на думку слідчого судді, забезпечить потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, буде співрозмірним та пропорційним втручанням у права підозрюваного, адже, у даному випадку, саме ненакладення арешту на майно, належне підозрюваному на праві приватної власності, може призвести до подальшого його відчуження, що суперечить завданням кримінального провадження та унеможливить забезпечення позову у вказаному кримінальному провадженні у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та винесення обвинувального вироку.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що з метою забезпечення цивільного позову, тобто відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, вбачається наявність правових підстав для накладення арешту на майно.

Доводи сторони захисту викладених висновків суду не спростовують, доказів наявності прав малолітньої дитини на зазначені у клопотанні об*єкти нерухомого майна на час розгляду даного провадження матеріали справи не містять та учасниками не надано. У будь-якому випадку, при зміні складу власників нерухомого майна, це питання буде враховуватися при вирішенні юридичної долі такого майна, а підозрюваний, обвинувачений, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково або якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Водночас, щодо вимоги слідчого про заборону користуватися вказаним майном, слід зазначити, що відповідно до ч. 12 ст. 170 КПК України заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

На підставі вищевикладеного, клопотання слідчого про арешт майна підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Керуючись ст. 7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_9 , про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000465 від 20.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000465 від 20.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, шляхом заборони відчуження та розпорядження, на майно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 120; частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 16083340).

В іншій частині клопотання відмовити.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Також арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним, що тримається під вартою, у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1