Справа № 364/490/24
Провадження № 1-кп/364/63/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2024 року, Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

представника Білоцерківського РС № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Володарка обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березна, Володарського району, Київської області, громадянина України, з неповною загально-середньою освітою, не працює, неодружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 22.06.2010 Володарським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 15.07.2011 Володарським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 307, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Ковпаківського районного суду міста Суми від 23.02.2015 звільнений на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 8 місяців 13 днів;

- 04.02.2021 Володарським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 07.04.2021 Володарським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачає кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 122 КК України,

встановив:

Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 22 травня 2024 близько 18 години 00 хвилин, знаходячись в наметі для відпочинку поблизу продовольчого магазину по АДРЕСА_2 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із потерпілим ОСОБА_4 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень останньому, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, умисно, наніс один удар кулаком правої руки в область нижньої щелепи потерпілому ОСОБА_4 , чим заподіяв йому тілесних ушкоджень у виді травматичного двобічного відкритого перелому нижньої щелепи із зміщенням.

Разом з тим, внаслідок заподіяння удару в нижню щелепу, потерпілий ОСОБА_4 втратив рівновагу, впав та вдарився правою стороною тулуба об дерев`яний стіл (лавку) та отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої ключиці із помірним зміщенням.

Вищевказані тілесні ушкодження заподіяні ОСОБА_4 відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як викликають довготривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, ствердив суду обставини вчинення кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті, вказуючи при цьому, що він щиро розкаюється у вчиненому та просив суворо не карати, та вказав, що 22 травня 2024 року, близько 18 години, поблизу магазину що розташований в АДРЕСА_1 , наніс потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження. Цивільний позов визнав повністю.

Потерпілий ОСОБА_4 в сдовому засіданні ствердила обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 , заявлений цивільний позов підтримав. На суворій мірі покарання не наполягав.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної провадження в порядку, передбаченого ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

За таких обставин суд вважає, що винність ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, доведена у повному обсязі, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характеризуючі дані його особи, який раніше неодноразово судимий, офіційного місця роботи не має, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має. Кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КК України яке вчинив ОСОБА_5 відноситься до нетяжкого злочину.

До обставин, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

До обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_5 , суд відносить рецидив злочинів, вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи думку потерпілого, ставлення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, взявши до уваги досудову доповідь складену органом пробації, де вказано, що сектор вважає неможливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, тому суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі в межах санкції вказаної статті, із застосуванням ст. 75 КК України, та звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

Одночасно суд вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки передбачені статтею 76 КК України.

Таке покарання обвинуваченому ОСОБА_5 буде достатнім для виправлення, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Окрім цього, потерпілим ОСОБА_4 (цивільний позивач) пред`явлено до обвинуваченого ОСОБА_5 (цивільний відповідач) позов про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння кримінального правопорушення.

В обґрунтування позову цивільний позивач посилається на те, що скоєним ОСОБА_5 злочином йому завдана матеріальна шкода яка складається із витрат на лікування в сумі 34 382,20 грнивень та моральна шкода, яку він оцінює у 21 114, 00 гривень, яка полягає в тому, що в нього відчутно погіршилося здоров`я, відчуваються болі в області голови, було порушено звичайний спосіб життя та негативно позначилось на його психічному стані. Окрім цього значний час знаходився в дискомфорті, в зв`язку із отриманими травмами було відсутнє бажання виконувати будь-які роботи по господарству. Також потерпілий просив стягнути з обвинуваченого на його користь судові витрати за адвокатські послуги.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 (цивільний позивач) підтримав вказаний позов та просив його задоволити.

Обвинувачений ОСОБА_5 (цивільний відповідач) в судовому засіданні цивільний позов визнав у повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав та вважав їх обґрунтованими.

Надаючи оцінку законності та обґрунтованості вимог потерпілого щодо відшкодування моральної шкоди, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зав`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частино 1 стаття 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Стаття 22 ЦК України вказує, щоособа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Так, згідно з ч. 3 ст. 23 Цивільного Кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом встановлено, що з в період з 22.05.2024 по 28.05.2024, потерпілий проходив стаціонарне лікування в Білоцерківській міській лікарні № 2, та з 26.06.2024 року по 28.06.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні в Державній установі «Інститун травматології та ортопедії Національної академії медичних наук України». під час лікування ним було понесено матеріальні витрати на загальну суду 34 382 гривні 20 копійок.

Потерпілому також спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що в нього відчутно погіршилося здоров`я, відчуваються болі в області голови, було порушено звичайний спосіб життя та негативно позначилось на його психічному стані та оцінена потерпілим в сумі 21114 гривень.

Визначаючи розмір грошового відшкодування, а саме : матеріальної шкоди, суд бере до уваги витрати понесені потерпілим під час лікування, які документально підтверджені, та моральної шкоди враховуючи глибину душевних страждань ОСОБА_4 , погіршення його стану здоров`я, ступінь вини обвинуваченого та тяжкості спричинених тілесних ушкоджень. Керуючись вимогами розумності та справедливості, суд визначає розмір грошового відшкодування метеріальної та моральної шкоди в розмірі 55 496, 20 грн, які слід стягнути з цивільного відповідача (обвинуваченого) на користь цивільного позивача (потерпілого).

Окрім цього потерпілий просить суд стягнути з обвинуваченого на його користь понесені ним витрати на правничу допомогу в сумі 3000 гривень.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, на підтвердження понесення ОСОБА_4 витрат на правничу допомогу, суду надано Договів про надання правничої допомоги від 11.08. 2024 року, де розмір юридичних послуг становить 3 000 гривень та додану квитанцію про сплату ОСОБА_4 таких послуг. Таким чином, суд доходить висновку про необхідність стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 (цивільного відповідача) на користь потерпілого ОСОБА_4 (цивільного позивача) витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Прокурором перед судом не ставилось питання та з учасниками процесу не обговорювалось щодо обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, та враховуючи, що він не становить собою суспільної небезпеки, тому при таких обставинах, суд вважає, що до набрання вироком законної сили запобіжний захід йому не доцільно обирати.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369-371, 373, 374, 376, 381-382 КПК України, суд, -

ухвалив:

Визнати винуватим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ст.75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до пунктів 1, 2, ч. 1 ст.76 КК України та пункту 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 , матеріальну та моральну шкоду в сумі 55 496 (п`ятдесят п`ять тисяч чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок, та судові витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили - не обирати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Володарський районний суд Київської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1