Провадження № 1-в/727/211/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

засудженого - ОСОБА_4 ,

захисника засудженого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 06 березня 2024 року за ч.4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців про звільнення від покарання на підставі ст.74 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_5 та ОСОБА_4 звернулися до Шевченківського районного суду м. Чернівці із клопотаннями про звільнення засудженого вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 06 березня 2024 року за ч.4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання за діяння, караність якого усунена відповідно до Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" N 3886-IX від 18 липня 2024 року, що набрав чинності 09.08.2024.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 вищезазначені клопотання підтримали та просили їх задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотань засудженого та його адвоката не заперечував, вважає, що ОСОБА_4 підлягає звільненню від покарання на підставі ч.2 ст.74 КК України.

Заслухавши думки прокурора, засудженого, його адвоката, та, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання про звільнення засудженого від покарання підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

У процесі реалізації кримінальної відповідальності найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання. Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене частиною 2 статті 74 Кримінального кодексу України. Слід зазначити, що застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях статті 58 Конституції України про зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів та статті 5 Кримінального кодексу України про зворотну дію кримінального закону у часі.

Згідно з частиною 1 статті 5 Кримінального кодексу України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (частина 1 статті 74 Кримінального кодексу України).

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана в частині 2 статті 74 Кримінального кодексу України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі частини 2 статті 74 Кримінального кодексу України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, незалежно від того відбуває особа покарання чи ні. При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання.

Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за частиною 2 статті 74 Кримінального кодексу України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Відповідно до положень пункту 2 частини 2 статті 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України),п.п. 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу

Згідно пункту 13 частини 1 статті 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною 2 статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Судом встановлено, що вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 06 березня 2024 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні 15.12.2023 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Вирок набрав законної сили 04.06.2024 року.

Ухвалою слідчого судді Першотравневого районного суду м.Чернівці від 16.05.2024 до ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001609 від 13.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з альтернативою внесення застави в сумі 151 400 грн.

В цей же день, 16.05.2024, за обвинуваченого ОСОБА_4 було внесено заставу в сумі 151 400 грн.

Також з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Садгірського районного суду м.Чернівці від 13.08.2024 року ОСОБА_6 тимчасово залишено у Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» до закінчення судового розгляду Першотравневим районним судом м. Чернівці кримінального провадження №0001609 від 13.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, вчинених 12.04.2024 року та 13.05.2024 року.

Вищезазначена ухвала мотивована тим, що ОСОБА_4 взятий під варту на виконання вироку Садгірського районного суду м. Чернівці від 06.03.2024, яким останнього засуджено до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на даний час засуджений перебуває в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» та очікує для відправлення для відбування призначеного йому вказаним вироком покарання.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24.09.2024р., яка набрала законної сили, відмовлено у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 у скасуванні запобіжного заходу у вигляді застави щодо ОСОБА_4 .

На даний час ОСОБА_4 перебуває ДУ "Чернівецький слідчий ізолятор" за адресою: м. Чернівці, площа Соборна, тобто, у межах територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Чернівці.

Відповідно до положення статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян - це грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподатковуваний мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України.

Підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2023 року становив 2684 гривні.

Відповідно до постанови ОП ККС ВС від 07.10.2024 року у справі № 278/1566/21, Закон №3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

Отже, з урахуванням внесених змін до КУпАП, для кваліфікації крадіжки у 2023 році за нормами КК України розмір збитку мав становити 2684 гривні.

Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно вироку Садгірського районного суду м.Чернівці від 06.03.2024 року вартість викраденого 15.12.2023 року ОСОБА_4 майна становить 844,43 грн.

Таким чином, на засудженого ОСОБА_4 розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року та яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до положень частини 2 статті 74 Кримінального кодексу України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_4 засуджено за діяння, караність якого законом усунена, суд дійшов до висновку, що клопотання є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Ухвала Садгірського районного суду м.Чернівці від 13.08.2024 року про тимчасове залишення ОСОБА_4 у Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» обґрунтована необхідністю виконання вироку Садгірського районного суду м. Чернівці від 06.03.2024, від покарання за яким ОСОБА_4 , звільняється. 16.05.2024, за обвинуваченого ОСОБА_4 було внесено заставу в сумі 151 400 грн. на виконання вимог ухвали слідчого судді Першотравневого районного суду м.Чернівці від 16.05.2024 у кримінальному провадженні №0001609 від 13.04.2024 за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України.

Враховуючи вищенаведене, підстави для подальшого утримання ОСОБА_6 у Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» на даний час відсутні, і він підлягає негайному звільненню з під варти.

Керуючись ст.74 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 та засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 06 березня 2024 року за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти негайно.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Копію ухвали після її оголошення вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1