УХВАЛА

(про призначення судового розгляду, об`єднання кримінальних проваджень та продовження строку запобіжного заходу)

Справа №348/2301/24

Провадження № 1-кп/348/359/24

24 вересня 2024 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

потерпілого: ОСОБА_4

обвинувачених: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000274, за обвинувальним актом, затвердженим 20.09.2024, про обвинувачення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,-

УСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт, складений відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 186 КК України, надійшов до суду 20.09.2024 із Надвірнянської окружної прокуратури Івано-Франківської обласної.

В ході досудового розслідування стосовно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк з 30.07.2024 до 25.09.2024.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.09.2024 призначено підготовче судове засідання.

Від прокурора поступило письмове клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання мотивує тим, що 29.07.2024 на підставі ст.ст. 276, 278 КПК України, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Ухвалами слідчого судді від 30.07.2024 обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

20.09.2024 скеровано до суду обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчинення ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Зазначає, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від суду, ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Зокрема ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду підтверджується тим, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, він усвідомлює неминучість покарання за вчинення злочину, що може спонукати його переховуватися від суду. Також на користь вказаного ризику свідчить те, що ОСОБА_5 не має постійного місця праці та постійного джерела доходів.

Ризик того, що обвинувачений ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, підтверджується тим, що він знає повні анкетні дані потерпілого та свідків, і він, перебуваючи на волі, об`єктивно матиме можливість вчиняти тиск на потерпілого та свідків.

Ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що останній вчинив тяжкий корисливий насильницький злочин, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку та можливість вчинення інших кримінальних правопорушень.

Вважає, що тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, у сукупності із даними про особу обвинуваченого, та з огляду на наявність у кримінальному провадженні вищевказаних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також обставин, визначених ст. 178 КПК України, унеможливлюють застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Тому наявні підстави для продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду підтверджується тим, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, він усвідомлює неминучість покарання за вчинення злочину, що може спонукати його переховуватися від суду. Також на користь вказаного ризику свідчить те, що ОСОБА_6 не має постійного місця праці та постійного джерела доходів.

Ризик того, що обвинувачений ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, підтверджується тим, що він знає повні анкетні дані потерпілого та свідків, і він, перебуваючи на волі, об`єктивно матиме можливість вчиняти тиск на потерпілого та свідків.

Ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що останній вчинив тяжкий корисливий насильницький злочин, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку та можливість вчинення інших кримінальних правопорушень. Крім того ОСОБА_6 має не зняту та непогашену судимість і вчинив тяжкий злочин під час іспитового строку.

Вважає, що тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, у сукупності із даними про особу обвинуваченого, та з огляду на наявність у кримінальному провадженні вищевказаних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також обставин, визначених ст. 178 КПК України, унеможливлюють застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Тому наявні підстави для продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також при продовженні щодо обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді застави просить не визначати розмір застави, оскільки даний злочин було вчинено обвинуваченими із застосуванням насильства щодо потерпілого.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд кримінального провадження, вважає, що обвинувальний акт складений з дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття кримінального провадження, внесення подання про визначення підсудності немає. Також прокурор заявив клопотання про об`єднання даного кримінального провадження з кримінальним провадженням № 0000047 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки по цих провадженнях підозрюється одна і та ж особа ОСОБА_5 . Крім того прокурор підтримав подане клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, та просив його задоволити.

Потерпілий ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні не заперечив проти призначення справи до судового розгляду. Проти задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не заперечив.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 -адвокат ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні не заперечив проти призначення справи до судового розгляду. Проти задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечив, оскільки тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, та прокурором не доведено неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Зазначив, що наведені прокурором ризики можна забезпечити шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 іншого менш суворого запобіжного заходу, оскільки він повністю визнає свою вину і розкаюється у вчиненому, раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання. Просив відмовити в задоволенні даного клопотання прокурора та обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту чи іншого менш суворого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні також не заперечив проти призначення справи до судового розгляду. Підтримав думку свого захисника щодо клопотання прокурора, просив обрати йому більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, оскільки наміру переховуватися від суду, впливати на потерілого та свідків, чи вчиняти інші злочини у нього немає. Також зазначив, що після смерті батька він доглядає за своїм малолітнім братом, якому на даний час 13 років, оскільки мама і сестра перебувають на тимчасових заробітках за кордоном.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 -адвокат ОСОБА_8 в підготовчому судовому засіданні не заперечив проти призначення справи до судового розгляду. Проти задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечив, оскільки тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, та прокурором не доведено неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Зазначив, що наведені прокурором ризики можна забезпечити шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 іншого менш суворого запобіжного заходу, оскільки він повністю визнає свою вину і розкаюється у вчиненому, сприяє слідству, має міцні соціальні зв`язки, має роботу в Івано-Франківській меблевій фабриці. Просив відмовити в задоволенні даного клопотання прокурора та обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту чи іншого менш суворого запобіжного заходу. Якщо ж суд прийде до висновку про необхідність обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то визначити розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні також не заперечив проти призначення справи до судового розгляду. Підтримав думку свого захисника щодо клопотання прокурора, просив обрати йому більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, оскільки наміру переховуватися від суду, впливати на потерілого та свідків, чи вчиняти інші злочини у нього немає. Також зазначив, що він визнає свою вину у вчиненому. Крім того зазначив, що він бажає проходити військову службу у ЗСУ.

