Провадження по справі № 1-кс/752/8170/24
У Х В А Л А

іменем України

"15" жовтня 2024 р. слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000092 від 13.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

власника майна - ОСОБА_4 ,

представника власника майна - ОСОБА_5

встановив:

10.10.2024 засобами поштового зв`язку до Голосіївського районного суду міста Києва направлено клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні 0000092 від 13.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, яке вилучено 09.10.2024 за наслідками проведення обшуку за місцем проживання фінансового директора ТОВ «ТЕХНОБУДСЕРВІС 2006» - ОСОБА_4 , а саме: мобільний телефон Iphone 14, модель MPVN3RX/A серійний номер НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 .

Вилучені речі визнані речовими доказами, оскільки вони містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Прокурор просить накласти арешт на майно, що зазначено у клопотанні з метою його збереження як речового доказу, а також заборонити користуватися, відчужувати та розпоряджатися ними.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про арешт майна підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у клопотанні. Додатково зазначив про те, що мобільний телефон може містити важливу інформацію для слідства, зокрема, приховані переписки, сліди зміни або видалення документів, дзвінків, які можуть мати суттєве значення для встановлення істини у справі. Окрім того, прокурор вказав, що на момент обшуку одночасно проводилося понад 20 обшуків за різними адресами, що ускладнило залучення спеціаліста для негайного огляду телефону. У зв`язку з цим, вилучення мобільного телефону було необхідним заходом для збереження можливих доказів. Також вказував на те, що знаходження відомостей, яке мають значення у даному кримінальному провадженні саме у мобільному телефоні, пов`язано з специфікою кримінального провадження, складом та кількістю осіб, що приймали участь під час його вчинення тощо.

Власник майна ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 вказували, що квартира, в якій здійснювався обшук, не є місцем постійного проживання ОСОБА_6 . Крім того, він не висловлював заперечень щодо огляду мобільного телефону під час проведення обшуку, однак вважають вилучення особистого майна, яким є мобільний телефон, є неправомірним, оскільки цей захід є надмірним і не відповідає вимогам закону. Представник власника майна зазначив, що ОСОБА_7 не має жодного правового чи фактичного відношення до обставин, які підлягають встановленню в рамках даного досудового розслідування. Крім того, ОСОБА_4 не пов`язаний із посадовими особами установ або юридичних осіб, стосовно яких здійснюється розслідування, і, відповідно, вилучення його особистого майна є необґрунтованим та незаконним. Також вказав, що ОСОБА_4 було звільнено з посади фінансового директора ТОВ «ТЕХНОБУДСЕРВІС 2006».

Розглянувши клопотання прокурора, дослідивши додані до нього додатки у виді копії матеріалів досудового розслідування, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, вислухавши пояснення сторін та учасників в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов до наступного.

Розгляд даного клопотання належить до повноважень слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва відповідно до положень п. 1 ч.2 ст. 132 КПК України. Клопотання про арешт майна подане з дотриманням строку, передбаченого ч.5 ст. 171 КПК України.

Так, зі змісту клопотання вбачається, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000092 від 13.02.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що посадові особи Департаменту освіти і науки КМДА, зокрема директор ОСОБА_8 , заступник директора ОСОБА_9 та начальник відділу капітальних видатків ОСОБА_10 , організували злочинне угруповання з метою привласнення бюджетних коштів під час проведення капітальних ремонтів у навчальних закладах Києва. Зокрема, використовуючи підконтрольні підприємства, такі як ТОВ «Технобудсервіс 2006», вони вносили недостовірні дані до актів виконаних робіт та завищували кошториси, що дозволяло привласнювати значні суми бюджетних коштів. Окрім цього, до протиправної діяльності були залучені ТОВ «СІМЕР», фактичним керівником якого є ОСОБА_9 , а також інші підприємства, такі як ТОВ «КАД ІНЖИНІРИНГ» і ТОВ «МЕГАБУДПРОЕКТ», які брали участь у розробці проектно-кошторисної документації. Ці компанії використовувалися для розкрадання коштів, виділених на капітальні ремонти освітніх закладів, через фальсифікацію документації та завищення вартості робіт.

