справа № 563/1868/24
провадження № 1-кс/563/341/24
У Х В А Л А

28 жовтня 2024 року м. Корець

Слідчий суддя Корецького районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 про скасування постанови про відмову у перекваліфікації та зобов`язання до вчинення дій у кримінальному провадженні №0000863 від 03.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України,

в с т а н о в и в :

Скаржник звернувся до суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову дізнавача СД ВП №7 Рівненського РУП ГУНП у Рівненській області ОСОБА_3 від 21 жовтня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання про перекваліфікацію кримінального правопорушення, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000863 від 03.07.2024 з ч.1 ст.358 КК України на ст.255 КК України; зобов`язати слідчого провести додаткові слідчі дії спрямовані на встановленння ознак організованого злочинного угрупування та перекваліфікувати кримінальне провадження.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали скарги, вважає, що необхідно відмовити у відкритті провадження за скаргою, з таких підстав.

У частинах 1, 2 статті 55 Конституції України проголошено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - це суддя, до повноваження якого належить здійснення порядку судового контролю за дотримання прав, свобод, інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Так, згідно з ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

В той час, право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

Право на доступ до суду, закріплене у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути реалізовано тільки у відповідності до вимог національного законодавства, в зв`язку з чим слідчий суддя, вирішуючи питання про право на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого, прокурора, діє в межах тих повноважень, які встановлені кримінальним процесуальним законом і не приймає до уваги доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки вони можуть бути перевірені судом тільки в результаті розгляду скарги по суті.

Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Частиною 1 ст.303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким такі рішення, дії чи бездіяльність можуть бути оскаржені. Встановлений ч.1 ст.303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування є вичерпним.

Так, у відповідності до ч. 1ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченимиглавою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником.

За приписами ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу

ВС у постанові № 136/811/20 від 01.11.2022, указав, що кваліфікація не є статичною, це динамічний процес, який у цьому аспекті розпочинається з правової кваліфікації, яка є саме попередньою і яка, зокрема, у ході ефективного досудового розслідування може зазнавати змін з урахуванням розширення можливостей для сторони обвинувачення встановити дійсні обставини відповідної події. Так, на початку досудового розслідування наявний лише обмежений обсяг відомостей про події. У ході досудового розслідування кількість, обсяг та якість виявлених відомостей збільшуються, і на момент завершення досудового розслідування справи відповідний суб`єкт кваліфікації повинен володіти всіма суттєвими, необхідними й достатніми даними про скоєне діяння (поведінку).

Більш того, згідно даних відображених в Узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» ВССУ (Узагальнення), які беруться слідчим суддею до уваги з огляду на положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів`слідує, що норма ст. 303 КПКдозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством, а враховуючи вимоги ст.304 КПК, в разі надходження на розгляд таких скарг слідчим суддям необхідно відмовляти у відкритті провадження, а не в їх задоволенні, оцінюючи їх обґрунтованість, щодо перекваліфікації кримінального правопорушення, стосовно якого здійснюється кримінальне провадження, щодо повернення цивільного позову у кримінальному провадженні, щодо невручення особі повідомлення про підозру(на переконання слідчого судді в цій справі такий же наслідок має бути у разі порушення питання про не складання підозри), щодо закриття кримінального провадження, тощо, бо зазначена норма не передбачає оскарження абстрактної бездіяльності, яка призводить до «неналежного досудового розслідування».

Як на правову підставу для скасування постанови слідчого про відмову в задоволенні клопотання про перекваліфікацію кримінального правопорушення, скаржник покликається суто на власні суб`єктивні судження та оцінки, не надаючи при цьому належних і допустимиих доказів на підтвердження своїх доводів.

В слідчого судді відсутні підстави вважати, що скаржником оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягала у нездійсненні процесуальної дії, яку він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк на підставі п.1 ч.1 ст.303 КПК України, оскільки в матеріалах справи мітиться постанова дізнавача СД ВП №7 РРУП ГУНП у Рівненській області ОСОБА_3 від 21.10.2024 про відмову в задоволенні клопотання скаржника ОСОБА_2 про перекваліфікацію кримінального правопорушення.

Одночасно в слідчого судді відсутні підстави вважати, що скаржником оскаржено рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій, негласних слідчих дій, в порядку п. 7 ч.1 ст.303 КПК України, оскільки виходячи зі змісту вказаної норми закону дана постанова дізнавача не є предметом судового контролю, який здійснюється слідчим суддею, а відмова в перекваліфікації кримінального правопорушення не є слідчою дією, негласною слідчою дією, яка підлягає оскарженню за вказаною нормою закону.

Так, визначення поняття слідчих (розшукових) дій закріплено у главі 20, ст.223 КПК України, зокрема що це дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

В офіційному тлумаченні ч.2 ст.55 Конституції України, викладеному в Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Між тим, встановлений статтею 303 ч.1 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які оскаржуються під час досудового розслідування є вичерпним і виключає можливість оскарження бездіяльності слідчого шляхом зобов`язання органу досудового розслідування здійснити перекваліфікацію кримінального правопорушення, заявлені вимоги, відповідно до положень частин 1, 2 ст. 303 КПК України, під час досудового розслідування не є предметом оскарження до слідчого судді.

Підстави для застосування інших правових приписів ст. 303 КПК України відсутні, як і відсутні підстави для застосування положень ст.220 КПК України, оскільки вказаною нормою закону не передбачено оскарження постанови слідчого про відмову в задоволенні клопотання про перекваліфікацію кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Відповідно до ч.5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви №32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги.

За таких обставин, оскарження бездіяльності слідчого шляхом зобов`язання органу досудового розслідування здійснити перекваліфікацію кримінального правопорушення не входить до переліку рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які оскаржуються під часдосудового розслідування відповідно доч.1ст.303КПК України, а такожвідсутні підстави для застосуванняположень ст.220КПК України.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 про скасування постанови про відмову у перекваліфікації та зобов`язання до вчинення дій у кримінальному провадженні №0000863 від 03.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, оскільки до компетенції слідчого судді не належить вирішення вказаного питання, а наведене належить безпосередньо до повноважень слідчого, і питання перекваліфікації кримінального правопорушення не є предметом судового контролю в розумінні ст.303 КПК України.

Тому, з урахуванням вказаних обставин, слідчий суддя важає за необхідне роз`яснити скаржнику в порядку ч. 2 ст. 303 КПК України право звернутися із даною скаргою до суду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314, 316КПК України та до прокурора, який здійснює процесуальне керівництво по вказаному кримінальному провадженню.

Керуючись ст. 303, ч.4 ст. 304, 395 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 про скасування постанови про відмову у перекваліфікації та зобов`язання до вчинення дій у кримінальному провадженні №0000863 від 03.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

Копію ухвали невідкладно надіслати скаржнику.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня одержання скаржником копії ухвали.

Слідчий суддя