Справа № 136/1841/24
провадження №1-кп/136/67/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду міста Липовець обвинувальний акт та Угоду про визнання винуватості від 26.09.2024 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000160 від 16.05.2023, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Вінниця, Вінницької області та жителька АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, освіта повна загальна середня, одружена, не працюючої, має на утримані двох малолітніх дітей, раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України

за участю сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення

прокурора ОСОБА_4

з боку захисту

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 .

інші учасники провадження

потерпілий ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

16.05.2023 приблизно о 07 годині 45 хвилин, більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки Dacia Logan д.н.з. НОМЕР_1 без отримання у встановленому законом порядку посвідчення водія встановленого зразку та відповідної категорії, здійснюючи виїзд із другорядної дороги на головну (із вул. Аграрна на вул. Миру, що у АДРЕСА_2 ), навпроти домогосподарства по АДРЕСА_3 , в порушення вимог пункту 16.11 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, а саме - «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху», а також дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України здійснюючи виїзд на головну дорогу не надала дорогу та перевагу у русі транспортному засобу - автомобілю марки ВАЗ 211540 д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_7 , який рухався по вул. Миру у с. Нова Прилука, Турбівської ТГ, Вінницької області в напрямку м. Калинівка, Вінницької області, внаслідок чого відбулось зіткнення між вказаними автомобілями.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир транспортного засобу ВАЗ 211540 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку, забійна рана правої лобно-скроневої ділянки; закрита травма грудної клітки - забій лівої легені; закрита тупа травма живота - множинні розриви брижі тонкої кишки, внутрішньочеревна кровотеча (1,5 літра крові в черевній порожнині); масивна позаочеревинна гематома; забій нирок; закритий перелом крила та склепіння вертлюгової западини правої тазової кістки із розривом лобкового симфіза та здухвинно-крижового з`єднання зліва, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки закрита тупа травма живота з ушкодженням брижі тонкої кишки та внутрішньочеревна кровотеча являлись небезпечними для життя в момент заподіяння.

Крім того внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир транспортного засобу ВАЗ 211540 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку; відкрита рана волосистої частини голови; забій повіки та навколо очноямкової ділянки; поверхнева рана губи та ротової порожнини, забій; відкрита рана нижньощелепної ділянки; закриті переломи кісток передпліччя - перелом правої променевої кістки в типовому місці без зміщення та шилоподібного відростку без зміщення; садно ділянки гомілковостопного суглоба та стопи, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, оскільки перелом кісток передпліччя за своїм характером спричинив тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.

З технічної точки зору у ситуації, яка склалась, у прямому причинному зв`язку із подією виникнення дорожньо-транспортної пригоди є порушення водієм автомобіля марки Dacia Logan д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 вимог пункту 16.11 Правил дорожнього руху України, а також дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України.

Такі умисні ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, - тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

26.09.2024 року разом з обвинувальним актом до суду надано Угоду про примирення укладену 26.09.2024 між прокурором Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 , за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 згідно з умовами якої прокурор та обвинувачена дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 2 ст. 286 КК України. Обвинувачена у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення. Також сторони дійшли згоди щодо покарання, яке повина/має понести обвинувачена, а саме: у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, згідно ст. 76 КК України. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченій в присутності захисника.

Відповідно до вимог абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК України потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_6 надали письмові згоди на укладення угоди про визнання винуватості.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив угоду про визнання винуватості від 26.09.2024 затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю та беззастережно за обставин вказаних в обвинувальному акті та Угоді про визнання винуватості від 26.09.2024, пояснила, що розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, покарання, яке буде застосовано до неї у разі затвердження угоди судом. Просила затвердити угоду про визнання винуватості, яку вона уклала добровільно та призначити узгоджене покарання.

Захисник в судовому засіданні просив укладену з прокурором угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання для обвинуваченої ОСОБА_3 .

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Від потерпілого ОСОБА_8 до суду надійшла письмова заява про проведення підготовчого судового засідання за його відсутності, проти затвердження угоди про визнання винуватості не заперечував.

Судом було роз`яснено наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, згідно з ст. 473 КПК України.

Сторони кримінального провадження наполягали на затвердженні угоди про визнання винуватості від 26.09.2024.

Суд, розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, виходить з наступного.

Згідно ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, у відповідності до положень ст. 12 КК України, належить до тяжких злочинів.

У судовому засіданні обвинувачена беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за обставин вказаних в обвинувальному акті, запевнила, що спроможна реально виконати умови угоди.

Судом встановлено, що сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості від 26.09.2024, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України та розуміють наслідки затвердження такої угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачена повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, запевнила, що спроможна реально виконати умови угоди, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч. 2 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Таким чином, приймаючи до уваги об`єктивно встановлені обставини, які підтверджені доказами, що оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд вважає, що діяння у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 мало місце, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, а отже її дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 раніше не судима, за відомостями органу місцевого самоврядування характеризується задовільно; на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, одружена, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості від 26.09.2024 не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні, отож укладена між сторонами угода про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України та закону про кримінальну відповідальність.

Суд вважає, що покарання, яке узгоджено сторонами угоди, відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, обставинам справи, особі обвинуваченої, наявні пом`якшуючі покарання обставини, воно є обґрунтованим, відповідає меті покарання, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження укладеної 26.09.2024 між прокурором та обвинуваченою угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченій узгодженого сторонами цієї угоди виду та міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази та процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст.ст. 100, 124 КПК України.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 19.05.2023 було накладено арешт на майно, питання про яке суд вирішує відповідно до ст. 174 КПК України.

Також судом встановлено, що в ході досудового розслідування кримінального провадження до обвинуваченої не застосовувались запобіжні заходи.

Керуючись ст. 65 КК України, ст.ст. 368, 370, 374, 376, 468, 469, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 26.09.2024 між прокурором Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 , за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000160 від 16.05.2023.

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити їй покарання узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 26.09.2024 у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання, якщо вона протягом іспитового строку, тривалістю в 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки.

Згідно ст. 76 ч.1 п.п. 1, 2 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки на протязі іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку рахувати з моменту проголошення вироку.

Строк додаткового покарання обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

Речові докази:

- автомобіль марки «Dacia Logan» державний номерний знак НОМЕР_1 , повернути власнику ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- автомобіль марки ВАЗ 211540 державний номерний знак НОМЕР_3 , повернути власнику ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Скасувати арешт на майно накладений ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 19.05.2023.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати по справі за проведення експертиз у сумі 20 862 (двадцять тисяч вісімсот шістдесят дві) гривні 48 коп.

Роз`яснити засудженій, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченою, прокурором протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1