Згідно матеріалів кримінального провадження, допиту свідків, та матеріалів виконання доручення слідчого наданого в порядку ст. 40 КПК України, та за результатами проведення негласних слідчих (розшукових дій), допитів свідків, оглядів речей, працівниками УСР в м. Києві ДСР НП України, встановлено, що до вказаної протиправної діяльності, причетний фінансовий директор ТОВ «ТЕХНОБУДСЕРВІС2006» - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

09.10.2024 згідно ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 24.09.2024 проведено обшук у квартирі за місцем проживання ОСОБА_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено мобільний телефон Iphone 14, модель MPVN3RX/A серійний номер НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 .

Постановою старшого слідчого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП у місті Києві ОСОБА_11 від 09.10.2024 вище зазначені речі та документи визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Орган процесуального керівництва вказує на те, що арешт зазначеного у клопотанні майна обумовлений необхідністю збереження речових доказів, які мають суттєве значення для досудового розслідування та оригінали вказаних документів, речей необхідні для проведення судових експертиз у кримінальному провадженні. Також оригінали електронних засобів необхідні для підтвердження наявності в них інформації, яка має доказове значення, а також виявлення видаленої інформації, шляхом проведення відповідних судових комп`ютерно-технічних експертиз.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися)для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України арешт також може бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Аналізуючи вимоги клопотання у сукупності з відомостями, що містяться у матеріалах, які додані до клопотання, слідчий суддя вважає доведеним, що майно, на арешті якого наполягає прокурор, яке вилучено за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме мобільний телефон Iphone 14, модель MPVN3RX/A серійний номер НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , є таким, що відповідає критеріям речового доказу. Воно є тимчасово вилученим майном.

Слідчий суддя погоджується з органом процесуального керівництва, що мобільний телефон може містити інформацію, яка буде доводити обставини, що підлягають встановленню у кримінальному провадженні, зокрема листування, дзвінки, контакти, електронну пошту та інші дані, що можуть доводити причетність ОСОБА_4 та інших осіб до організації злочинної схеми з привласнення бюджетних коштів.

Щодо доводів власника майна та його представника, слідчий суддя зазначає, що питання правомірності та необхідності проведення обшуку за вказаною адресою було досліджено під час розгляду клопотання про надання дозволу на проведення цього обшуку. Таким чином, питання необхідності проведення обшуку за цією адресою не є предметом розгляду клопотання про арешт майна. Дані про те, що ОСОБА_4 біло звільнено з відповідної посади, на даній стадії на можуть вплинути на питання накладання арешту на майно, оскільки процесуальний статус ОСОБА_4 не є таким, щодо відповідає особі підозрюваного.

Стосовно надання ОСОБА_4 телефону для огляду під час проведення обшуку, слідчий суддя вказує, що для належного проведення цієї процесуальної дії необхідно було залучити спеціаліста, який за поясненнями прокурора під час обшуку був відсутній. Це було зумовлено тим, що одночасно проводилось більше 20 обшуків за різними адресами, що значно ускладнило організаційний процес.

Поряд із цим, слідчий суддя встановив, що вилучений мобільний телефон є речовим доказом у кримінальному провадженні. Відповідно, цей телефон підлягає огляду з метою виявлення інформації, яка може мати істотне значення для органу досудового розслідування та сприяти встановленню істини у справі, а тому його вилучення та арешт є обґрунтованими.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що вимоги клопотання є обґрунтованими. Арешт на вказане майно підлягає накладанню з метою його збереження як речового доказу, що відповідає ч.2 ст. 170 КПК України.

Враховуючи наведене, потреби кримінального провадження виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власника майна, як арешт майна.

При цьому, відомостей щодо негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею на момент розгляду клопотання не встановлено, а власником майна в судовому засіданні не доведено необґрунтованість поданого клопотання чи відсутність потреби у накладенні арешту.

На підстав викладеного, керуючись ст. 40, 131, 132, 168, 170-173, 175 КПК України, слідчий суддя -.

постановив:

клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000092 від 13.02.2024, яке належить ОСОБА_4 , та яке вилучено під час обшуку 09.10.2024 у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_12 , а саме - мобільний телефон Iphone 14, модель MPVN3RX/A серійний номер НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , із забороною користування та розпорядження ним.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Організацію виконання ухвали покласти на прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 21.10.2024 о 17:30.

Слідчий суддя ОСОБА_1