Вивчивши обвинувальний акт та додатки до нього, розглянувши клопотання прокурора про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов наступних висновків.

Кримінальне провадження підсудне Надвірнянському районному суду Івано-Франківської області.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, не встановлено.

Обвинувальний акт складений у відповідності до вимог КПК України, та не підлягає поверненню прокурору.

За таких обставин є достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

З врахуванням думки учасників, та вимог КПК України, судовий розгляд провести у відкритому судовому засіданні.

Крім того враховуючи, що по кримінальних провадженнях № 0000274 та № 0000047 обвинувачується одна і та ж особа ОСОБА_5 , враховуючи положення ст. 334 КПК України, суд вважає за необхідне об`єднати дані кримінальні провадження, що буде сприяти більш повному та об`єктивному їх розгляду.

Також згідно вимог ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно із положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

За змістом п.п. 4, 5 ч. 2 ст. 183 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки;

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме у вчиненні умисних дій, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану. Санкція вказаного кримінального правопорушення передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Отже, відповідно до вимог ст. 42 КПК України ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мають статус обвинувачених у даному кримінальному провадженні, і щодо них можуть вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу. Також до них може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалами слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30.07.2024 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 25.09.2024.

У вказаних ухвалах слідчого судді визнано доведеним існування ризиків переховування обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від суду, незаконного впливу ними на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Суд повинен перевірити обґрунтованість тверджень про продовження існування вказаних ризиків.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Суд вважає, що з врахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , з огляду на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, і суспільну небезпечність самого кримінального правопорушення, прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема ризик переховування обвинуваченого від суду підтверджується тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, що може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Такий висновок узгоджується з вимогами ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27 червня 1980 року «Про взяття під варту до суду», за якими при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину, тобто санкція за вчинене кримінальне правопорушення має бути важливим критерієм для визначення виду запобіжного заходу, який підлягає застосуванню. За таких обставин, у разі доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, останньому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі у межах зазначеного вище строку, що може бути мотивом для його переховування від суду. При цьому в світлі наведених актуальних даних про існування ризику переховування, родина та житло не можуть бути вирішальними факторами, що могли б знизити цей ризик до маловірогідності чи до його виключення. Також суд враховує, що ОСОБА_5 неодружений, на утриманні нікого не має, не має постійного місця роботи та усталеного способу життя.

Ризик переховування від правосуддя суд оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 (особливості поведінки, сімейний стан, роботу, місце проживання, засоби до існування) і приходить до висновку, що ризик переховуватися залишається досить актуальним вважаючи на особистість обвинуваченого та тяжкість ймовірного покарання.

Ризик впливу на потерпілого та свідків по даному кримінальному провадженні є вагомим та продовжує існувати, оскільки обвинуваченому ОСОБА_5 відомі особи потерпілого та свідків, які ще не були допитані в ході судового розгляду, тому перебуваючи на волі та не будучи обмеженим у вільному спілкуванні із потерпілим та свідками, і маючи в результаті цього реальну можливість пересуватися, а також користуватися засобами зв`язку, обвинувачений ОСОБА_5 може здійснювати на них вплив з метою спонукання їх до зміни показань, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі.

Ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого насильницького злочину, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, що свідчить про його суспільну небезпеку та можливість вчинення інших кримінальних правопорушень.

Також суд вважає, що з врахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , з огляду на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, і суспільну небезпечність самого кримінального правопорушення, прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема ризик переховування обвинуваченого від суду підтверджується тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, що може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Такий висновок узгоджується з вимогами ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27 червня 1980 року «Про взяття під варту до суду», за якими при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину, тобто санкція за вчинене кримінальне правопорушення має бути важливим критерієм для визначення виду запобіжного заходу, який підлягає застосуванню. За таких обставин, у разі доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, останньому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі у межах зазначеного вище строку, що може бути мотивом для його переховування від суду. При цьому в світлі наведених актуальних даних про існування ризику переховування, родина та житло не можуть бути вирішальними факторами, що могли б знизити цей ризик до маловірогідності чи до його виключення. Також суд враховує, що ОСОБА_6 неодружений, на утриманні нікого не має, не має постійного місця роботи та усталеного способу життя.

