Справа № 134/1600/24
УХВАЛА

Іменем України

09 жовтня 2024 року с-ще Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, до засудження непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про застосування відносно нього положень Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024,

встановив:

В провадженні Крижопільського районного суду Вінницької області перебуває клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування відносно нього положень Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024.

У клопотанні ОСОБА_4 посилається на те, що він відбуває покарання за ч. 2 ст. 185 КК України та у зв`язку з декриміналізацією вчиненого ним діяння просить переглянути його справу.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду клопотання, засуджений ОСОБА_4 та представник виправного центру в судове засідання не з`явилися.

Від засудженого ОСОБА_4 до суду надійшла заява, у якій він просить розглянути його клопотання у його відсутності.

Згідно ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Заслухавши думку прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 27 травня 2022 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання: за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України - у вигляді одного року обмеження волі, за ч. 2 ст. 185 КК України - у вигляді трьох років обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_4 визначено покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, та призначено остаточне покарання у вигляді трьох років обмеження волі. Відповідно до ст. 71 КК України ОСОБА_4 визначено покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за даним вироком невідбутої частини покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 07.07.2021 року, та призначено остаточне покарання у вигляді трьох років шести місяців обмеження волі.

Засуджений ОСОБА_4 з 02 жовтня 2022 року відбуває покарання в ДУ «Крижопільський виправний центр (№ 113)».

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно частини 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку Вінницького районного суду Вінницької області від 27 травня 2022 року вбачається, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 вчинив 09 листопада 2021 року (близько 16 год. 15 хв. 09.11.2021 закінчений замах на крадіжку, вчинений повторно, близько 11 год. 30 хв. 09.11.2021 крадіжка, вчинена повторно) та 10 листопада 2021 року (крадіжка, вчинена повторно).

Станом на 01.01.2021 прожитковий мінімум для працездатних осіб згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» становив 2270 гривень, тобто станом на час вчинення інкримінованих ОСОБА_4 діянь за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України кримінальна відповідальність мала б настати за викрадення чужого майна на суму, яка перевищує 2270 гривень (2270 х 50 % х 0,2).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи наведені норми закону, суд встановив, що застосовуючи зворотну дію закону у часі на момент вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, за які він був засуджений, слід дійти висновку, що особа, яка викрала чуже майно, може бути притягнута до кримінальної відповідальності у разі, якщо сума матеріальної шкоди станом на момент вчинення правопорушення перевищує 2270 грн. (у 2021 році). В даному випадку сума є нижчою (по епізоду замаху на крадіжку 09.11.2021 1702,18 грн., по епізоду крадіжки 09.11.2021 374,05 грн., по епізоду крадіжки 10.11.2021 577,05 грн.), що свідчить про наявність підстав для звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання.

За таких обставин, на підставі ст. 5 КК України, суд вважає необхідним застосувати до ОСОБА_4 положення Закону № 3886-IX та звільнити його від відбування покарання за вироком суду.

При цьому, суд саме звільняє засудженого від відбування покарання, а не приводить вирок суду у відповідність до нового Закону, оскільки таке приведення у випадку декриміналізації діянь, за які особа була засуджена, фактично є скасуванням або зміною вироку, що виходить за межі повноважень суду, який не ухвалював зазначений вирок, на стадії його виконання.

Керуючись ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

Клопотання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 27 травня 2022 року, у зв`язку із усуненням караності вчиненого ним діяння згідно Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя