Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
В И Р О К

Іменем України

03 вересня 2024 року м. Рівне

Справа № 570/806/24

Провадження № 11-кп/4815/472/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченої - ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 20 травня 2024 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000059 від 20 січня 2024 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки смт. Клевань, Рівненського району Рівненської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , із повною загальною середньою освітою, непрацюючої, не судимої,

- обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду 20 січня 2024 р. приблизно о 10 год. 30 хв. ОСОБА_6 за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 під час конфлікту зі своєю матір`ю ОСОБА_8 вчинила відносно останньої домашнє насильство, яке виразилось у словесних образах та залякуванні.

Також, в період часу з 26 липня 2023 р. по 20 січня 2024 р. за тим же місцем спільного проживання із потерпілою ОСОБА_8 (за вказаною адресою) обвинувачена ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, систематично по відношенню до своєї матері ОСОБА_8 вчиняла психологічне домашнє насильство, за що неодноразово до ОСОБА_6 застосовувались адміністративні стягнення за випадки вчиненого домашнього насильства, які мали місце: 1) 26 липня 2023 року, приблизно о 20 год. 30 хв. (згідно постанови Рівненського районного суду Рівненської області від 26.09.2023 у справі № 570/4127/23 за ч.2 ст. 173-2 КУпАП); 2) 28 липня 2023 року, приблизно о 19 год. 40 хв. (згідно постанови Рівненського районного суду Рівненської області від 26.09.2023 р. у справі № 570/4126/23 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП); 3) 30 липня 2023 року, приблизно о 20 год. 00 хв. (згідно постанови Рівненського районного суду Рівненської області від 26.09.2023 р. у справі № 570/4125/23 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП); 4) 01 серпня 2023 року, приблизно о 13 год. 25 хв. (згідно постанови Рівненського районного суду Рівненської області від 29.09.2023 р. у справі № 570/4264/23 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП).

Внаслідок таких систематичних дій ОСОБА_6 , потерпілій ОСОБА_8 завдано психологічних страждань, погіршення самопочуття, якості життя, побоювання за власну безпеку та негативні переживання.

Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 20 травня 2024 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено їй покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено їй іспитовий строк тривалістю 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ст. 91-1 КК України застосовано до ОСОБА_6 обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників на строк 3 місяці.

Організацію проходження корекційної програми покладено на працівників (підрозділу питань попередження насильства в сім`ї) Клеванської селищної ради Рівненського району Рівненської області.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 та кваліфікації її дій, покликається на незаконність вироку суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання за ст. 126-1 КК України.

Вказує, що суд, призначивши ОСОБА_6 , яка є матір`ю дитини віком до 14 років, покарання у виді обмеження волі, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосовано закон, який не підлягає застосуванню.

Наголошує на необхідності дослідження судового рішення стосовно ОСОБА_6 та матеріалів, які характеризують її особу.

Просить вирок Рівненського районного суду від 20 травня 2024 року відносно ОСОБА_6 за ст. 126-1 КК України скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити їй покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 рік. У відповідності до ч.2 ст. 59-1 КК України покласти на обвинувачену наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України застосувати обмежувальний захід, а саме: направлення обвинуваченої для проходження програми для кривдників строком на 3 місяці. Організацію, виконання та проходження програми для кривдників покласти на Клеванську селищу раду Рівненського району Рівненської області. У решті вирок залишити без зміни.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинувачену, яка не заперечила проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши вирок суду в межах апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції відбувався за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 , правильність кваліфікації її дій за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи в апеляційній скарзі прокурора не оскаржується, а тому вирок суду в цій частині в апеляційному порядку не перевіряється.

Разом з тим, доводи прокурора щодо неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосування знаходять своє підтвердження.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України належить до нетяжких кримінальних правопорушень, дані про особу винної, яка визнала сою вину повністю, характеризується негативно, стан здоров`я, відсутність інвалідності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є працездатною, матір`ю 2 дітей, в тому числі 1 неповнолітня дитина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, відсутність обставин, які обтяжують покарання, беручи до уваги позицію потерпілої, яка просила суворо не карати обвинувачену, прийшов до висновку про призначення обвинуваченій покарання у виді обмеження волі на мінімальний строк, передбачений санкцією частини статті за інкриміноване кримінальне правопорушення, без ізоляції від суспільства, звільнивши останню від відбування покарання з випробуванням з покладенням відповідних обов`язків.

Проте, судом першої інстанції залишено поза увагою, що відповідно до ч.3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується, зокрема, до осіб, які мають дітей віком до 14 років.

Санкція статті 126-1 КК України передбачає покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк, або позбавленням волі на строк до двох років.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на момент ухвалення оскаржуваного вироку, як і на час перегляду цього вироку, є особою, яка має дитину до 14 років, що виключає можливість застосування до неї покарання у виді обмеження волі.

За таких обставин, суд першої інстанції необґрунтовано призначив ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі, тим самим застосував кримінальний закон, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 407 КПК України апеляційний суд за наслідками апеляційного розгляду вправі скасувати вирок повністю або частково та ухвалити новий вирок.

Згідно з вимогами п.4 ч.1 ст. 409 КПК України, підставою скасування судового рішення при розгляді справи в апеляційній інстанції є неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, а згідно до вимог п.2 ч.1 ст. 420 КК України апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції та постановляє свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Суд апеляційної інстанції, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_6 покарання, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, з врахуванням ступеня тяжкості даного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченої, яка в судовому засіданні апеляційної інстанції вказала, що покаялась з приводу вчиненого, попросила вибачення у матері, зробила для себе відповідні висновки, обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, усталеної практики Європейського суду, передбачених законом критеріїв при призначенні покарання, виходячи з мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, вважає, що обвинуваченій слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення, у виді пробаційного нагляду строком на один рік із встановленням, відповідно до ст. 59-1 КК України певних обов`язків.

Оскільки ОСОБА_6 систематично вчиняла домашнє насильство стосовно своєї матері, колегія суддів вважає необхідним у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до останньої обмежувальні заходи у виді проходження програми для кривдників на строк 3 місяці.

Таке покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення в подальшому нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 20 травня 2024 року відносно ОСОБА_6 за ст. 126-1 КК України ? скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винною за ст. 126-1 КК України та призначити покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

На підставі п.п.1,2,3 ч.2 ст. 59-1 КК України встановити ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_6 обмежувальні заходи у виді проходження програми для кривдників на строк 3 (три) місяці.

Організацію, забезпечення проходження ОСОБА_6 програми для кривдників та контроль за виконання програми для кривдників останньою покласти на Клеванську селищну раду Рівненського району Рівненської області.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити ОСОБА_6 , прокурору.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3