Ризик переховування від правосуддя суд оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 (особливості поведінки, сімейний стан, роботу, місце проживання, засоби до існування) і приходить до висновку, що ризик переховуватися залишається досить актуальним вважаючи на особистість обвинуваченого та тяжкість ймовірного покарання.

Ризик впливу на потерпілого та свідків по даному кримінальному провадженні є вагомим та продовжує існувати, оскільки обвинуваченому ОСОБА_6 відомі особи потерпілого та свідків, які ще не були допитані в ході судового розгляду, тому перебуваючи на волі та не будучи обмеженим у вільному спілкуванні із потерпілим та свідками, і маючи в результаті цього реальну можливість пересуватися, а також користуватися засобами зв`язку, обвинувачений ОСОБА_6 може здійснювати на них вплив з метою спонукання їх до зміни показань, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі.

Ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого насильницького злочину, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, що свідчить про його суспільну небезпеку та можливість вчинення інших кримінальних правопорушень. Крім того ОСОБА_6 , будучи засудженим вироком Надвірнянського районного суду від 16.10.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування основного покарання з іспитовим строком 1 рік, та маючи незняту та непогашену судимість, обвинувачується у вчиненні нового тяжкого умисного корисливого насильницького злочину.

Таким чином прокурором наведено достатні та переконливі докази того, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України існують, на даний час вони не зменшилися, а в сукупності дають достатні правові підстави для продовження обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Отже, на даному етапі кримінального провадження, враховуючи наявність в ОСОБА_5 та ОСОБА_6 статусу обвинувачених у вчиненні умисного тяжкого злочину проти власності, та доведених ризиків, відомостей щодо особи обвинувачених, застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання про продовження застосування щодо обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою суд дійшов висновку, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів (особистого зобов`язання; особистої поруки; застави; домашнього арешту) не зможе запобігти ризику можливої позапроцесуальної поведінки обвинуваченого.

Застосування до обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, на що посилаються сторони захисту, суд вважає необгрунтованими, оскільки враховує характер обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення проти власності, що має підвищений ступінь суспільної небезпеки, наявність якої потребує забезпечення не лише прав обвинувачених, але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, а так само особу обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та наявність ризиків переховування, незаконного впливу на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, та вчинення іншого кримінального правопорушення, що дає підстави стверджувати те, що домашній арешт не забезпечить належних гарантій здатності обвинувачених самостійно дотримуватись належної процесуальної поведінки без додаткових стимулюючих факторів. Застосування вказаного заходу забезпечення може завадити виконанню завдань кримінального провадження на даному його етапі.

Щодо можливого застосування до обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу у виді застави суд зазначає, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування (п. 1. ч. 4 ст. 183 КПК України).

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме що згідно пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили грабіж, поєднаний з насильством, а також враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, міцність соціальних зв`язків обвинувачених, їх майновий стан, та інші обставини в сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, зважаючи на доволі високі встановлені ризики переховування обвинувачених від суду, впливу на потерпілого та свідків по кримінальному провадженню, та вчинення іншого кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що ці обставини виправдовують подальше тримання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під вартою.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченим строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно задоволити, та з метою забезпечення виконання обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покладених на них процесуальних обов`язків та запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, необхідно продовжити щодо них застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк на 60 днів без застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Керуючись ст.ст. 42, 176, 177, 183, 314, 315, 334, 369, 372, 376 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000274, за обвинувальним актом, затвердженим 20.09.2024, про обвинувачення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Об`єднати кримінальне провадження № 0000274 за обвинувальним актом, затвердженим 20.09.2024, про обвинувачення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, з кримінальним провадженням № 0000047, за обвинувальним актом від 23.05.2024, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, присвоївши кримінальному провадженню загальний номер № 348/1201/24, провадження № 1-кп/348/287/24.

Призначити судове засідання по об`єднаному кримінальному провадженні на 03 жовтня 2024 року о 14:30 год.

Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

Про час та місце розгляду розгляду справи повідомити учасників процесу.

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовільнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 15 год. 00 хв. 22 листопада 2024 року, без визначення розміру застави.

Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 здійснювати в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» Міністерства юстиції України.

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовільнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 15 год. 00 хв. 22 листопада 2024 року, без визначення розміру застави.

Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 здійснювати в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» Міністерства юстиції України.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити начальнику ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» Міністерства юстиції України для виконання. Інші учасники мають право отримати її копію в суді.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1