Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-сс/4805/524/24
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

представника заявника: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 22 серпня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні її скарги на бездіяльність уповноважених осіб Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 22 серпня 2024 року відмовлено в задоволенні її скарги на бездіяльність уповноважених осіб Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в якій вона просить зобов`язати уповноважених осіб внести відомості до ЄРДР, визнати її потерпілою, надати витяг.

Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що заява ОСОБА_7 від 13.08.2024 року за своїм змістом й суттю не є повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення, оскільки не містить конкретних, недвозначних, вичерпних обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення або правопорушень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне скарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою визнати незаконною бездіяльність слідчого, зобов`язати уповноважених осіб внести відомості, почати досудове розслідування, визнати її потерпілою, надати витяг.

Стверджує, що у неї є підстави вважати, що ОСОБА_8 разом з іншими особами вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст.194, 196, 356 КК України.

Зазначає, що ОСОБА_9 та іншими особами пошкоджується несуча стіна, яка безспірно належить заявниці, що може призвести до обвалу всього будинку.

Вказує, що у неї немає можливості зайти в іншу частину будинку, до того ж ОСОБА_8 її туди і не допускає, а зробити відповідних огляд та інші слідчі дії може лише слідчий органу досудового розслідування.

ОСОБА_7 та прокурор до суду не з`явилися, були належним чином повідомлені, клопотання про відкладення судового розгляду не заявляли, а тому колегія суддів вважає за можливе слухати справи у їх відсутність.

Доводи апелянта про пропуск строків на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді з поважних причин є обґрунтованими, а тому апеляційна скарга ОСОБА_7 підлягає розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника заявника, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

До ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише ті, що містять відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Відповідно до висновку зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до ч.4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом з тим зміст ч.1 ст.214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

Згідно ч.1 ст.11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Відтак, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч. 1 ст. 214 КПК України, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч. 4 ст. 214 КПК України).

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин, окрім наведення тієї чи іншої статті кримінального закону, є обов`язкова наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Отже, певне звернення особи можна розглядати саме як заяву чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, якщо воно містить реальні об`єктивні дані (а не суто гіпотетичні, надумані чи уявні), які вказують на можливий факт вчинення певного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення. При цьому, навіть якщо заявник прямо назве певне діяння злочином, то це не означатиме автоматично, що подія злочину насправді мала місце, оскільки заявник може помилятися в юридичній оцінці відповідних фактів.

На переконання апеляційного суду вищевказаних даних, які в свідчили про реальність події злочинів і були б достатніми для висновку про їх вчинення за викладених заявником обставин, в заяві ОСОБА_7 не вбачається, а тому вона за своїм змістом та суттю не є повідомленням про злочин.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 серпня 2024 року ОСОБА_7 звернулась до Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області із заявою про вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та іншими особами, передбачених ст.ст. 194, 196, 356 КК України.

У заяві ОСОБА_7 вказує на незаконність набуття права власності на частину будинку ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , нікчемності та недійсності договорів дарування, заповіту, стверджує про порушення її прав на першочергове придбання у власність цієї частини будинку. Також, заявниця вказує про неможливість довести ці обставини в суді у цивільно-правовому порядку.

При цьому, заявниця не зазначаючи часу, способу, а також інші об`єктивні обставини, які необхідні для надання оцінки чи є така заява повідомленням про злочин, вказує про проведення ремонтних робіт з пошкодженням несущих стін будинку, що становить загрозу обвалу будинку.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_7 слідчий суддя, на думку колегії суддів вірно встановив та зазначив, що заява ОСОБА_7 від 13.08.2024 року до Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області про внесення відомостей до ЄРДР щодо можливих неправомірних дій ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та іншими особами не містить відомостей, які б свідчили про вчинення ними кримінального правопорушення в розумінні ст.11 КК України. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме заявою про злочин є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, які в заяві ОСОБА_7 відсутні.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала слідчого судді відповідає вимогам закону, є обґрунтованою та вмотивованою, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 22 серпня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні її скарги на бездіяльність уповноважених осіб Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: