УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 163/1881/23

провадження № 51-5127 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 28 серпня 2024 року,

встановив:

Як убачається із касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень, вироком Любомльського районного суду Волинської області від 13 червня 2024 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. Також ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України визнано невинуватим за недоведеністю в його діянні складу злочину і виправдано.

Не погодившись із вказаним вироком, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 28 серпня 2024 року, на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, відмовлено в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження вироку Любомльського районного суду Волинської області від 13 червня 2024 року та повернуто йому апеляційну скаргу.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 не погоджується із ухвалою апеляційного суду, просить її скасувати у зв`язку з істотним порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що судом апеляційної інстанції було прийнято незаконне рішення про повернення апеляційної скарги засудженого, чим порушено право останнього на доступ до правосуддя. При цьому захисник вказує, що вирок був проголошений без участі його та засудженого ОСОБА_5 . Водночас засудженому направлена копію вироку 20 червня 2024 року та отримана останнім 28 червня 2024 року, а він отримав копію вказаного судового рішення на його заяву також в цей день на електронну пошту. Тому вважає, що строк на подання апеляційної скарги на вирок суду розпочався з моменту отримання засудженим вироку районного суду.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши копії судових рішень, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до статті 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.

При цьому статтею 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Доводи захисника про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції при вирішенні питання про прийняття апеляційної скарги засудженого до розгляду є безпідставними, враховуючи наступне.

Апеляційна скарга на вирок, ухвалений судом першої інстанції, згідно з вимогами ч. 1 ст. 395 КПК України подається протягом тридцяти днів із дня його оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, в цей же строк із моменту вручення їй копії судового рішення.

Згідно з положеннями п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, зокрема апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження та суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Зазначених вимог закону апеляційний суд дотримався.

Відмовляючи ОСОБА_5 у поновленні строку апеляційного оскарження вироку суду першої інстанції, та повертаючи його апеляційну скаргу, суд належним чином проаналізував зазначені у скарзі доводи про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Висновки суду апеляційної інстанції, на думку колегії суддів, ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин. Отже, в ініційованому учасником кримінального провадження клопотанні про поновлення процесуального строку має бути наведено причини, через які цей строк пропущено. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 127/17092/18, особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку.

Так, про поважність причин на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Окрім того, особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як убачається із копії ухвали Волинського апеляційного суду від 28 серпня 2024 року, 13 червня 2024 року в судовому засіданні був проголошений вирок, за відсутності учасників кримінального провадження, оскільки ніхто не з`явився.

Враховуючи те, що засуджений під вартою не перебував, а обвинувальний акт в спрощеному порядку не розглядався, строк на подання апеляційної скарги на зазначений вирок сплив 13 липня 2024 року.

Водночас, засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду першої інстанції із апеляційною скаргою на вказаний вирок 27 липня 2024 року.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 28 серпня 2024 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 повернуто апелянту у зв`язку із пропуском строку на апеляційне оскарження.

При цьому, як убачається із копії ухвали апеляційного суду, засуджений отримав копію вироку районного суду 28 червня 2024 року, що стороною захисту не заперечується, та мав достатньо часу для реалізації права на його апеляційне оскарження у строк, передбачений ст. 395 КПК України, тобто до 13 липня 2024 року (15 днів).

При цьому доказів про існування об`єктивно поважних причин пропуску строку на оскарження вироку, обвинувачений у клопотанні не навів.

Також обґрунтованих доводів на спростування висновків суду апеляційної інстанції щодо відсутності поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження касаційна скарга захисника не містить.

Отримання ж засудженим 28 червня 2024 року копії вироку від 13 червня 2024 року з урахуванням вищенаведеного, а також положень процесуального закону, не може бути початком відліку тридцятиденного строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що вирок Любомльського районного суду Волинської області від 13 червня 2024 року, згідно Єдиного державного реєстру судових рішень, був оприлюднений 17 червня 2024 року, що свідчить про те, що жодних перепон для оскарження вироку районного суду у строк, визначений положеннями ст. 395 КПК України, у засудженого не було.

За таких обставин колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги захисника щодо поважності причин пропуску засудженим строку на апеляційне оскарження вироку у зв`язку із відсутністю його при проголошенні вказаного судового рішення та отримання його копії лише 28 червня 2024 року не заслуговують на увагу.

Враховуючи вказане, колегія суддів вважає, що апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності повернення апеляційної скарги засудженого у зв`язку з відсутністю підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Тому рішення суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги засудженого відповідно до положень п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

З урахуванням наведеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги захисника.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування ухвали апеляційного суду, не встановлено.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 28 серпня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3