26.08.2024
Справа № 642/6720/23
№ 1-кп/642/101/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2024 р. колегія суддів Ленінського районного суду м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується за ч.2 ст.111 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

17 листопада 2023 року до Ленінського районного суду м. Харкова з Рівненської обласної прокуратури надійшло дане кримінальне провадження.

Розгляд кримінального провадження здійснюється колегію суддів у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 25.07.2023р. обвинуваченому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк дії запобіжного заходу, який неодноразово продовжувався ухвалами слідчих суддів, на даний час спливає.

Прокурор заявив клопотання про продовження строків тримання ОСОБА_7 під вартою у зв`язку з тим що він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину державній зраді, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі із конфіскацією майна. ОСОБА_7 може переховуватися від суду з метою уникнення покарання, або впливати на свідків з метою змінити їх покази, або вчинити нові злочини проти безпеки держави. Інший запобіжний захід не зможе забезпечити процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_6 заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Оскільки клопотання необґрунтоване та вважали ризики недоведеними. Обвинувачений тривалий час знаходиться під вартою, ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, навіть до адміністративної, має стійкі соціальні зв`язки, дружину та неповнолітню дитину, а також постійне місце проживання. Вважали за можливе застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Колегія суддів враховує, що строк тримання під вартою відносно ОСОБА_7 спливає, але судовий розгляд справи не закінчено, а ризики щодо нього, які було встановлені ухвалою слідчого судді від 25.07.2023р. при обранні запобіжного заходу, та на які посилається у своєму клопотанні прокурор, не сплинули та є реальними.

Стороною захисту жодним чином не спростовано ризики, та не подано доказів про їх хибність. При цьому суд враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Колегія суддів вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час не зменшились. Так, обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення покарання, впливати на свідків для зміни їх показів на свою користь або вчинити новий злочин, оскільки він співпрацював із державою агресором і може продовжити цю діяльність та вчинити нові злочинні дії на шкоду державній безпеці України.

Також колегія суддів критично ставиться щодо доводів сторони захисту про недоведеність вищезазначених ризиків, то необхідно відзначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи те, що з дня надходження до суду обвинувального акту судове провадження не завершене, тяжкість покарання, що може загрожувати обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, характер та обставини інкримінованого злочину, колегія суддів приходить до переконання, що наведені обставини у своєму взаємозв`язку дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від суду, впливати на свідків або вчинити інше кримінальне правопорушення. Продовжуючи строк тримання під вартою, колегія суддів виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який. Діючий запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються ОСОБА_7 , кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою, продовживши строк дії даного запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314-316, 331, 334 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про продовження строків тримання обвинуваченого під вартою задовольнити.

Продовжити застосування до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк дії ухвали до 21 жовтня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 26.08.2024р.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3